ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року Справа № 906/1024/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Петухов М.Г. , суддя Маціщук А.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Газпромпостач" на рішення Господарського суду Житомирської області від 17.02.2020 р. у справі № 906/1024/19 (суддя Маріщенко Л.О., повний текст рішення складено 26.02.2020 р.)

за позовом Північного офісу Держаудитслужби

до відповідачів: 1) товариства з обмеженою відповідальністю "Газпромпостач"; 2) відділу освіти, молоді та спорту Семенівської сільської ради

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Семенівської сільської ради

про стягнення 31 582, 26 грн.

ВСТАНОВИВ:

Північний офіс Держаудитслужби звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом про солідарне стягнення з ТОВ "Газпромпостач" та відділу освіти, молоді та спорту Семенівської сільської ради в дохід Семенівської об`єднаної територіальної громади надмірно сплачених бюджетних коштів в розмірі 31 582, 26 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в ході проведеної позивачем перевірки закупівлі природного газу, здійсненої відділом освіти, молоді та спорту Семенівської сільської ради встановлено невідповідність, укладеної відповідачами додаткової угоди від 22.01.2019 р. №1, вимогам п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" та п. 10.7 розділу 10 договору постачання природного газу від 26.12.2018 р. № 18-2019г, тому вона є нікчемною, а безпідставно сплачені на виконання її умов бюджетні кошти підлягають стягненню в дохід Семенівської об`єднаної територіальної громади.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 17.02.2020 р. у справі №906/1024/19 позов задоволено; стягнуто солідарно з відділу освіти, молоді та спорту Семенівської сільської ради та товариства з обмеженою відповідальністю "Газпромпостач" в дохід сільського бюджету Семенівської об`єднаної територіальної громади 31 582, 26 грн. сплачених бюджетних коштів; здійснено розподіл судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що для зміни істотних умов договору постачання природного газу від 26.12.2018 р. № 18-2019г - ціни згідно з додатковою угодою № 1, у відповідачів не було законних підстав та документально підтвердженого обґрунтування, відтак, додаткова угода укладена всупереч приписам п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі".

Суд першої інстанції дійшов висновку, що довідка Торгово-промислової палати України №23/08.0-7.3 від 09.01.2019 р. не є підтверджувальним документом коливання ціни, а тому не може бути документальним підтвердженням та обґрунтуванням необхідності зміни ціни, зафіксованої у договорі, укладеному за результатом процедури публічної закупівлі.

При вирішенні даного спору суд зазначив, що відповідачем-2 безпідставно сплачено на користь відповідача-1 31 582, 26 грн. бюджетних коштів, а тому, до спірних правовідносин слід застосовувати вимоги ст.1212 ЦК України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю "Газпромпостач" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник вказує, що у позивача відсутнє право звертатися з позовом в інтересах органу місцевого самоврядування та стягувати кошти в дохід місцевого бюджету. Скаржник доводить суду, що місцевий бюджет не тотожній бюджету державному, що намагається довести позивач. Апелянт, посилаючись на положення ст. ст. 45, 53 ГПК України, доводить суду, що позивачем у даній справі має бути Семенівська сільська рада.

Скаржник вказує, що на підставі ст. 1212 ЦК України з відділу освіти, молоді та спорту Семенівської сільської ради стягнуті грошові кошти. Однак, відділ грошові кошти за договором або додатковими угодами не набував, що свідчить про неправильне застосування судом першої інстанції норми ст. 1212 ЦК України. Крім того, відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Жодних посилань в позовній заяві або рішенні суду на договір або закон, який передбачає солідарний обов`язок відповідачів у справі сплатити в дохід територіальної громади, відсутній. В свою чергу, ст. 544 ЦК України передбачає, що боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці. В аспекті даної справи у разі теоретичної сплати ТОВ "Газпромпостач" грошових коштів в дохід Семенівської сільської ради, ТОВ "Газпромпостач" має право зворотної вимоги до відділу освіти, молоді та спорту Семенівської сільської ради, який фінансується за рахунок цього ж бюджету.

На думку скаржника, залучення судом першої інстанції відповідача - 2 було спрямовано на штучну зміну підсудності, що призвело до неможливості застосування до вирішення спору ст. ст. 541, 544, 1212 ЦК України.

Апелянт вказує, що довідки та експертні висновки Торгово-промислової палати України можуть використовуватися для підтвердження коливання ціни товару на ринку, тобто, фактографічна довідка Торгово-промислової палати України від 09.01.2019 р. № 23/08.0-7.3, надана ТОВ "Газпромпостач" є належним доказом коливання ціни на природний газ у січні 2019 р. в порівнянні з груднем 2018 р.

