номер провадження справи 18/121/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2020 справа № 908/2630/19

м. Запоріжжя Запорізької області

за позовом Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206)

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "ЕОС" (69002, м. Запоріжжя, вул. Академіка Чабаненка, буд. 11)

про зобов`язання вчинити певні дії щодо проведення незалежної оцінки майна та стягнення 57181,69 грн.,

господарський суд Запорізької області у складі судді Левкут В.В.

при секретарі судового засідання Непомнящій Н.П.

учасники справи:

від позивача: Мякота С.В., довіреність № 03/01/01-10 від 13.01.2020

від відповідача: не з`явився

Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ЕОС" про зобов`язання вчинити певні дії щодо проведення незалежної оцінки майна та стягнення 57137,22 грн., які складаються з 48235,19 грн. заборгованості з орендної плати, 7015,39 грн. пені та 1886,64 грн. 3% річних.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2019 справу № 908/2630/19 передано на розгляд судді Носівець В.В. (після зміни прізвища - Левкут Вікторія Вікторівна).

Ухвалою суду від 30.09.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі №908/2630/19, присвоєно справі номер провадження 18/121/19, розгляд справи по суті призначено на 30.10.2019, розгляд справи відкладався на 28.11.2019.

Ухвалою від 28.11.2019 постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі з 28.11.2019, замінено судове засідання 28.11.2019 з розгляду справи по суті підготовчим засіданням, відкладено підготовче засідання на 21.01.2020; строк підготовчого провадження продовжено на тридцять днів, відкладено підготовче засідання на 18.02.2020. Підготовче провадження закрито 18.02.2020, розгляд справи по суті призначено на 17.03.2020 об 11 год. 30 хв. Судове засідання, призначене на 17.03.2020 перенесено на 31.03.2020 у зв`язку з виробничою необхідністю. Ухвалою від 06.04.2020 судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 14.04.2020. Ухвалою від 14.04.2020 судове засідання з розгляду справи по суті відкладено на 28.04.2020 о 12 год. 30 хв. У зв`язку з виробничою необхідністю, судове засідання, призначене на 28.04.2020 о 12 год. 30 хв., перенесено на 21.05.2020.

При цьому, суд виходив з того, що процесуальні строки по справі з урахуванням дії карантину є продовженими в розумінні "розумного строку" відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та внесення змін 30.03.2020 до законодавчих актів України, в тому числі ГПК України, щодо продовження строків на час дії карантину.

В судовому засіданні 21.05.2020 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача позовні вимоги підтримав з урахуванням поданої заяви про збільшення розміру позовних вимог.

З урахуванням прийнятої заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог розглядаються вимоги про зобов`язання відповідача провести незалежну оцінку шляхом укладання договору на проведення незалежної оцінки орендованого майна - нежитлового приміщення № 33 підвалу (літ. А-4) площею 68,5 кв. м за адресою: 69002, м. Запоріжжя, вул. Академіка Чабаненка, 11, станом на 31.10.2016, та стягнення з відповідача 57181,69 грн., які складаються з 48235,19 грн. заборгованості з орендної плати, 7059,86 грн. пені та 1886,64 грн. 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог в частині зобов`язання вчинити певні дії щодо проведення незалежної оцінки майна позивач посилається на положеннями ч. 2 ст. 11 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", згідно з якими у разі, якщо на момент продовження дії договору оренди остання оцінка об`єкта оренди була зроблена більш як три роки тому, для продовження (поновлення) договору оренди, провадиться оцінка об`єкта оренди. Вказує, що згідно з Методикою оцінки об`єктів оренди, затвердженої постановою КМУ від 10.08.1995 № 629, послуги з проведення оцінки об`єкта оренди сплачує орендар. Враховуючи те, що останні відомості про вартість об`єкта оренди наведені в п. 1.1 договору, відповідно до якого оцінка майна здійснена станом на 27.12.2001, з`явилась необхідність у проведенні нової незалежної оцінки для проведення перерахунку орендної плати. Позивач листом від 24.01.2017 повідомив відповідача про визначення ФОП Литвиненка Г . Г. переможцем конкурсу з проведення незалежної оцінки орендованого майна та запропонував відповідачу укласти договір на проведення незалежної оцінки майна. До теперішнього часу відповідачем не укладений договір на проведення нової незалежної оцінки майна, чим порушені вищезазначені вимоги законодавства, орендна плата нараховується з урахуванням незалежної оцінки станом на 27.12.2001. В обґрунтування заявленої майнової вимоги посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору оренди нежитлового приміщення № 464/2 від 22.11.2001, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість по сплаті орендної плати до місцевого бюджету за період із 2016 по серпень 2019 включно у сумі 48235,19 грн. За доводами позивача, неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором є підставою для покладення на нього відповідальності у вигляді пені та 3% річних. Посилаючись на приписи ст.ст. 11, 17, 18 Закону України "Про оренду державного і комунального майна", абз. 2 та 3 п. 2 Методики оцінки об`єктів оренди, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1995 № 629, ст. 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав, та професійну оціночну діяльність в Україні", ст.ст. 525, 526, 530, 611, 625, 629 Цивільного кодексу України, позивач просив позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання свого представника не направив, вимоги суду не виконав.

