ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2020 р. Справа № 910/4050/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Попікової О.В.

суддів: Пашкіної С.А.

Корсака В.А.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авісто»

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2019 (повний текст рішення складено 24.12.2019)

у справі № 910/4050/17 (суддя Ярмак О.М.)

1) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Байнер Груп»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Санофі-Авентіс Україна»

про стягнення 42801340,00 грн.

2) за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Хоса-Плекс Україна»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Санофі-Авентіс Україна»

про стягнення 17083,92 грн.

3) за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Авісто»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Санофі-Авентіс Україна»

про стягнення 48343976,24 грн.

секретар судового засідання Руденко Н.С.

у судовому засіданні взяли участь представники:

- ТОВ «Байнер Груп» - не з`явились, повідомлені належно

- ТОВ "Хоса-Плекс Україна" - Архіпов О.Ю. (адвокат);

- ТОВ «Фінансова компанія «Авісто» - Спектор А.С. (адвокат);

- ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» - Гук А.Р., Сторонський Р.Я. (адвокати);

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.06.2017, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2017, у задоволенні позову ТОВ «Байнер Груп» відмовлено. Позов ТОВ «Хоса-Плекс Україна» задоволено, стягнуто з ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» на користь ТОВ «Хоса-Плекс Україна» 17083,92 грн. заборгованості. Позов ТОВ «ФК «Авісто» задоволено частково, стягнуто з ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» на користь ТОВ «Фінансова компанія «Авісто» 32198736,06 грн. заборгованості, 7405709,29 грн. інфляційних втрат, 2003378,89 грн. 3% річних. В іншій частині позову ТОВ «Фінансова компанія «Авісто» до ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 19.04.2018 рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2017 у справі №910/4050/17 в частині задоволення позову ТОВ «Хоса-Плекс Україна» до ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» про стягнення 17083,92 грн. та позову ТОВ «ФК «Авісто» до ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» про стягнення 48343976,24 грн. і розподілу судового збору скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва в іншому складі суду.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.12.2019 у справі №910/4050/17 у задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ТОВ «ФК «Авісто» до ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» про стягнення 48343976,24 грн. відмовлено повністю; здійснено розподіл витрат по сплаті судового збору за розгляд апеляційної та касаційної скарг на позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ТОВ «ФК «Авісто»; стягнуто з ТОВ «ФК «Авісто» на користь ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» 264000,00 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги та 288000,00 грн. судового збору за розгляд касаційної скарги; в поворот виконання рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2017 у справі №910/4050/17 стягнуто з ТОВ «ФК «Авісто» на користь ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» 41814383,12 грн.; призначено судове засідання у справі для вирішення питання про розподіл судових витрат на оплату послуг адвокатів на 24.12.2019.

До закінчення судових дебатів, у судовому засіданні 19.12.2019 представниками ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» подано заяву про намір подати докази щодо розміру судових витрат після ухвалення рішення у справі відповідно до ч. 8 статті 129 ГПК України.

23.12.2019 через відділ діловодства місцевого господарського суду ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» подано заяву щодо додаткових доказів витрат на правничу допомогу, відповідно до якої просить суд стягнути на свою користь з ТОВ «ФК «Авісто» 2435733,00 грн. судових витрат, а саме: 1926499,80 грн. витрат на професійну правничу допомогу, наданих адвокатами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та 509233,20 грн. витрат на професійну правничу допомогу, наданих Адвокатським об`єднанням "Арцінгер".

24.12.2019 ТОВ «ФК «Авісто» подано клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 100000,00 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 24.12.2019 заяву ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у справі №910/4050/17 задоволено частково; стягнуто з ТОВ «ФК «Авісто» на користь ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1184979,95 грн. В іншій частині заяви відмовлено.

