ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року Черкаси справа № 925/145/20

Господарський суд Черкаської області у складі судді Кучеренко О.І., із секретарем судового засідання Юхименко О.В.,

за участю прокурора Черкаської місцевої прокуратури Коломійця І.П,

та за участю представників:

від позивача - Слинько М.Г., за довіреністю,

від Товариства з обмеженою відповідальністю «Каштан Плюс» - Лучинович І.В., адвокат за довіреністю,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу за позовною заявою заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі

Черкаської міської ради

до Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради

та Товариства з обмеженою відповідальністю «Каштан Плюс»

про встановлення нікчемності договору про закупівлю товару,

Заступник керівника Черкаської місцевої прокуратури звернувся у Господарський суд Черкаської області в інтересах держави в особі Черкаської міської ради з позовом до Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради та до Товариства з обмеженою відповідальністю «Каштан Плюс», у якому просить суд встановити нікчемність договору поставки від 13.01.2020 №01, який укладений між Департаментом освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Каштан Плюс» та відшкодувати судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 2102,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначив, що порушення сторонами частини 4 статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі» в частині невідповідності строку дії договору поставки від 13.01.2020 №01 тендерній документації про закупівлю та відсутності у ньому істотної умови строку поставки товару, вказує на нікчемність зазначеного правочину згідно з положеннями пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України «Про публічні закупівлі».

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 07.02.2020 відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Встановлено відповідачам строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання суду відзиву на позовну заяву та усіх письмових та електронних доказів, що підтверджують заперечення проти позову.

26.02.2020 представник відповідача (Товариства з обмеженою відповідальністю «Каштан Плюс») подав до суду відзив від 25.02.2020 на позовну заяву, у якому у задоволенні позову просить відмовити повністю, оскільки умови спірного договору повністю збігаються зі змістом тендерної пропозиції товариства та з цих підстав відповідають положенням частини 4 статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі». При цьому зміст тендерної пропозиції товариства не визначав і не міг визначати умови щодо строку договору поставки. Єдиним критерієм оцінки, що і складав зміст тендерної пропозиції була ціна за договором поставки, що запропонована відповідачем. Сам по собі факт наявності бюджетних асигнувань на придбання продуктів харчування у навчальні заклади як в 2019 році так і упродовж 2020 року сторонами та прокурором не оспорюється. Сторонами досягнуто згоди щодо строку поставки товару у пункті 5.1 договору поставки. Вказує на неправильний спосіб судового захисту, обраний прокурором, що є самостійною підставою для відмови у позові.

Відзив відповідача (товариства) прийнято судом до розгляду.

Департамент освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради (його представник), у встановлений судом строк, відзиву на позов не подав. Ухвала суду від 07.02.2020 про відкриття провадження у справі була отримана уповноваженим представником відповідача (департаменту) 10.02.2020, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення. З огляду на вказані обставини, суд дійшов висновку, що відповідач (департамент) на свій розсуд скористався своїм процесуальним правом і його неявка у підготовче засідання не перешкоджає його проведенню.

10.03.2020 прокурор подав до суду відповідь від 10.03.2020 №161-3230вих-20 на відзив, у якій підтримує заявлені в інтересах держави позовні вимоги повністю та просить задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 10.03.2020 відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Каштан Плюс» про залишення позову прокурора без розгляду, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 31.03.2020 задоволено клопотання представників позивача та другого відповідача про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 05.05.2020 задоволено клопотання учасників справи про відкладення розгляду справи.

27.05.2020 прокурор подав до суду пояснення від 27.05.2020 №161-6188вих20, у якому позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позовну заяву, оскільки прокурор дійшов правильного висновку про безпідставність укладення спірного договору 13.01.2020 та порушення вимог частини 2 статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі», що в своєю чергу вказує на нікчемність вказаного договору в силу вимог частини 1 статті 37 вказаного Закону. Щодо обраного прокурором способу захисту порушеного права шляхом встановлення нікчемності договору прокурор вказав, що відповідний спосіб захисту є належним відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної постановах від 26.09.2019 у справі №202/7102/19-ц, від 11.09.2019 у справі №757/14507/15-ц та від 14.11.2019 у справі №204/2341/17. Щодо заявленої вимоги відповідача (товариства) про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн у разі відмови в задоволенні позову прокурор зазначив, що дана вимога може бути заявлена до позивача Черкаської міської ради, а не до прокуратури, яка забезпечує конституційну функцію представництва порушених інтересів територіальної громади міста Черкаси в особі міської ради.

