ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

26 травня 2020 року Справа № 915/2025/19

м.Миколаїв

За скаргою: Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» на дії Інгульського ВДВС міста Миколаєва Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) при примусовому виконанні наказу Господарського суду Миколаївської області від 09.01.2019р. у справі №915/2025/19

за позовом: Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго»

(04080, м.Київ. вул. Кирилівська, 85, )

третя особа 1 без самостійних

позовних вимог на предмет

спору на стороні позивача: Акціонерне товариство «Миколаївобленерго»

(54017, м.Миколаїв, вул. Громадянська, 40, )

третя особа 2 без самостійних

позовних вимог на предмет

спору на стороні позивача: Акціонерне товариство «Херсонобленерго»

(73003, м.Херсон, вул. Пестеля, 5, )

до відповідача: Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал»,

(54055, м.Миколаїв, вул. Погранична, 161, ),

про: стягнення боргу в сумі 6 906 352,1грн.

орган, дії якого оскаржуються: Інгульський відділ державної виконавчої служби міста Миколаєва Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (54056, м.Миколаїв, вул.Космонавтів, буд.61),

Відділ примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), 54056, Миколаїв, пр-т Миру, 46/1 -

Суддя Ткаченко О.В.

Представники:

від позивача:

від відповідача (скаржника):

від органу ДВС:

СУТЬ СПОРУ: оскарження дій органу ДВС з винесення постанови про арешт майна боржника №61042276 від 03.02.2020р.

11.03.2020р. МКП «Миколаївводоканал» звернувся до Господарського суду Миколаївської області із скаргою №495/36 від 10.03.2020р. (вх.№3114/19), в якій просить суд визнати постанову про арешт майна боржника від 03.02.2020р. у ВП №61042276 неправомірною і зобов`язати посадову особу (начальника відділу) Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) усунути порушення шляхом винесення постанови про скасування постанови про арешт майна боржника від 03.02.2020р., винесену у ВП №61042276.

Скарга мотивована тим, що 09.01.2020р. Господарським судом Миколаївської області було постановлено ухвалу, якою розстрочено виконання рішення суду від 12.12.2019р. на шість місяців з січня по червень 2020 року згідно з графіком, та вказана ухвала належним чином виконується відповідачем. Натомість, 31.01.2020р. ним від Інгульського відділу ДВС було отримано постанову від 23.01.2020р. про відкриття виконавчого провадження та 03.03.2020р. відповідач отримав постанову від 03.02.2020р., якою був накладений арешт на все рухоме та нерухоме майно відповідача. Скаржник зазначає, що в даному випадку реального виконання рішення з боку державного виконавця не відбувалось і не відбувається, оскільки рішення суду від 12.12.2019р. виконується відповідачем на підставі ухвали суду від 09.01.2020р. про розстрочення виконання рішення суду у добровільному порядку. Фактично ухвала суду від 09.01.2020р. про розстрочення виконання рішення суду є виконавчим документом, тому наявність двох різних виконавчих документів, одним з яких передбачено порядок добровільного виконання рішення суду, свідчить про перевагу такого добровільного виконання рішення суду. З огляду на добровільне виконання відповідачем судового рішення в порядку та у строки, визначені ухвалою суду від 09.01.2020р., правові підстави для примусового виконання рішення суду від 12.12.2019р. у повному обсязі відсутні.

Ухвалою суду від 09.01.2020р. скаргу було прийнято до розгляду, судове засідання призначено на 24.03.2020р.

23.03.2020р. від Інгульського відділу ДВС у місті Миколаєві до суду надійшов відзив на скаргу МКП «Миколаївводоканал», в якому державний виконавець повідомляє, що заперечує проти заявленої скарги, зазначаючи, що виконавче провадження було відкрито ним за заявою стягувача, та в силу приписів ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у державного виконавця були відсутні підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження. Постанова про арешт майна боржника від 03.02.2020р. винесена для забезпечення реального виконання рішення у межах суми стягнення боргу та судового збору. Постанова про арешт коштів від 03.02.2020р. відповідає вимогам ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» та винесена у відповідності до норм п.6 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішення.

Судове засідання, призначене на 24.03.2020р. не відбулось у зв`язку з перебуванням суддів господарського суду, в тому числі судді Ткаченко О.В. у відпустці з 17.03.2020р. по 27.03.2020р. про що сторонам було направлено відповідне повідомлення.