ТОВ «ФК «Авісто», не погоджуючись із додатковим рішенням місцевого господарського суду, звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить додаткове рішення скасувати і прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу відмовити повністю. При цьому, скаржник посилається на те, що:

- місцевим господарським судом було безпідставно відмовлено у відкладенні розгляду заяви 24.12.2019 для ознайомлення із доказами, поданими ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» разом із заявою від 23.12.2019 про розподіл судових витрат;

- матеріали справи не містять додаткових угод, якими б продовжувалися договори про надання юридичної допомоги, укладені між ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» з адвокатом Гуком А.Р. від 24.10.2017 та між ТОВ «Санофі-Авентіс Україна»;

- відсутні докази продовження строку дії договору про надання юридичних послуг, укладеного 25.01.2017 між ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» та ТОВ «ЮК «Анте» зі строком дії до 31.12.2017. Додані 23.12.2019 до заяви щодо додаткових доказів витрат на правничу допомогу додаткові угоди №7 від 21.12.2017 та № 8 від 28.12.2018 до договору про надання юридичних послуг, якими строк дії договору продовжувався спочатку до 31.18.2018, а потім до 31.12.2019, безпідставно прийняті судом до розгляду, оскільки подані з порушенням строків, встановлених у статті 80 ГПК України, без пояснення причин, з яких такі угоди не були подані ним раніше.

У відзиві на апеляційну скаргу на додаткове рішення відповідача виклав наступні Доводи:

- відповідачем було дотримано строки та процедуру заявлення компенсації судових витрат.

- надано належні та допустимі докази витрат на правову допомогу .

- саме дії «Авісто» призвели до тривалого розгляду справи та збільшення витрат.

04.05.2020 від відповідача надійшло заперечення на пояснення ТОВ «ФК «Авісто» на відзив на апеляційну скаргу на додаткове рішення від 24.12.2019, у якому зазначено, що адвокати надавали ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» послуги професійної правничої допомоги; належність доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу; розмір витрат на професійну правничу допомогу є реальним та розумним з огляду на складність, тривалість та публічне значення справи

Згідно з витягом з протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 13.03.2020 визначено склад колегії для розгляду справи №910/4050/17: головуючий суддя - Попікова О.В. судді: Пашкіна С.А., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2020 прийнято до провадження вказаним складом суду апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Авісто» на, зокрема, додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 24.1.2019 у даній справі; розгляд скарги призначено на 13.04.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2020 повідомлено учасників даної справи про те, що розгляд справи, призначений на 13.04.2020 не відбудеться у зв`язку із запровадженням Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої распіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із наступними змінами), на всій території України карантину; розгляд справи призначено на 13.05.2020.

08.05.2020 від представника заявника апеляційної скарги - ТОВ «Фінансова компанія «Авісто» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтоване незадовільним станом здоров`я адвоката Спектора А.С. та обмежувальними карантинними заходами на території України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2020, враховуючи вказане клопотання скаржника, розгляд справи №910/4050/17 було відкладено на 28.05.2020.

28.05.2020 від представника ТОВ «Хоса-Плекс Україна» адвоката Архіпова О.Ю. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. В обґрунтування заявленого клопотання представник зазначає, що має намір прийняти участь у даній справі, в тому числі дати усні пояснення, однак йому призначено інше судове засідання у приміщенні Київського апеляційного суду на 28.05.2020 о 09:15.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2020 розгляд справи №910/4050/17 було відкладено на 04.06.2020.

Присутній 04.06.2020 представник ТОВ «ФК «Авісто» підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Представник ТОВ «Хоса-Плекс Україна» також підтримав позицію заявника апеляційної скарги.

Присутні представники ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» заперечували щодо задоволення апеляційної скарги та просили відмовити у її задоволенні.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, враховуючи доводи та заперечення учасників справи, не вбачає підстав для скасування оскаржуваного додаткового рішення, з огляду на таке.

За приписами ч. 1 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 статті 126 Кодексу).

У частині 3 статті 126 цього Кодексу передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 статті 126 Кодексу).