У судове засідання 27.05.2020 відповідач (департамент), належним чином повідомлений про дату та час судового засідання участь свого представника у судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні у справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

28.05.2019 Департаментом освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради було оприлюднено оголошення про проведення відкритих торгів закупівлі м`яса для дошкільних навчальних закладів міста Черкаси у процедурі закупівлі за №UА-2019-05-28-000748-b з кінцевим строком подання тендерних пропозицій до 13.06.2019.

У зв`язку з поданням одним із учасників торгів, Товариством з обмеженою відповідальністю «КАП-ПРОД», скарг до колегії Антимонопольного комітету України, процедура закупівлі неодноразово зупинялась (07.06.2019, 13.07.2019, 14.08.2019, 22.09.2019, 25.11.2019).

Останнім рішенням колегії Антимонопольного комітету України №18651-р/пк-пз від 16.12.2019 було відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «КАП-ПРОД» у задоволенні скарги. У зв`язку з цим електронною системою закупівель автоматично було призначено кінцевий строк подання тендерних пропозицій до 23.12.2019.

Рішенням замовника торгів, Департаментом освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради від 24.12.2019 було визначено переможцем торгів закупівлі м`яса для дошкільних навчальних закладів міста Черкаси у процедурі закупівлі за №UА-2019-05-28-000748-b Товариство з обмеженою відповідальністю «Каштан-Плюс», у цей же день замовником було оприлюднено повідомлення про намір укласти договір з цим товариством.

13.01.2020 між Департаментом освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради (замовником відповдіач1 у справі), в особі Чуйко Л.А., що діє на підставі довіреності №22-12-4/1 від 09.01.2020 та Положення, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Каштан-Плюс» (постачальником відповідач2 у справі), в особі директора Олексенко Г.І. що діє на підставі Статуту, було укладено договір поставки товару №01 (далі договір, а.с. 21-27), за умовами якого у порядку та на умовах, визначених договором, постачальник зобов`язується поставити, а замовник прийняти й оплатити постачальнику м`ясо за ДК 021:2015-15110000-2 (надалі товар) за асортиментом та цінами, зазначеними у Специфікації, що додається до договору і є його невід`ємною частиною.

Згідно з пунктом 3.2 договору ціна договору становить 2491690,00 грн з ПДВ.

Відповідно до пункту 4.2 договору остаточний розрахунок за товар замовник здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника на умовах відстрочки платежу до 10 банківських днів з моменту поставки товару на умовах розділу 5 договору.

У пункті 5.1 договору закріплено, що поставка товару передача замовнику товару, якість якого відповідає умовам, встановленим розділом 2 договору. Товар поставляється замовнику транспортом і за рахунок постачальника протягом 24 годин з моменту отримання постачальником заявки (у разі усної з обов`язковим подальшим письмовим підтвердження) від замовника на умовах DDP («Інкотермс», у редакції 2010 року) за адресами, зазначеними в даному пункті договору. Періодичність поставки товару встановлюється замовником і погоджується з постачальником з урахуванням вимог Наказу МОНУ та МОЗУ «Про затвердження Інструкції з організації харчування дітей у дошкільних навчальних закладах

Відповідно до пункту 5.2 договору датою поставки є дата підписання замовником накладної (накладних), у місті поставки, вказаному у пункту 5.1 договору.

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін. Дія договору припиняється у разі закінчення терміну дії - 31.12.2020, за згодою сторін, дострокового виконання сторонами умов договору та з інших підстав, передбачених чинним законодавством України (пункти 10.1, 10.2 договору).

13.01.2020 між сторонами підписано Додаткову угоду №1 до договору, за умовами якої пункт 3.2 договору викладено в новій редакції: «ціна договору становить 2 491 664,30 грн з ПДВ». Специфікацію товару, яка наведена у додатку до договору, викладено у новій редакції. Інші умови договору залишись без змін (а.с. 29).