Всі поштові відправлення, зокрема копії ухвали суду від 30.09.2019 про відкриття провадження у справі, від 30.10.2019, від 28.11.2019, від 21.01.2020, від 18.02.2020, від 03.03.2020, від 06.04.2020, від 14.04.2020, що направлялася судом на адресу реєстрації відповідача повернулась до суду із відміткою відділення поштового зв`язку "за закінченням встановленого строку зберігання".

Згідно зі ст. 93 ЦК України місцезнаходження юридичної особи визначається місцем її державної реєстрації, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, адресою місцезнаходженням товариства з обмеженою відповідальністю "ЕОС" є: 69002, м. Запоріжжя, вул. Академіка Чабаненка, буд. 11, що збігається із адресою, вказаною у позові і на яку направлялись ухвали суду.

Зазначене свідчить, що судом вжиті всі заходи щодо належного повідомлення відповідача про дату, місце і час розгляду справи.

Ухвалою господарського суду Запорізької області про відкриття провадження у справі від 30.09.2019 у справі № 908/2630/19 відповідачу запропоновано подати відзив у строк, не пізніше 21.10.2019, який продовжено до 27.12.2019. Відзив на адресу суду від відповідача не надійшов.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Зважаючи на належне повідомлення відповідача про розгляд справи, суд вирішив за доцільне розглянути справу за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, за відсутністю в судовому засіданні представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Комунальним підприємством "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 2" (орендодавець за договором) та товариством з обмеженою відповідальністю "ЕОС" (орендар, відповідач у справі) 22.11.2001 укладений договір № 464/2 оренди нежитлового приміщення (надалі - Договір оренди).

Відповідно до п. 1.1 Договору оренди орендодавець на підставі рішення міськвиконкому від 22.11.2001 № 442/8 передає, а орендар приймає в строкове платне володіння та користування нежитлове приміщення, загальною площею 65,03 кв. м. за адресою м. Запоріжжя, вул. Радянська (після перейменування вул. Академіка Чабаненка), 11, яке знаходиться на балансі КП «ВРЕЖО № 2», вартість якого становить 18436,00 грн. станом на 27.12.2001 згідно висновку експертної оцінки.

Приміщення використовується орендарем на правах оренди під офіс та лабораторію з випробування теплолічильників та лічильників гарячої води (п. 1.2 Договору оренди).

Пунктом 2.1 Договору оренди встановлено, що вступ орендаря у володіння та користування нежитловим приміщенням настає одночасно із підписанням сторонами Договору та Акту прийому-передачі вказаного приміщення.

Згідно із п. 2.4 Договору оренди після закінчення строку дії договору оренди, якщо немає у встановленому порядку узгодження сторін про його продовження на новий строк, або у випадку дострокового його розірвання орендар зобов`язаний в 10-ти денний строк здати орендодавцю приміщення у відповідності з актом прийому-передачі.

Порядок оплати та розмір орендної плати визначений сторонами в розділі 3 Договору оренди.

Відповідно до п. 3.2. Договору орендна плата перераховується згідно рахунків ДКП "ВРЕЖО №2" орендарем на розрахунковий рахунок ДКП "ВРЕЖО № 2" щомісячно не пізніше 10-го числа поточного місяця. За перший місяць оренди нежитлового приміщення орендна плата становить 155,98 грн. (далі з урахуванням щомісячного Індексу інфляції) без ПДВ.