Згідно з ч.ч. 1 та 3 статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторони у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги (ч. 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 ГПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» у відзиві на позовні заяви ТОВ «ФК «Авісто» та ТОВ «Хоса-Плекс Україна» подало орієнтовний (попередній) розрахунок суми судових витрат на суму 3000000,00 грн. (том 14, а.с. 103-104).

22.12.2018 ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» подало до суду заяву щодо доказів судових витрат, в якій зазначило про те, що подасть докази судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

28.12.2018 ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» подало заяву щодо розподілу судових витрат, до якої додало договір про надання юридичних послуг №30/2017 від 25.01.2017, укладений з ТОВ «ЮФ «Анте» (том 17, а.с. 41-192).

Колегія суддів, дослідивши вказаний договір, встановила, що відповідно до розділу С договору №30/2017 вартість послуг ТОВ «ЮФ «Анте» розраховується виходячи із часу, витраченого на надання послуг та на підставі погодинних ставок юридичного персоналу, залученого фірмою для їх подання (п. 8). Відповідно до п. 9 розділу С договору поточна погодинна ставка юристів фірми становить 180,00 євро на годину (в тому числі і ПДВ) та у п. 11 цього ж розділу узгодили, що фірма має право час від часу змінювати годинні ставки юридичного персоналу фірми, попередивши про це клієнта за 60 днів. Крім того, у п. 22 договору сторони погодили, що фірма має право для надання послуг клієнту залучати адвокатів, адвокатські об`єднання.

До вказаної заяви, крім іншого, ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» додало звіти затраченого часу та наданих послуг, акти наданих послуг, рахунки на оплату, платіжні доручення про сплату ТОВ «Санофі-Авентіс України» грошових коштів ТОВ ЮФ «Анте» за вказаним договором (том 17, а.с. 53-155).

Колегією суддів проаналізовані додані до заяви документи, та встановлено, що вони охоплюють період надання послуг ТОВ «Санофі-Авентіс України» з квітня 2017 року по грудень 2018 року. Колегія суддів, здійснивши власний перерахунок відповідно до вказаних документів витраченого часу саме адвокатами Гуком А. (партнер, адвокат) та ОСОБА_2 (старший юрист, адвокат) на підготовку документів, та вчинення інших дій, пов`язаних із розглядом справи №910/4050/17, враховуючи вартість години роботи, визначеної у договорі, прийшла до висновку про правильність представленого ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» розрахунку витрат на професійну правничу допомогу, без включення до цієї суми витрат на допомогу, яка надавалася іншими особами не адвокатами при підготовці документів, скарг, та вчиненні інших дій, пов`язаних із розглядом справи №910/4050/17, оскільки стаття 126 ГПК України до витрат на професійну правничу допомогу відносить лише допомогу адвокатів.

Крім того, до заяви доданий також договір про надання юридичних послуг №СА-2245/1 від 31.03.2015, укладений між ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» та Адвокатським об`єднанням «Арцінгер», відповідно до якого АО «Арцінгер» за дорученням ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» зобов`язується надати юридичні та консультаційні послуги; додаткову угоду №4 до вказаного договору; рахунки-фактури на сплату юридично-консультаційних послуг, деталізації сум порахункам; платіжні доручення; акти надання юридичних послуг.

19.12.2019 ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» подало заяву про намір подати докази щодо розміру судових витрат після ухвалення рішення, відповідно до ч. 8 статті 129 ГПК України.

23.12.2019, протягом п`яти днів з дня винесення господарським судом рішення по суті даної справи, ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» подало заяву щодо додаткових витрат на правничу допомогу, до якої додало докази наявності таких витрат, а саме: звіти затраченого часу та наданих послуг, акти наданих послуг, рахунки на оплату, платіжні доручення про сплату ТОВ «Санофі-Авентіс України» грошових коштів ТОВ ЮФ «Анте» за вказаним договором (том 21, а.с. 75-111).

Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши додані до заяви вказані документи, встановив, що вони підтверджують та охоплюють період надання юридичних послуг ТОВ «ЮФ «Анте» ТОВ «Санофі-Авентіс України» з січня 2019 року по грудень 2019 року. Крім того, ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» додало до вказаної заяви додаткові угоди №№7 та 8 до договору про надання юридичних послуг №30/2017 від 25.01.2017, укладеного з ТОВ «ЮФ «Анте», якими зокрема, продовжено строк дії договору до 31.12.2019 та змінено вартість години роботи юристів зі 180 євро за годину на 5200,00 грн. за годину.

Колегія суддів, здійснивши власний перерахунок відповідно до вказаних документів витраченого часу саме адвокатами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підготовку документів, та вчинення інших дій, пов`язаних із розглядом справи №910/4050/17, враховуючи вартість години роботи, визначеної у додатковій угоді №8 до договору №30/2017, прийшла до висновку про правильність представленого ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» розрахунку витрат на професійну правничу допомогу загалом за період з квітня 2017 року по грудень 2019 року у розмірі 1926499,80 грн. При цьому ж, колегія суддів встановила, що до звітів затраченого часу та наданих послуг включені лише години роботи, витрачені саме адвокатами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підготовку документів, подання цих документів та вчинення інших дій, пов`язаних із розглядом справи №910/4050/17 (том 21, а.с. 61 -62).

Разом з тим, колегія суддів, перевіривши матеріали справи, встановила що серед них містяться наступні документи, які підтверджують повноваження адвокатів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вчинення ними дій як адвокатів від імені ТОВ «Санофі-Авентіс Україна», а саме: довіреність ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» від 22.03.2017 на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строком дії до 23.03.2018 (том 4, а.с. 3-4), від 13.02.2018 строком дії до 13.02.2019 (том 15, а.с. 34), від 04.07.2017 строком дії до 04.07.2018 (том 12, а.с. 71), від 18.02.2019 строком дії до 18.02.2020 (том 18, а.с. 146-147); свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1428 від 11.11.2008 на ОСОБА_1 (том 1, а.с. 346); свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №4141/10 від 19.05.2010 на ОСОБА_2 ; ордери на ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на надання правової допомоги ТОВ «Санофі-Авентіс Україна», а також, договори про надання правової допомоги між адвокатами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , укладених з ТОВ «Санофі-Авентіс Україна».

Отже, враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» дотримано вимоги ч. 3 статті 126 ГПК України щодо подання до суду детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатами та здійснених товариством витрат, необхідних для надання правничої допомоги, так само, як і надано достатньо доказів на підтвердження повноважень у адвокатів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на представництво інтересів ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» при розгляді даної справи.

Згідно з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту (ч. 1). Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги (ч. 2). При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 статті 2 ГПК України ).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегій Касаційного господарського суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються тільки витрати, які мають розумний розмір.

У розумінні положень ч. 5 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, відповідно до статті 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18).

Як вказувалося вище, ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» просило в сукупності стягнути з ТОВ «ФК «Авісто» 2435733,00 грн. витрат на правничу допомогу, зокрема, 1926499,80 грн. - правничі послуги, надані за договором, укладеним з ТОВ «ЮФ «Анте» та 509233,20 грн., за договором, укладеним з Адвокатським об`єднанням « Арцінгер ». Отже, вказаний сукупний розмір витрат на правничу допомогу не перевищує орієнтовного розміру витрат на правничу допомогу, поданого ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» разом з відзивом на позовні заяви.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Апеляційний господарський суд врахувавши: - надані ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» документи на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу, - співмірність суми позову та розміру витрат на правничу допомогу, заявлених до стягнення ТОВ «Санофі-Авентіс Україна», - складність справи, - факт того, що понесені ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» витрати на правничу допомогу були понесені ним у зв`язку із розглядом позовів у даній справі, в яких ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» виступало відповідачем, - заяву ТОВ «ФК «Авісто» про зменшення судових витрат, погоджується із висновком місцевого господарського суду про часткове задоволення заяви ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» та про стягнення з ТОВ «ФК «Авісто» витрат на правничу допомогу у розмірі 1184979,95 грн., зменшивши заявлену до стягнення суму, більше ніж на 50 відсотків (51,36%).