Черкаською місцевою прокуратурою було проведено перевірку стану законності у сфері публічних закупівель товарів, робіт та послуг для потреб дітей, зокрема, проведення відкритих торгів закупівлі м`яса для дошкільних навчальних закладів міста Черкаси у процедурі закупівлі за №UА-2019-05-28-000748-b. На думку, прокурора, укладений у результаті проведення торгів договір поставки від 13.01.2020 №01 укладений в порушення вимог чинного законодавства України про публічні закупівлі та є нікчемним зі строком його дії до 31.12.2020, без встановлення строку поставки та без проведення відповідної процедури закупівлі на 2020 рік, а також в порушення вимог тендерної документації закупівлі за №UА-2019-05-28-000748-b, що є порушенням норм Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Бюджетного кодексу України та Закону України «Про публічні закупівлі», а тому є прямим порушенням законності у бюджетній системі, яке сприяє розвитку інфляційних процесів у країні, підриває довіру громадян і наносить вагомий матеріальний і моральний збиток, що не може не відобразитись на державних інтересах та авторитеті держави, а також порушує інтереси держави в особі Черкаської міської ради, яка безпосередньо виділяє бюджетні кошти на відповідні закупівлі.

Крім того, зазначені порушення в свою чергу підривають основні принципи, що передбачені у статті 3 Закону України «Про публічні закупівлі», а саме добросовісної конкуренції серед учасників, максимальної економії та ефективності, відкритості та прозорості на всіх стадіях закупівель, як наслідок нівелюються основи інституту публічних закупівель.

За доводами прокурора, виконання зобов`язань за нікчемним договором, який укладений з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель, призведе до нераціонального та неефективного використання коштів місцевого бюджету, що не відповідає меті Закону України «Про публічні закупівлі» та принципам, за якими мають здійснюватися публічні закупівлі, закріпленими в статті 3 даного Закону. Вказані обставини стали підставою звернення прокурора до суду.

Предметом спору у даній справі є визнання нікчемним договору поставки, який був укладений у результаті проведення відкритих торгів.

Законом України «Про публічні закупівлі» установлено правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади, метою якого є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Частиною 4 статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі» передбачено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про публічні закупівлі» терміни вживаються у такому значенні: тендерна документація - документація щодо умов проведення публічних закупівель, що розробляється та затверджується замовником і оприлюднюється для вільного доступу на веб-порталі Уповноваженого органу та авторизованих електронних майданчиках. Тендерна документація не є об`єктом авторського права та/або суміжних прав); тендерна пропозиція - пропозиція щодо предмета закупівлі або його частини (лота), яку учасник подає замовнику відповідно до вимог тендерної документації.

Як встановлено судом, розділом III тендерної документації процедури закупівлі №UА-2019-05-28-000748-b, у редакції від 10.12.2019, тендерна пропозиція подається в електронному вигляді шляхом заповнення електронних форм з окремими полями, у яких зазначається інформація про ціну, інші критерії оцінки (у разі їх установлення замовником), та завантаження відповідних файлів. Розділом V тендерної документації передбачено, що оцінка тендерних пропозицій здійснюється за лише одним критерієм - «Ціна».

З системного тлумачення вказаних положень слідує, що зміст тендерної пропозиції учасника у процедурі №UА-2019-05-28-000748-b становив запропоновану ним ціну за предмет закупівлі, що визначається шляхом заповнення відповідної електронної форми з прикріпленням файлів подання яких вимагалось замовником.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Каштан Плюс» подало тендерну пропозицію за процедурою закупівлі №UА-2019-05-28-000748-b шляхом зазначення у відповідній електронній формі ціни за договором поставки та долучення електронних примірників відповідних файлів, як це було визначено Розділом V тендерної документації в редакції від 10.12.2019. Первинна тендерна пропозиція товариства складала 2 599 315,00 грн ПДВ, у порядку проведення торгів ціна була знижена до 2 491 690,00 грн з ПДВ. За умовами, укладеного між відповідачами договору поставки товару №01 від 13.01.2020, ціна договору становить 2 491 690,00 грн.

Враховуючи викладене, умови укладеного сторонами договору повністю збігаються зі змістом тендерної пропозиції. При цьому, зміст тендерної пропозиції товариства не визначав і не міг визначати умови щодо строку договору поставки, оскільки єдиним критерієм оцінки, що і складав зміст тендерної пропозиції, була ціна за договором поставки, що запропонована товариством.