До редакції п. 3.2. Договору оренди неодноразово вносились зміни відповідними додатковими угодами.

Додатковою угодою від 02.02.2009 пункт 3.2 Договору викладено в наступній редакції: орендна плата перераховується орендарем самостійно до місцевого бюджету м. Запоріжжя за місцем знаходження об`єкта, що здається в оренду, щомісячно до 10-го числа місяця наступного за тим, що підлягає оплаті.

За умовами додаткової угоди від 10.06.2012 сторони узгодили, що розмір орендної плати орендованого приміщення за червень 2012 року дорівнює 710,01 грн. х І інф.

Відповідно до п. 10.1 Договору цей договір діє з 22.11.2001 по 21.11.2004, строком на три роки.

Пунктом 10.7. Договору передбачено, що у разі відсутності заяви однієї з сторін про припинення або зміну договору після закінчення його строку протягом одного місяця, він (договір) вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Факт передачі орендарю в оренду майна за договором (нежитлове приміщення площею 65,03 кв. м у буд. № 11 по вул. Радянська (підвал) підтверджується підписаним орендарем та балансоутривачем актом прийому-передачі нежитлового приміщення від 22.11.2001.

У подальшому умови договору оренди № 464/2 від 22.11.2001 сторонами змінювались та доповнювались шляхом підписання додаткових угод до нього.

Так, додатковою угодою від 11.12.2007 продовжено строк дії договору № 464/2 від 22.11.2001 нежитлового приміщення підвалу площею 68,5 кв. м. на 3 роки до 22.11.2010 під офіс та лабораторію з випробування теплолічильників та лічильників гарячої води.

Відповідно до додаткової угоди від 01.10.2002, на виконання рішення Запорізької міської ради № 267/1 від 03.09.2002 сторони дійшли згоди замінити в договорі оренди №464/2 орендодавця з "Комунального підприємства "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 2" на Управління житлового господарства Запорізької міської ради". Комунальне підприємство "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 2" у подальшому балансоутримувач.

Відповідно до додаткової угоди від 01.06.2011, на підставі рішень Запорізької міської ради від 18.02.2011 № 6 "Про структуру виконавчих органів Запорізької міської ради, загальну чисельність апарату Запорізької міської ради", від 06.04.2011 № 20 "Про передачу департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради окремих повноважень щодо управління об`єктами права комунальної власності територіальної громади м. Запоріжжя", сторони дійшли згоди замінити сторону в договорі оренди № 464/2 від 22.11.2001 нежитлового приміщення площею адресою: м. Запоріжжя, вул. Радянська, 11, а саме: замінити "орендодавця" з "Управління житлового господарства Запорізької міської ради" на "Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради".

Також позивач заявив, що згідно ст. 764 ЦК України, ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у зв`язку з відсутністю заяви однієї із сторін договору про припинення або зміну умов договору протягом одного місяця після закінчення його дії, договір оренди № 464/2 від 22.11.2001 востаннє пролонгований з 22.11.2016 по 22.11.2019.

Комісією з конкурсного відбору суб`єктів оціночної діяльності на право проведення незалежної оцінки об`єкта комунальної власності - нежитлове приміщення № 33 підвалу (літ. А-4) площею 68,4 кв. м для розрахунку орендної плати за адресою: 69002, м. Запоріжжя, вул. Академіка Чабаненка , 11, згідно протоколу засідання комісії № 28/17, затвердженого 27.12.2016, визнано переможцем конкурсу ФОП Литвиненка Г.Г., термін виконання незалежної оцінки - 7 календарних днів, вартість - 1350,00 грн.

Як вказує позивач, листом від 24.01.2017 № 0308/01/01-07 відповідача повідомлено про визначення переможця конкурсу для проведення незалежної оцінки та виникнення необхідності її проведення. Доказів зазначеного (направлення/вручення тощо) позивачем не надано.

Мотивуючи свої вимоги не укладенням відповідачем договору на проведення незалежної оцінки орендованого майна та неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором щодо сплати орендної плати позивач звернувся до господарського суду за захистом свої прав та інтересів.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд визнав позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно першої позовної вимоги позивач просить зобов`язати відповідача провести незалежну оцінку шляхом укладання договору на проведення незалежної оцінки орендованого майна - нежитлового приміщення № 33 підвалу (літ. А-4) площею 68,5 кв. м за адресою: 69002, м. Запоріжжя, вул. Академіка Чабаненка, 11, станом на 31.10.2016.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини… Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

За загальним правилом під час укладання господарських договорів діє принцип диспозитивності, який передбачає перш за все свободу волевиявлення сторін щодо укладення договорів.