Судом першої інстанції невірно визначено зміст поняття коливання ціни на ринку природного газу в розумінні ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки для коливання визначається ціна договору та ціна на товар, яка існує на момент внесення змін до договору. Зазначаючи про зменшення цін на ринку природного газу, судом не враховано, що ціна у січні 2019 р. була більшою ніж ціна договору, а тому може бути правомірно збільшена сторонами договору.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.03.2020 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою; встановлено сторонам строк для подання до суду відзиву на апеляційну скаргу та відповіді на відзив; роз`яснено учасниками справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Дана ухвала суду направлена на адреси сторін 31.03.2020 р. та отримана позивачем - 02.04.2020 р. та 03.04.2020 р., а відповідачем-1 - 02.04.2020 р. та відповідачем-2 - 03.04.2020 р., що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Північний офіс Держаудитслужби надіслав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Позивач вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не припустився порушень норм ні матеріального, ні процесуального права. На думку позивача він наділений правом та зобов`язаний звернутись до суду в інтересах держави з даним позовом. В даному випадку, позивач не звертається до суду в інтересах органу місцевого самоврядування або будь-якого іншого органу, про що безпідставно зазначає апелянт, а діє виключно в інтересах держави.

Також помилковим, нічим не підтвердженим та надуманим є твердження апелянта, що залучення відповідача-2 було спрямовано на штучну зміну підсудності, адже до відповідача-2 було пред`явлено конкретні позовні вимоги, що й визначає його статус як відповідача відповідно до ч. 3 ст. 45 ГПК України.

Позивач вказує, що інформація в довідці Торгово-промислової палати України лише містить ціни природного газу з 01.01.2019 р. та жодним чином не підтверджує факт коливання ціни товару на ринку в бік збільшення на 10 % в період між укладанням договору та додаткової угоди №1 (а саме з 26.12.2018 р. по 22.01.2019 р.).

З огляду на вказане, додаткова угода від 22.01.2019 р. № 1 до договору, яка укладена відповідачами, є недійсною, оскільки її недійсність встановлена законом (нікчемний правочин) та відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України визнання її недійсною судом не вимагається.

Таким чином, враховуючи, що нікчемність додаткової угоди прямо передбачена абз. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про публічні закупівлі", а її укладання суперечить інтересам держави, відповідно до положень ст.ст. 216, 1212 ЦК України, ч. 1 ст. 208 ГК України з відповідачів необхідно стягнути в дохід Семенівської об`єднаної територіальної громади надмірно сплачені бюджетні кошти в сумі 31 582, 26 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газпромпостач" надіслало до суду відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій наполягає на тому, що відповідно до предмету позову, він подавався не в інтересах держави, а в інтересах органу місцевого самоврядування, що законом не передбачено. Законом України "Про публічні закупівлі" передбачено право Північного офісу Держаудитслужби здійснювати моніторинг публічних закупівель за кошти місцевого бюджету, та ТОВ "Газпромпостач" не заперечує про наявність у заявника правових підстав для здійснення контрольних (моніторингових функцій) передбачених Законом України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", але не передбачено право цього органу звертатися з цього приводу до суду.

Північний офіс Держаудитслужби надіслав до суду заперечення про відповіді на відзив, в яких зазначає, що із позовної заяви чітко вбачається, що позивачем є саме Північний офіс Держаудислужби, а Семенівська сільська рада залучена лише у якості третьої особи. Також надуманими та необґрунтованими є твердження відповідача, що Північному офісу Держаудислужби нібито надано право лише здійснювати моніторинг публічних закупівель, але не передбачено право цього органу звертатись з цього приводу до суду.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до абз. 1 ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За приписами ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (абз. 2 ч. 10 ст. 270 ГПК України).

Від учасників справи клопотань про розгляд апеляційної скарги у даній справі в судовому засіданні з повідомленням учасників справи не надходило.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Газпромпостач" на рішення Господарського суду Житомирської області від 17.02.2020 р. у даній справі за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено апеляційним судом та підтверджено матеріалами справи, відділом освіти, молоді та спорту Семенівської сільської ради проведено відкриті торги щодо закупівлі "Природний газ" 84 500 метрів кубічних з очікуваної вартістю 1 235 000 грн.

Оголошення про проведення відкритих торгів оприлюднено в мережі Інтернет на веб-сайті "Prozorro - публічні закупівлі" за UА-2018-11-16-003554-а. Основним критерієм вибору переможця є ціна.

Учасниками вказаних торгів зареєструвалися: ТОВ "Газпромпостач" з пропозицією 861 900 грн. (остаточна пропозиція 861 900 грн.); ТОВ "АС" з пропозицією 891 475 грн. ( остаточна пропозиція 891 475 грн).