Частиною 3 статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі» визначено, що забороняється укладання договорів, що передбачають оплату замовникам товарів, робіт і послуг до/без проведення процедур закупівель, крім випадків, передбачених цим Законом

Суд зазначає, що договір поставки товару №01 від 13.01.2020 укладений за умовами та результатами проведення процедури закупівлі, а відтак, порушень положень частини 3 статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі» судом не встановлено.

Зі змісту статті 20 Закону України «Про публічні закупівлі» відкриті торги є основною процедурою закупівлі.

Відповідно до частини 2 статті 32 Закону України «Про публічні закупівлі» замовник укладає договір про закупівлю з учасником, який визнаний переможцем торгів протягом строку дії його пропозиції, не пізніше ніж через 20 днів з дня прийняття рішення про намір укласти договір про закупівлю відповідно до вимог тендерної документації та пропозиції учасника-переможця. З метою забезпечення права на оскарження рішень замовника договір про закупівлю не може бути укладено раніше ніж через 10 днів з дати оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу повідомлення про намір укласти договір про закупівлю.

Оскільки рішенням замовника торгів Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради про визначення переможця торгів закупівлі м`яса для дошкільних навчальних закладів міста Черкаси було прийняте 24.12.2019, то відповідний договір в силу вимог закону міг бути укладений не раніше 03.01.2020.

Згідно з положеннями частини 1 статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як слідує зі змісту частин 2, 3 статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Положення статей 7, 23, 48 Бюджетного кодексу України, на які посилається прокурор, не встановлюють нікчемність правочинів. Тому навіть за умови наявності порушень вказаних норм в момент укладення правочину, він є оспорюваним.

При цьому, бюджетним зобов`язанням є, зокрема, розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, згідно з якими необхідно здійснити платежі протягом цього ж періоду або у майбутньому (пункт 7 частини 1 статті 2 Бюджетного кодексу України).

Отже, бюджетне зобов`язання (у тому числі замовлення на придбання товарів) може стосуватись платежів, які будуть здійснюватись як упродовж поточного бюджетного періоду, та і у наступному.

Частиною 1 статті 48 Бюджетного кодексу України передбачено, що розпорядники бюджети коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в меж бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років.

Сам по собі факт наявності бюджетних асигнувань на придбання продуктів харчування у навчальні заклади як у 2019 році так і упродовж 2020 року сторонами та прокурором не оспорюється.

Одним із основних принципів закупівель є їх ефективність (частина 1 статті 3 Закону України «Про публічні закупівлі»).

Предметом закупівлі №UА-2019-05-28-000748-b є продукти харчування для дошкільних навчальних закладів міста. Потреби замовника у організації безкоштовного харчування для окремих категорії дітей мають постійний характер, а тому не може змінитись у зв`язку з завершенням бюджетного року. А відтак, укладення та виконання відповідного договору за наслідками і без того тривалого процесу закупівлі, безумовно становить суспільний інтерес та відповідає критеріям ефективності публічних закупівель.

Щодо відсутності в спірному договорі істотної умови - строку поставки товару, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору

Водночас, згідно з положеннями статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

При цьому, строк дії договору поставки та строк поставки товару є різними поняттями. Згідно з частиною 2 статті 267 Господарського кодексу України строки поставки встановлюються сторонами у договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів споживачам, якщо інше не передбачено законодавством.

У пункті 5.1 договору сторони обумовили наступний строк поставки товару: товар поставляється замовнику транспортом і за рахунок постачальника протягом 24 годин з моменту отримання постачальником заявки (у разі усної з обов`язковим подальшим письмовим підтвердження) від замовника на умовах DDP («Інкотермс», у редакції 2010 року) за адресами, зазначеними в даному пункті договору.

Згідно з положеннями пункту А.4 терміну DDP Інкотермс 2010 продавець зобов`язаний надати нерозвантажений товар у розпорядження покупця або іншої особи, призначеної покупцем, на будь-якому прибулому транспортному засобі, у названому місці призначення, в узгоджену дату або в межах періоду, узгодженого для поставки. Тобто, сторонами досягнуто згоди щодо строків поставки товару.

Відповідно до частини 1 статті 267 Господарського кодексу України договір поставки може бути укладений на один рік, на строк більше одного року (довгостроковий договір) або на інший строк, визначений угодою сторін. Якщо в договорі строк його дії не визначений, він вважається укладеним на один рік.