З огляду на впровадження постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції постанови від 25.03.2020р. № 239) на період з 12.03.2020р. по 24.04.2020р. на всій території України карантину, а також те, що встановлений до 01.04.2020 строк карантину, через погіршення епідеміологічної ситуації у країні вже був продовжений, приймаючи до уваги запровадження з 16.03.2020р. на території адміністративної будівлі Миколаївської обласної ради обмежувальних та профілактичних заходів (розпорядження голови Миколаївської обласної ради «Про заходи щодо недопущення поширення випадків захворювань, спричинених новим коронавірусом» № 35-р від 13.03.2020), якими з 16.03.2020 обмежено доступ громадян та учасників судового процесу до Господарського суду Миколаївської області, з метою забезпечення безпеки учасників справи, що у даному випадку має пріоритет у порівнянні із участю учасників справи при розгляді поданої відповідачем заяви про продовження строку на подання відзиву, суд дійшов висновку про відкладення розгляду скарги та проведення судового засідання у розумний термін.

Згідно із ч.2 ст.232ГПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України від 04 травня 2020 року № 343, внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», зокрема уряд продовжив карантин до 22 травня 2020 року на усій території України та послабив деякі карантинні обмеження.

Враховуючи викладені вище обставини та норми права, та у зв`язку з послабленням карантину з 11.05.2020р., з огляду на необхідність дотримання процесуальних прав сторін, та проведення розгляду справи у розумний термін, суд вважає за необхідне повідомити учасників справи про дату, час та місце проведення судового засідання.

Ухвалою суду від 15.05.2020р. розгляд скарги був призначений на 26.05.2020р.

Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

22.05.2020р. від Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєва до суду надійшов лист за вих. №66456, в якому орган ДВС повідомляє, що ним помилково отримано ухвалу суду від 15.05.2020р. та направлено за належністю до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Суд вважає за доцільне зазначити, що виконавче провадження було відкрито саме Інгульським відділом ДВС у м.Миколаєві та відповідачем МКП «Миколаївводоканал» оскаржено саме постанову Інгульського відділу ДВС у місті Миколаєві від 03.02.2020р. про накладення арешту на майно відповідача. В матеріалах справи відсутні відомості щодо відсутності на примусовому виконанні у Інгульському відділі ДВС у місті Миколаєві виконавчого провадження №61042276, у відзиві на скаргу даний орган ДВС також не повідомив про відсутність у нього на виконання цього виконавчого провадження.

У листі органу ДВС від 22.05.2020р. за вих. №66456 не зазначено підстав перенаправлення до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення виконання рішень у Миколаївській області ухвали суду від 15.05.2020р., тому у суду відсутні підстави для того, щоб вважати направлення вказаної ухвали на адресу Інгульського відділу ДВС у місті Миколаєві помилковим.

Представники учасників справи в судове засідання не з`явились, однак з огляду на продовження Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» від 20 травня 2020 року №392 з 22 травня 2020 р. до 22 червня 2020 р. на всій території України карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», а також на запровадження послаблення протиепідемічних заходів на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією, зважаючи на належне повідомлення усіх учасників справи, суд вважає за доцільне розглянути скаргу відповідача в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Умови і порядок виконання рішення судів, що відповідно до закону підлягають примусового виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку регламентуються Законом України «Про виконавче провадження».

12 грудня 2019 року Господарським судом Миколаївської області було ухвалено рішення, яким позовні вимоги ДП ЗЕД «Укрінтеренерго» були задоволені частково, стягнуто з МКП «Миколаївводоканал» 6606352,1 грн. заборгованості за поставлену електричну енергію та 103595,28 грн. судового збору, в частині стягнення 300000,0 грн. боргу провадження у справі закрито.

23.12.2019р. від відповідача до суду надійшла заява про розстрочення виконання рішення суду, розгляд якої ухвалою суду від 24.12.2019р. був призначений на 09.01.2020р.

Позивач був обізнаний про розгляд вказаної заяви про розстрочення виконання рішення суду, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (ухвали суду від 24.12.2019р.) (а.с.192 т.1).

Заперечень щодо заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду позивач суду не надав.

Ухвалою суду від 09.01.2020р. заяву відповідача про розстрочення виконання рішення суду було задоволено частково, розстрочено виконання рішення суду в частині сплати суми боргу та судового збору у загальному розмірі 6709947,38 грн. на 6 місяців зі сплатою впродовж перших п?яти місяців 559162,28 грн. та у шостому місяці 3914135,96 грн.

Пунктом 4 резолютивної частини вказаної ухвали, вона є виконавчим документом, який може бути пред`явлений до виконання протягом 3-х років та стягувачем за яким є ДП ЗЕТ «Укрінтеренерго», а боржником МКП «Миколаївводоканал».

Того ж дня, 09.01.2020р. судом на виконання рішення суду від 12.12.2019р. був виданий наказ в силу приписів ст. 327 ГПК України.