За результатами проведених торгів переможцем вказаного аукціону визначено ТОВ "Газпромпостач" з ціновою пропозицією 861 900 грн.

26.12.2018 р. між ТОВ "Газпромпостач" (постачальник) та відділом освіти, молоді та спорту Семенівської сільської ради (споживач) укладено договір № 18-2019г постачання природного газу.

За умовами договору постачальник зобов`язується забезпечити поставку природного газу (ДК 021:2015 - 09123000-7-Природний газ) споживачу для його власних потреб ( споживання), а споживач зобов`язується приймати природний газ та своєчасно оплачувати його вартість відповідно до умов цього договору.

Згідно п. 2.1 договору, поставка природного газу здійснюються протягом періоду споживання у 2019 році , виходячи із зазначеного в даному пункті помісячного обсягу та розподілу споживання.

Відповідно до п. 2.2 договору, допускається зменшення або перевищення місячних обсягів споживання природного газу у поточному місяці, встановлених у п. 2.1 в розмірі до 5%. У випадку перевищення/зменшення споживання місячних обсягів газу більше ніж на 5% споживач зобов`язується узгодити це з постачальником до 12-00 годин 15 числа місяця поставки газу ( в довільній формі, поштою, факсом тощо). Зменшення планового обсягу газу у поточному місяці здійснюється на підставі листа споживача узгодженого з оператором ГРМ.

Споживач за даним договором отримує природний газ з метою використання для власних потреб або використання в якості сировини, а не для продажу (п. 2.8 договору).

Відносини сторін, що не врегульовані даним договором, регулюються Законом "Про ринок природного газу", Правилами постачання природного газу, Кодексом газотранспортної системи та Кодексом газорозподільних систем, затвердженими в установленому законом порядку (п. 2.10 договору).

В п. 3.2 договору визначено, що передача обсягів газу від постачальника споживачеві у відповідному місяці оформлюється актом приймання-передачі газу.

На підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГРМ постачальник протягом 2 робочих днів готує два примірника акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником постачальника (п. 3.3.3 договору).

Споживач протягом 2 днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу (п. 3.3.4 договору)

У випадку не повернення споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу, або ненадання письмової обґрунтованої відмови від його підписання до 10 числа місяця, наступного за звітним, такий акт вважається підписаним споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних оператора ГРМ (п. 3.3.6 договору).

Згідно п. 4.1 договору ціна за спожитий природний газ у 2019 році за 1000 куб.м. спожитого природного газу без врахування тарифів на його транспортування та розподіл, становить 10200,00 грн. з урахуванням ПДВ. Загальна вартість всього обсягу поставки складає 861 900,00 грн., з урахуванням ПДВ.

Сума договору (очікувана вартість) вказана з урахуванням кошторисних призначень на відповідний період. Зобов`язання по договору закупівлі виникають залежно від реального фінансування. Замовник може брати зобов`язання щодо оплати предмета закупівлі в межах доведеної суми після затвердження асигнувань в установленому законодавством порядку та термін його дії з 01.01.2019.

Сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до п. 4.1 цього розділу, є обов`язковою для сторін з дати підписання договору. Визначена вартість газу буде застосовуватись сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за газ згідно з умовами договору (п. 4.2 договору).

Згідно п. 4.5 договору істотні умови договору не можуть змінюватись після його підписання, крім випадків передбачених ч. 4, ч. 5 ст. 36 ЗУ "Про публічні закупівлі" від 25.12.2015 р. № 922-VIII (із змінами).

Оплата газу здійснюється споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті на розрахунковий рахунок постачальника шляхом 100% оплати до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим ( п. 5.1 договору).

Відповідно до п. 10.1 договір вступає в силу з моменту підписання і діє в частині поставки газу з 01.01.2019 р. до 31.12.2019 р., а в частині проведення розрахунків - після затвердження асигнувань в установленому законодавством порядку до повного їх виконання.

Згідно п. 10.7 договору сторони погодили, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

3) покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договору;

4) продовження строку дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі;

5) узгодженої зміни ціни в бік зменшення ( без зміни кількості ( обсягу) та якості товарів, робіт і послуг);

6) зміни ціни у зв`язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок;

7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;

8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини п`ятої статті 36 Закону.