Так, відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору, згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, становлять умови (пункти), визначенні на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Разом з тим, у випадках, передбачених законом, реалізація абсолютного права на свободу волевиявлення щодо укладення господарського договору може бути обмежена іншим суб`єктивним правом вимагати укладення такого договору.

Так, згідно ч. 3 ст. 179 ГК України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до приписів статті 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору (частина 1). День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше (частина 2).

З 01.02.2020 введений в дію Закон України "Про оренду державного та комунального майна". З дня введення в дію цього Закону визнається таким, що втратив чинність, Закон України "Про оренду державного та комунального майна" (із наступними змінами).

Станом на 31.10.2016 (дата, на яку позивач просив зобов`язати відповідача укласти договір на проведення незалежної оцінки) діяв Закон України "Про оренду державного та комунального майна" № 2269-XII від 10 квітня 1992 року (із наступними змінами), положеннями якого суд керується при ухваленні рішення у дійсній справі.

Статтею 11 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" № 2269-XII встановлено, що оцінка об`єкта оренди здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Оцінка об`єкта оренди передує укладенню договору оренди. У разі якщо на момент продовження дії договору оренди остання оцінка об`єкта оренди була зроблена більш як три роки тому, для продовження (поновлення) договору оренди провадиться оцінка об`єкта оренди.

Відповідно до Положення про Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, затвердженого рішенням міської ради від 25.01.2017 № 52, Департамент здійснює повноваження орендодавця об`єктів, що перебувають у комунальній власності, відповідно до чинного законодавства України та актів органів місцевого самоврядування м. Запоріжжя з питань орендних відносин.

Як визначено у п. 6.2 Положення про порядок передачі в оренду об`єктів права комунальної власності територіальної громади м. Запоріжжя, затвердженого рішенням міської ради від 27.04.2012 № 42, визначення суб`єкта оціночної діяльності, з яким укладатиметься договір на виконання незалежної оцінки об`єкта оренди, здійснюється на конкурсних засадах.

Комісією з конкурсного відбору суб`єктів оціночної діяльності на право проведення незалежної оцінки об`єкта комунальної власності (орендованого відповідачем майна за договором № 464/2 від 22.11.2001) визнано переможцем конкурсу ФОП Литвиненка Г.Г.

Відповідно до ст.ст. 3, 9 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Відповідно до ст. 7 даного Закону оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін.

Оцінка майна, що перебуває в державній та комунальній власності та що передається в оренду провадиться відповідно до Методики оцінки об`єктів оренди, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1995 № 629. Оцінка об`єктів оренди проводиться з метою визначення вартості таких об`єктів згідно з положеннями (національними стандартами) оцінки майна та цією Методикою з урахуванням положень (стандартів) бухгалтерського обліку для відображення її в договорі оренди та використання під час розрахунку орендної плати. Оцінка обов`язково проводиться перед укладенням договору оренди та перед продовженням (поновленням) договору оренди у разі, коли на момент продовження дії такого договору остання оцінка об`єкта оренди була проведена більш як три роки тому. Передбачені цією Методикою послуги з проведення незалежної оцінки об`єкта оренди (активів, що входять до складу об`єкта оренди) та аудиторської перевірки об`єкта оренди оплачує орендар.

Приписами ст. 10 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" визначено, що оцінка майна проводиться на підставі договору між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна. У випадках, визначених нормативно-правовими актами з оцінки майна, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, суб`єкти оціночної діяльності - органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють оцінку майна самостійно на підставі наказу керівника. При цьому, якщо законодавством передбачена обов`язковість проведення незалежної оцінки майна, органи державної влади та органи місцевого самоврядування виступають замовниками проведення такої оцінки майна шляхом укладання договорів з суб`єктами оціночної діяльності - суб`єктами господарювання, визначеними на конкурсних засадах у порядку, встановленому законодавством. Під час укладання органами державної влади та органами місцевого самоврядування договорів на проведення оцінки майна застосовуються обмеження, зазначені в статті 8 цього Закону. Не допускається встановлення інших обмежень щодо участі суб`єктів оціночної діяльності в проведенні оцінки майна, крім тих, що визначені умовами конкурсного відбору відповідно до законодавства.