Відповідно до ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. У разі вирішення питання у тому числі й про стягнення на користь боржника безпідставно одержаного стягувачем за виконавчим документом, суд вносить відповідну ухвалу до Єдиного державного реєстру виконавчих документів не пізніше двох днів з дня її постановлення у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. (ч.1, ч.7 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з п. 19 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів, оформлення і видача виконавчих документів здійснюються в паперовій формі судом, який ухвалив відповідне рішення, за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За таких обставин і видача наказу суду від 09.01.2020р. і ухвали суду від 09.01.2020р. про розстрочення виконання рішення суду здійснювалась судом в паперовій формі.

Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» отримало ухвалу суду від 09.01.2020р. про розстрочення виконання рішення суду 14 січня 2020 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.210 т.1).

При цьому, 15.01.2020р., тобто на наступний день після отримання вказаної ухвали, стягувач направив на примусове виконання наказ суду від 09.01.2020р. із заявою за вих. №44/22-54 про примусове виконання рішення суду (а.с.15 т.2).

Ухвала суду від 09.01.2020р., якою було надано розстрочення виконання рішення суду від 12.12.2020р. в апеляційному порядку не оскаржувалась та набрала законної сили та є обов`язковою до виконання.

У відповідності до ст.1291 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з приписами ст.326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до абз.1 ч.1, ч.3 ст.327 ГПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

За приписами ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 7.1.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Судом прийнятий до уваги той факт, що стягувач пред`явив до примусового виконання наказ суду, виданий на виконання рішення суду від 12.12.2019р., будучи обізнаним про існування судового рішення про розстрочення виконання вказаного рішення, яке набрало законної сили, тобто без достатніх правових підстав.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Приписами ч.2 цієї ж статті визначено, що строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття

При цьому, норми Закону України «Про виконавче провадження» (стаття 12) передбачають пред`явлення виконавчих документів до виконання саме в межах строків, встановлених для їх виконання.

Відповідно до приписів п.6 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. №512/5, у разі пред`явлення до виконання виконавчого документа, за яким надана розстрочка виконання, виконавче провадження відкривається в частині, за якою сплинув строк сплати. Виконавчий збір та основна винагорода приватного виконавця стягуються із сум (суми), за якими (якою) сплинув строк сплати.

Частинами 1, 2 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що при пред`явленні позивачем наказу суду від 09.01.2020р., виданого на виконання рішення суду від 12.12.2019р., існувало судове рішення (ухвала суду від 09.01.2020р.), яким було надано розстрочку виконання цього ж рішення суду від 12.12.2019р., тому, в силу приписів ч.2 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», строк для пред`явлення до примусового виконання вказаного наказу суду від 09.01.2020р. встановлюється з наступного дня після закінчення строку, встановленого в разі розстрочки виконання рішення.

Відповідач добровільно належним чином виконував та продовжує виконувати впродовж січня-травня 2020 року ухвалу суду від 09.01.2020р. та сплачує заборгованість за рішенням суду від 12.12.2019р. частинами та у строки, визначені господарським судом.

За таких обставин, з огляду на викладене, у Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві, в силу приписів п.6 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. №512/5 та ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» були відсутні правові підстави для відкриття виконавчого провадження, і, відповідно, вжиття в межах такого виконавчого провадження заходів, спрямованих на забезпечення реального виконання рішення суду від 12.12.2019р. шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно боржника на всю суму стягнення 6606352,1 грн. боргу та 103595,28 грн. судового збору, оскільки відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, строк пред`явлення якого до примусового виконання ще не настав є передчасним.

За приписами ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на викладені процесуальні норми, питання щодо визнання неправомірними дій державного виконавця з відкриття виконавчого провадження в межах даної скарги господарським судом не вирішується, однак з огляду на відсутність достатніх правових підстав для відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду від 12.12.2019р. на всю суму стягнення, дії державного виконавця щодо накладення арешту на усе рухоме та нерухоме майно боржника в межах усієї суми стягнення є неправомірними з огляду на наявність чинного на момент вирішення питання про відкриття виконавчого провадження судового рішення, яким розстрочено виконання рішення суду від 12.12.2019р.

У відповідності до положень ст.343 ГПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи викладене, суд вважає, що скарга Миколаївського комунального підприємства «Миколаївводоканал» від 10.03.2020р. за вих. №495/36 є обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 326, 327, 339, 342, 343 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу МКП «Миколаївводоканал» від 10.03.2020р. за вих. №495/36 на дії органу ДВС задовольнити.

2. Визнати постанову про арешт коштів майна боржника від 03.02.2020р. у виконавчому провадженні №61042276 неправомірною та зобов`язати посадову особу (начальника відділу) Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) усунути порушення шляхом винесення постанови про скасування постанови про арешт майна боржника від 03.02.2020р., винесену у ВП №61042276.

3. Ухвалу направити на адреси учасників справи.

Ухвала суду, у відповідності до ч.2 ст.235 ГПК України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя О.В. Ткаченко