22.01.2019 р. ТОВ "Газпромпостач" та відділ освіти, молоді та спорту Семенівської сільської ради підписали додаткову угоду № 1 до договору постачання природного газу від 26.12.2018 р. №18-2019г, згідно якої сторони дійшли до згоди змінити ціну за одиницю товару, у зв`язку з чим внесли наступні зміни до договору:

1. Внести зміни в п. 4.1 розділу "Ціна природного газу" договору та викласти його у наступній редакції:

"4.1. Ціна 1000 (одна тисячі) кубічних метрів Газу без урахування податку на додану вартість, тарифів на його транспортування по території України і розподіл природного газу з 01.01.2019 р. та до досягнення обсягу споживання споживачем природного газу за договором № 18-2019г у розмірі 3,000 тис. куб.м. становить 8500 грн., крім того ПДВ - 1700 грн. Всього з ПДВ - 10200 грн.

Після досягнення споживачем обсягу споживання природного газу за договором № 18/2019г загальним об`ємом 3,000 тис. куб.м, ціна за 1000 куб.м. природного газу без урахування податку на додану вартість, тарифів на його транспортування по території України і розподіл природного газу становить 9350 грн., крім того ПДВ - 1870 грн. Всього з ПДВ - 11220 грн.

Загальна вартість всього обсягу поставки складає 861 900 грн., з урахуванням ПДВ 143 650 грн.

Сума договору (очікувана вартість) вказана з урахуванням кошторисних призначень на відповідний період. Зобов`язання по договору закупівлі виникають залежно від реального фінансування.

Замовник може брати зобов`язання щодо оплати предмета закупівлі в межах доведеної суми після затвердження асигнувань в установленому законодавством порядку та термін його дії з 01.01.2019".

Пунктом 2 додаткової угоди внесені зміни до п. 2.1 розділу 2 "Кількість та якість природного газу" договору.

В подальшому між ТОВ "Газпромпостач" та Відділом освіти, молоді та спорту Семенівської сільської ради підписувались додаткові угоди до договору постачання природного газу, якими були внесені зміни та доповнення умов договору стосовно прав та обов`язків сторін, відповідальності сторін, реквізитів сторін та вносилися зміни ціни природного газу (додаткові угоди № 2 від 23.01.2019 р., № 3 від 28.01.2019 р., № 4 від 25.04.2019 р., № 5 від 16.10.2019 р.).

Відповідно до актів приймання-передачі природного газу від 31.01.2019 р. № 1, від 28.02.2019 р. № 2, від 31.03.2019 р. № 3, ТОВ "Газпромпостач" за період з 01.01.2019 р. по 31.01.2019 р. передано природного газу в кількості 33,963 тис. куб.м. на загальну суму 378 004, 86 грн. За поставлений природний газ відділ освіти, молоді та спорту Семенівської сільської ради розрахунок провів в повному обсязі, зо підтверджується сторонами.

Матеріалами справи підтверджується, що на підставі ст.7-1 Закону України "Про публічні закупівлі", абз. 3, 4 п. 4 Порядку проведення перевірок закупівель Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2013 №631, позивачем проведено перевірку здійсненої відділом освіти, молоді та спорту Семенівської сільської ради закупівлі по предмету "Природний газ" (інформацію оприлюднено в електронній системі закупівель за номером UА-2018-11-16-003554-а).

В ході вказаної перевірки закупівель встановлено, що споживачем в порушення вимог п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" укладено додаткову угоду №1 від 22.01.2019 р. до договору від 26.12.2018 р. № 18-2019г (укладеного за результатами проведеної процедури закупівлі) щодо зміни ціни за одиницю товару без документального підтвердження коливання ціни такого товару в сторону збільшення, у зв`язку з чим відділом освіти, молоді та спорту Семенівської сільської ради безпідставно надмірно сплачено 31 582, 26 грн. за придбаний природний газ.

31.05.2019 р. позивачем було направлено лист відділу освіти, молоді та спорту Семенівської сільської ради про усунення порушень законодавства, в п. 2 якого вказано, що укладений договір про закупівлі (додаткова угода) є нікчемним у зв`язку з чим необхідно застосувати наслідки недійсності (нікчемності) правочину в частині укладання додаткової угоди від 22.01.2019 р. № 1 до договору від 26.12.2018 р. № 18-2019г та зобов`язано відділ освіти надати Управлінню в термін до 01.07.2019 вичерпну інформацію про вжиті заходи з усунення порушень з завіреними копіями підтверджуючих первинних, розпорядчих та інших документів.

20.06.2019 р. відділ освіти, молоді та спорту Семенівської сільської ради направив на адресу управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області лист № 125 про результати розгляду вимоги, в якому проінформував, зокрема, що ним 10.06.2019 р. надісланий лист № 114 про розірвання додаткової угоди № 1.

ТОВ "Газпромпостач" листом від 19.06.2019 р. № 2258 відмовило у розірванні додаткової угоди та вважає вимоги відділу безпідставними та необґрунтованими.