Свобода договору є однією з основних засад цивільного законодавства. Сторони у договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (частина 3 статті 6 Цивільного кодексу України).

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 Цивільного кодексу України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У розумінні зазначених приписів суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Приписами статті 2 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Передумовою для захисту прав та охоронюваних законом інтересів особи є наявність такого права або інтересу та порушення або оспорювання їх іншою особою (іншими особами).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 №18-рп/2004 поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в цьому ж рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Суд зазначає, що лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення, невизнання або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Оскільки, правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, право на позов у особи виникає після порушення відповідачем її права та захисту підлягає саме порушене право. При цьому відсутність підтвердженого факту порушення прав позивача з боку відповідача є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного, невизнаного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

У розумінні приписів статей 15, 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України, спосіб захисту повинен бути таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Реалізація цивільно-правового захисту відбувається шляхом усунення порушень цивільного права чи інтересу, покладення виконання обов`язку по відновленню порушеного права на порушника.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 зазначеної Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правовідношення.

Водночас, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005, заява №38722/02).

Право прокурора на звернення до суду передбачене частинами 3, 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими прокурор може звернутися до суду з позовною заявою, у визначених законом випадках. При цьому прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві обґрунтовує, у чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Одним з основних принципів господарського процесу є принцип диспозитивності, який зводиться до того, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Господарського процесуального кодексу України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках. Крім того, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Згідно з положеннями статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на усе вищевикладене, суд дійшов висновку що обраний прокурором спосіб захисту не призведе до припинення порушення прав та охоронюваних законом інтересів, щодо наведених прокурором підстав про порушення бюджетного законодавства чи відсутність істотної умови договору, і такі підстави можуть бути застосовані у разі визнання договору недійсним (тобто оспорюваного). Наведене свідчить про відсутність підстав для задоволення вимоги прокурора про встановлення нікчемності договору поставки від 13.01.2020 №01, який укладений між Департаментом освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Каштан Плюс» з мотивів безпідставності та необґрунтованості вимог.

Частиною першою статті 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відповідно до пункту 1 частини третьої зазначеної статті належать витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (частина першої статті 124 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 16, 58 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога). Представником у суді може бути адвокат.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро (організаційні форми адвокатської діяльності).

Частиною 5 статті 14 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» стороною договору про надання правової допомоги є адвокатське бюро.

В свою чергу пункт 4 частини 1 статті 1 вказаного закону визначає, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами (частина друга статті 126 Господарського процесуального кодексу України). Поряд з цим, згідно з вимогами частини восьмої статті 129 цього кодексу розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

У статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво У суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

29.04.2020 відповідач (Товариство з обмеженою відповідальністю «Каштан Плюс») подав до суду клопотання від 29.04.2020, у якому, у разі відмови у задоволені позову, просить стягнути з прокуратури Черкаської області судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

На підтвердження наданих адвокатом Лучинович І.В. послуг з правничої допомоги надано договір про надання правової допомоги від 27.12.2019 №21/2019, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Каштан Плюс» та Адвокатським об`єднанням «ВІБ ЕНД КОМПАНІ», додатковою угодою від 12.02.2020 №2 до договору про надання правничої допомоги, актом приймання-передачі наданих послуг від 29.04.2020 №9, а також детальним описом наданої адвокатом Лучинович І.В. професійної правової допомоги згідно з умовами договору. Про оплату правничих послуг свідчить платіжне доручення від 18.22.2020 №261 про отримання від Товариства з обмеженою відповідальністю «Каштан Плюс» суми в розмірі 10000,00 грн.

Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до положень частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд повністю відмовив прокурору у позові, з позивача - Черкаської міської ради на користь відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Каштан Плюс» підлягає до відшкодування 10000,00 грн витрат за надану професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, сплачений позивачем за подання позову судовий збір покладається на прокурора та йому не відшкодовується.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Стягнути з Черкаської міської ради (вул.Б.Вишневецького, 36, м.Черкаси, 18002, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Каштан Плюс» (вул.Благовісна, 174, м.Черкаси, 18002, ідентифікаційний код 30955757) 10000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складене 05.06.2020.

Суддя О.І.Кучеренко