З огляду на викладені обставини, висновки суду першої інстанції про часткове задоволення заяви ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» про розподіл витрат на правничу допомогу у справі №910/4050/17 є вірними, а тому додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2019 у справі № 910/4050/17 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Стосовно доводів апеляційної скарги про безпідставне включення до звітів підготовку правових висновків, фіналізацію правових висновків, тощо, колегія суддів зазначає, що Господарський процесуальний кодекс України не містить переліку конкретних видів правових послуг, що надають адвокати і які компенсуються за рахунок іншої сторони. Виходячи із конкретних обставин справи, адвокат самостійно визначається зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту (така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ТОВ «ФК «Авісто» не повинно відшкодовувати ТОВ «Санофі-Авентіс України» витрати на правничу допомогу, понесені останнім до 03.05.2017, оскільки саме з цієї дати ТОВ «ФК «Авісто» набуло статусу сторони у даній справі, колегія суддів зазначає, що заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу зменшені судом більше ніж на 50% відсотків від заявленої суми, і до стягнутої суми витрат не включені витрати, понесені ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» до 03.05.2017.

Стосовно посилань скаржника на те, що місцевим господарським судом безпідставно не задоволено його клопотання про відкладення розгляду даної справи 24.12.2019, що, на думку скаржника, унеможливило підготуватися до судового засідання, надати заперечення на заяву щодо додаткових витрат на правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 статті 216 ГПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Скаржником не наведено підстав, передбачених вказаною нормою, які зобов`язували б суд відкладати розгляд справи. Більше того, як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з протоколу судового засідання від 24.12.2019 та додаткового рішення, в судовому засіданні 24.12.2019 був присутній представник ТОВ «ФК «Авісто» - адвокат Спектор А.С., який надавав пояснення щодо заяви ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» про розподіл судових витрат, а також подав клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу. Тобто, колегія суддів не вбачає порушення судом першої інстанції прав скаржника щодо участі у судовому засіданні, наданні усних та письмових пояснень та клопотань. Більш того, як вже зазначалося, місцевим господарським судом, при вирішенні у судовому засіданні 24.12.2019 питання розподілу судових витрат на правничу допомогу, було враховано відповідне клопотання апелянта про їх зменшення з урахуванням суми позову та розміру фактичних витрат на правничу допомогу, понесених ТОВ «Санофі-Авентіс Україна».

Стосовно доводів скаржника про порушення судом першої інстанції статті 80 ГПК України, що полягає, на думку скаржника, в прийнятті разом з заявою щодо додаткових витрат додаткових угод №№7 та 8 до договору про надання юридичних послуг №30/2017 від 25.01.2017, укладеного між ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» та ТОВ «ЮФ «Анте», колегія суддів зазначає.

Відповідно до ч. 3 статті 80 ГПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Згідно з ч. 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вказувалося вище, ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» в порядку вказаної норми, й було подано заяву щодо додаткових витрат на правничу допомогу разом з відповідними документами, в тому числі, й додатковими угодами №7 та №8 до договору про надання юридичних послуг №30/2017 від 25.01.2017, укладеного між ТОВ «Санофі-Авентіс Україна» та ТОВ «ЮФ «Анте», що не суперечить вказаній нормі.

Крім того, відповідно до статті 277 ГПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2019 у даній справі.

Керуючись статтями 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авісто» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2019 у справі №910/4050/17 залишити без задоволення.

2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2019 у справі №910/4050/17 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/4050/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 09.06.2020.

Головуючий суддя О.В. Попікова

Судді С.А. Пашкіна

В.А. Корсак