Наказом начальника відділу освіти, молоді та спорту Семенівської сільської ради від 06.05.2019 р. №64-заг, внесено доповнення до Положення про тендерний комітет, яким зобов`язано голову тендерного комітету здійснювати моніторинг цін на товари та ініціювати внесення змін до договору про закупівлю в разі зміни товару в бік зменшення.

Враховуючи факт зниження ціни на природний газ в березні - квітні 2019 р., за даними прейскуранта НАК "Нафтогаз України", відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" відділом освіти, молоді та спорту Семенівської сільської ради ініціювалось питання перед ТОВ "Газпромпостач" про внесення змін до договору поставки шляхом зниження ціни товару. Додаткова угода про зниження ціни на 10% у квітні, яка є результатом домовленостей, оприлюднена на веб-порталі системи публічних закупівель "Prozorro".

Предметом даного позову є вимога позивача про солідарне стягнення з ТОВ "Газпромпостач" та відділу освіти, молоді та спорту Семенівської сільської ради в дохід Семенівської об`єднаної територіальної громади надмірно сплачених бюджетних коштів в сумі 31 582, 26 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що додаткова угода від 22.01.2019 р. №1 до договору постачання природного газу від 26.12.2018 р. № 18-2019г укладена сторонами з порушенням вимог п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" та п. 10.7 розділу 10 договору постачання, що свідчить про її нікчемність, а відтак безпідставно сплачені на виконання її умов кошти підлягають стягненню в дохід Семенівської об`єднаної територіальної громади.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів зазначає, що згідно п. 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 43 від 03.02.2016 р., Державна аудиторська служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України, який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Згідно підп. 2, 3, аб. 3 п.п. 9 п. 4 Положення Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань здійснює контроль у міністерствах, інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах, суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи). Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань реалізує державний фінансовий контроль через здійснення, зокрема, перевірки закупівель. Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Підпунктом 20 п. 6 Положення передбачено, що Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених з порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства.

Згідно п. 7 Положення Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль та контроль за цільовим та ефективним використанням коштів державного і місцевих бюджетів.

Здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю) (ст. 1 даного Закону).

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" контроль за дотриманням законодавства у сфері закупівель здійснюється шляхом проведення моніторингу закупівлі у порядку, встановленому Законом України "Про публічні закупівлі", проведення перевірки закупівель, а також під час державного фінансового аудиту та інспектування.

Відповідно до п. п. 8, 11 ст. 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" органу державного фінансового контролю надається право порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства; одержувати від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності, інших юридичних осіб та їх посадових осіб, фізичних осіб - підприємців інформацію, документи і матеріали, необхідні для виконання покладених на нього завдань; порушувати перед керівниками відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у допущених порушеннях.

Абзацом 6 п. 3 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 р. № 550, орган державного фінансового контролю - Держаудитслужба, її міжрегіональні територіальні органи.

Відповідно до аб. 3, 4 п. 50 Порядку за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав органи державного фінансового контролю вживають заходів для забезпечення порушення перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства; звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства.

Крім того, вказаним Порядком передбачено особливості ревізії місцевого бюджету. Так, відповідно до п. 54 Порядку до проведення ревізії місцевого бюджету органи державного фінансового контролю можуть залучати інші органи державної влади в установленому законодавством порядку.

Результати ревізії місцевого бюджету відображаються у зведеній довідці, яка формується на підставі актів ревізій та інших матеріалів, оформлених за результатами контрольних заходів (п. 55 Порядку).

З наведеного слідує, що здійснюючи моніторинг публічних закупівель Державна аудиторська служба України має право при виявленні випадків недотримання законодавства про державні закупівлі та не виконанні підконтрольною установою вимог до усунення відповідних порушень, звернутися до суду в інтересах держави.

Матеріалами справи підтверджується, що за результатами проведеної перевірки закупівель, позивачем було направлено відділу освіти, молоді та спорту Семенівської сільської ради лист від 31.05.2019 р. № 06-31-17/3230 з обов`язковими до виконання вимогами щодо усунення порушень законодавства та вказано про необхідність забезпечити застосування наслідків недійсності (нікчемності) внаслідок укладення додаткової угоди від 22.01.2019 р. № 1 до договору від 26.12.2018 р. № 18-2019г, згідно статей 215-217, 236 ЦК України, ст. 208 ГК України.

В свою чергу, відділ освіти, молоді та спорту Семенівської сільської ради у листі від 20.06.2019 р. № 125, повідомив позивача лише про укладання додаткової угоди про зниження у квітні ціни на 10%.

В матеріалах справи відсутні докази того, що станом на день подання даного позову відділом було виконано вимоги позивача щодо усунення порушень законодавства в частині застосування наслідків недійсності (нікчемності) укладеної додаткової угоди.

Враховуючи те, що Північний офіс Державної аудиторської служби України є органом уповноваженим державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах на території Житомирської області, тому позивач уповноважений для звернення до суду з позовом про стягнення у дохід коштів, одержаних без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства, у тому числі, до місцевого бюджету.

Окрім того, суд апеляційної інстанції враховує те, що заходи до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства у сфері публічних закупівель, які передували зверненню до суду з даним позовом, залишились без виконання відповідачами. Доводи скаржника в цій частині суд вважає безпідставними та необґрунтованими, тому не приймає їх до уваги.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Частиною 1 ст. 173 ГК встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 ГК України).

Згідно ст. 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг, для забезпечення потреб держави та територіальної громади, визначено Законом України "Про публічні закупівлі", метою якого є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

В силу ч. 1 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 180 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї зі сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Як вірно апеляційним судом, сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору та додаткових угод до нього. Договори не визнані недійсними за рішенням суду, не розірвані в установленому порядку чи за згодою сторін на момент судового розгляду.

Частиною 5 ст. 180 ГК України передбачено, що ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін, у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору, допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом (ч. 1, 2 ст. 632 ЦК України).

У наведеному приписі закріплено принцип стабільності (або відносної неможливості зміни) встановленої сторонами ціни, що є проявом обов`язковості виконання умов договору, встановленої статтею 629 ЦК України.

Колегія суддів зазначає, що в умовах ринкової економіки ціна в договорі визначається попитом і пропозицією, конкуренцією та іншими економічними чинниками, тому при укладенні договору та визначення його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, за яких він буде виконуватись, зокрема враховувати тенденції зростання (падіння) цін на ринку товарів та послуг тощо. Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 14.06.2018 р. у справі №904/8354/16.

В свою чергу, відповідно до ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника, у разі застосування переговорної процедури.

Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку, зокрема, зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі (п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі").

Аналогічна підстава для внесення змін до договору узгоджена сторонами у пункті 10.7 договору постачання природного газу від 26.12.2018 р. № 18-2019г.

З аналізу зазначених положень Закону України "Про публічні закупівлі" вбачається, що вони є спеціальними нормами, які визначають правові підстави внесення змін та доповнень до договорів, укладених за наслідком публічних закупівель, та повинні застосовуватися переважно щодо норм Цивільного кодексу України (ст. 651) та Господарського кодексу України (ст. 188), які визначають загальну процедуру внесення змін до договору. Якщо спеціальною нормою права (ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі") заборонено укладення умов договору про публічні закупівлі, які відрізняються від умов тендерної пропозиції, та заборонено вносити зміни до договору, окрім певного законодавчо визначеного переліку випадків, то внесення змін до такого договору поза межами переліку, передбаченого зазначеним приписом закону, означатиме незаконність внесення цих змін. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.01.2018 р. у справі № 916/1491/17.

Так, згідно роз`яснень Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 27.10.2016 №3302-06/34307-06 щодо зміни істотних умов договору про закупівлю визначено, що згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі", істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадку зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків, у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі. При цьому, норма пункту 2 частини 4 статті 36 Закону поширюється на договори про закупівлю, у разі якщо предметом закупівлі є товар.

Таким чином, сторони у випадку коливання ціни на ринку наділені правом вносити зміни до ціни товару декілька разів, але не більше ніж на 10% від ціни за одиницю товару, і такі зміни сторони вносять з урахуванням вже внесених попередніх змін. Тобто, кожного разу сторони мають право збільшити ціну за одиницю товару не більше ніж на 10%, з урахуванням попередніх змін. Однак, у випадку коливання цін, тобто з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження.

Як встановлено апеляційним господарським судом, договір постачання природного газу було укладено 26.12.2018 р., а вже 22.01.2019 р. сторони збільшили ціну газу, що не відповідає принципам Закону України "Про публічні закупівлі".

Водночас, судом апеляційної інстанції зазначається, що для прийняття рішення про збільшення ціни товару у замовника повинні бути обґрунтовані підстави, зокрема, надані постачальником підтвердження (довідка, експертний висновок) компетентних органів (установ, організацій) про підвищення цін на ринку відповідної продукції.

Згідно з роз`ясненням Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 27.10.2016р. № 3302-06/34307-06 внесення таких змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим. Перелік органів, установ, організацій, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни товару на ринку, не є вичерпним.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, підставою для внесення змін до договору постачання природного газу від 26.12.2018 р. та укладення додаткової угоди від 22.01.2019 р. № 1, стала фактографічна довідка Торгово-промислової палати України від 09.01.2019 р. № 23/08.0-7.3 яка містить інформацію щодо вартості природного газу НАК "Нафтогаз України" з 01.01.2019 р.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що довідка Торгово-промислової палати України від 09.01.2019 р. № 23/08.0-7.3 не є тим документом, який підтверджує коливання (збільшення чи зменшення ціни за одиницю товару на ринку) за період з дати укладення договору постачання природного газу від 26.12.2018 р. до дати укладання додаткової угоди від 22.01.2019 №1 до договору. Відповідно, дані, викладені у довідці не можуть підтверджувати вартість продукції, станом на дату укладення додаткової угоди до договору, а також підтверджувати наявність коливання ціни, станом на дату укладення додаткової угоди до договору.

В той же час, суд апеляційної інстанції приймає до уваги те, що згідно даних офіційного сайту НАК "Нафтогаз України" (http://www.naftogaz.com) вбачається, що ціна на природний газ, який використовують промислові споживачі та інші суб`єкти господарської діяльності, для потреб, що не підпадають під дію Положення про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, становила, зокрема: з 01.11.2018 р. - 14 586 грн. за 1000 тис. куб. метрів; з 01.12.2018 р. - 12 180 грн. за 1000 тис. куб. метрів; з 01.01.2019 р. - 11 833, 20 грн. за 1000 тис. куб. метрів; з 01.02.2019 р. - 11 458, 80 грн. за 1000 тис. куб. метрів; з 01.03.2019 р. - 9 792 грн. за 1000 тис. куб. метрів; з 01.04.2019 р. - 7 479, 60 грн. за 1000 тис. куб. метрів.

Враховуючи викладене, колегія суддів вказує, що дані з офіційного сайту НАК "Нафтогаз України" навпаки свідчать про зменшення вартості природного газу протягом грудня 2018 р. - січня 2019 р.

Апеляційний господарський суд зазначає, що відповідачами не враховано те, що внесення змін до договору про закупівлю можливе у випадку коливання ціни такого товару на ринку та повинно бути обґрунтованим і документально підтвердженим. Водночас, у даній справі наявності визначених Законом підстав для внесення змін до договору сторонами спору не доведено, а судом не встановлено.

При цьому, господарський суд також вказує, що укладення додаткової угоди від 22.01.2019 р. № 1 до договору щодо зміни ціни на товар за відсутності підстав для цього, визначених Законом, тим самим спотворює результати торгів та нівелює економію, яку було отримано під час підписання договору.

Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 3 Закону України "Про публічні закупівлі".

Отже, враховуючи те, що для зміни істотної умови договору про закупівлю - ціни згідно з додатковою угодою №1 до договору, у відповідачів не було жодних передбачених Законом підстав та документально підтвердженого обґрунтування, тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що додаткову угоду №1 укладено всупереч приписам п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі".

Колегія суддів апеляційного суду вказує, що ст. 37 Закону України "Про публічні закупівлі" визначає випадки недійсності договору про закупівлю, та передбачає, що договір про закупівлю є нікчемним у разі, зокрема, його укладення з порушенням вимог ч. 4 ст. 36 цього Закону.

Так, ст. 204 ЦК України визначає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В свою чергу, за приписами ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення, а згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

За таких обставин, враховуючи, що додаткова угода № 1 до договору, укладена всупереч вимогам ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі", колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що даний правочин є нікчемним, а тому, не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 237 ГПК України, при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, питання яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при вирішенні даного спору до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення ст. 1212 ЦК України.

Так, загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

При цьому, згідно із пунктом 1 частини 3 статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно акту приймання-передачі від 31.01.2019 р. № 1, ТОВ "Газпромпостач" здійснило постачання природного газу відділу освіти в загальній кількості 12,957 тис. куб.м, на загальну суму 142 317, 54 грн., в тому числі в кількості 3,0 тис. куб.м. за ціною 10 200 грн., в кількості 9,957 тис. куб. за ціною 11 220 грн., згідно акту приймання-передачі від 28.02.2019 р. № 2 в кількості 11,100 тис. куб. м, за ціною 11 220 грн. на загальну суму 124 542 грн., згідно акту приймання-передачі від 31.03.2019 р. № 3 9,906 тис. куб. м, за ціною 11 220 грн. на загальну суму 111 145, 32 грн.

В свою чергу, за отриманий від відповідача-1 природний газ, відповідач-2 розрахувався в повному обсязі у розмірі 378 004, 86 грн., що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.

Разом з тим, за умовами договору (без врахування змін згідно додаткової угоди №1) та тендерною пропозицією ТОВ "Газпромпостач" вартість поставленого за вказаними актами приймання-передачі становить 346 422, 60 грн., що свідчить про безпідставну переплату в сумі 31582,26 грн.

Отже, враховуючи те, що саме відповідач-1 за нікчемною додатковою угодою від 22.01.2019р. №1 одержав (набув) від відповідача-2 грошові кошти в сумі 31582,26 грн., тому колегія суддів приходить до висновку про стягнення з ТОВ "Газпромпостач" в дохід Семенівської об`єднаної територіальної громади безпідставно отриманих коштів в даному розмірі.

При цьому, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції безпідставно задоволив вимоги позивача про стягнення солідарно з відповідачів надмірно сплачених бюджетних коштів в сумі 31 582, 26 грн., оскільки, в даному випадку, позивачем не доводено, а судом не встановлено, що обидва відповідача набули дані грошові кошти, а за приписами ст. 1212 ЦК України обов`язок повернути безпідставно набуте майно, або його вартість покладено на особу, якою це майно безпідставно було набуте.

В свою чергу, невиконання зобов`язання тягне за собою встановлену законом або договором відповідальність. Однак, ні договором, ні законом, зокрема і ст. 1212 ЦК України, не передбачено в даному випадку солідарної відповідальності відповідачів. Слід зазначити, що ст. 1212 ЦК України встановлює підставу виникнення позадоговірного зобов`язання, а відповідальність за порушення зобов`язання регулюється нормами книги п`ятої розділу I ЦК України.

Отже, цивільні відносини, що регулюються ст.1212 ЦК України та нормами, які регулюють відповідальність за порушення зобов`язання, зокрема і солідарну, не є цивільними відносинами подібними за змістом, отже і в силу ст. 8 ЦК України застосування аналогії в даному випадку неможливо.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм ст. 1212 ЦК України та безпідставне стягнення з відповідача-2 коштів, тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову в частині вимог до відповідача-2 відділу освіти, молоді та спорту Семенівської сільської ради

.

Колегія суддів апеляційного суду вказує, що відповідно до ст. 47 ГПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо іншої сторони діє в судовому процесі самостійно.

Згідно ст. 48 ГПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача.

Так, суд першої інстанції, на підставі клопотання позивача, залучив до участі у даній справі в якості відповідача-2 - відділ освіти, молоді та спорту Семенівської сільської ради, у відповідності до положень ст. 48 ГПК України та, як наслідок, відмовив відповідачу-1 в передачі справи за територіальною юрисдикцією до Господарського суду м. Києва,

Отже, враховуючи те, що процесуальні дії суду першої інстанції узгоджуються з положеннями ст. 48 ГПК України, тому доводи скаржника про те, що залучення судом відповідача-2 спрямоване на штучну зміну підсудності справи, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає інші посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції.

При цьому, судом звертається увага на те, що у рішенні Європейського суду з прав людини (справа Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 р.) зазначено, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ТОВ "Газпромпостач" є такою, що підлягає задоволенню частково, рішення Господарського суду Житомирської області від 17.02.2020 р. у даній справі підлягає скасуванню в частині стягнення з відповідача-2 надмірно сплачених коштів в розмірі 31 582, 26 грн., з прийняттям в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову в частині вимог до відповідача-2. Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ТОВ "Газпромпостач" надмірно сплачених коштів в розмірі 31 582, 26 грн. підлягає залишенню без змін.

Витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Газпромпостач" на рішення Господарського суду Житомирської області від 17.02.2020 р. у справі № 906/1024/19 задоволити частково.

2. Рішення Господарського суду Житомирської області від 17.02.2020 р. у справі №906/1024/19 скасувати в частині стягнення з відділу освіти, молоді та спорту Семенівської сільської ради надмірно сплачених коштів в розмірі 31 582, 26 грн. Прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в частині вимог до відповідача-2 відділу освіти, молоді та спорту Семенівської сільської ради

3. Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

"1. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Газпромпостач" (01004, м. Київ, вул. Червоноармійська, 9/2, ) в дохід бюджету Семенівської об`єднаної територіальної громади 31 582,26 грн. сплачених бюджетних коштів.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Газпромпостач" (01004, м. Київ, вул. Червоноармійська, 9/2, ) на користь Північного офiсу Державної аудиторської служби України (м. Київ, вул. Січових Стрільців, 18, ) 1921 грн. судового збору за подання позовної заяви".

4. Доручити Господарському суду Житомирської області видати судовий наказ.

5. 2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження та строк на касаційне оскарження постанови суду передбачені ст. ст. 287-291 ГПК України.

6. Справу повернути до Господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Маціщук А.В.