Згідно із ст. 11 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" (абзаци 1, 2) договір на проведення оцінки майна укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім. Під час укладання багатостороннього договору крім замовника оцінки стороною договору може виступати особа-платник, якщо оплату послуг суб`єкта оціночної діяльності здійснює інша особа, а не замовник. У цьому випадку на платника як сторону договору поширюються обмеження, зазначені в статті 8 цього Закону. Замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб. Замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки.

Однак, норми Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" не встановлюють обов`язку саме особи-платника (орендаря), який здійснює оплату послуг суб`єкта оціночної діяльності, укладати договір на проведення оцінки майна, а лише надають таку можливість.

Разом з тим, нормою ст. 10 вищевказаного Закону визначено, що договір на проведення такої оцінки майна укладається саме між органами державної влади та органами місцевого самоврядування (виступають замовниками проведення такої оцінки майна) та суб`єктами оціночної діяльності - суб`єктами господарювання, визначеними на конкурсних засадах у порядку, встановленому законодавством, а відповідно до положення п. 2 Методики оцінки об`єктів оренди, такі послуги з проведення незалежної оцінки об`єкта оренди (активів, що входять до складу об`єкта оренди) та аудиторської перевірки об`єкта оренди орендар оплачує.

Таким чином, відповідно до вищезазначених актів законодавства орендар лише оплачує послуги з проведення незалежної оцінки об`єкта оренди, проте на нього не покладений обов`язок з проведення незалежної оцінки майна шляхом укладання договору на проведення незалежної оцінки. При цьому такий обов`язок орендаря не передбачений і умовами укладеного договору оренди № 464/2 від 22.11.2001.

Відтак, оскільки нормами чинного законодавства України та положеннями укладеного між сторонами договору на орендаря (відповідача) не покладений обов`язок з вчинення дій щодо проведення незалежної оцінки майна шляхом укладання договору на проведення незалежної оцінки, підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.

Крім того суд визнав необхідним відзначити, що у викладених у позові вимогах та у договорі відрізняється площа приміщення, про зобов`язання вчинити певні дії щодо якого просив позивач. За договором відповідачу передано в оренду нежитлове приміщення площею 65,03 кв. м., в додатковій угоді від 11.12.2007 в преамбулі вказано площу 68,5 кв. м., далі за текстом 65,03 кв. м., в додатковій угоді від 10.06.2012 зазначено площу 63,05 кв. м. Жодні докази щодо зміни площі наданого відповідачу в оренду приміщення відсутні.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором щодо сплати орендної плати позивач просить стягнути з відповідача 48235,19 грн. заборгованості з орендної плати за період з грудня 2016 року по серпень 2019 року, 7059,86 грн. пені та 1886,64 грн. 3% річних.

Відповідно до ч.1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно з ч. 1 ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків від господарської діяльності.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна". орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату. У відповідності до ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності, строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового оборогу, вимог розумності та справедливості.

Пунктом 5.2. Договору передбачений обов`язок орендаря своєчасно і в повному обсязі вносити Орендодавцю орендну плату.

Умовами п. 2.1. Договору визначено, що вступ Орендаря у володіння та користування нежитловим приміщенням настає одночасно із підписанням сторонами Договору та Акту прийому-передачі вказаного приміщення. Пунктом 2.4 Договору передбачено обов`язок орендаря у 10-денний строк повернути приміщення за актом прийому-передачі у разі закінчення строку дії договору.

Факт передачі орендарю в оренду майна за договором підтверджується підписаним орендарем та балансоутривачем актом прийому-передачі нежитлового приміщення від 22.11.2001.

Строки внесення орендної плати визначені сторонами п. 3.2 Договору в редакції додаткової угоди від 02.02.2009 - перераховується орендарем самостійно до місцевого бюджету м. Запоріжжя за місцем знаходження об`єкта, що здається в оренду, щомісячно до 10-го числа місяця наступного за тим, що підлягає оплаті.

Укладаючи договір, кожна із сторін прийняла на себе певні зобов`язання щодо його виконання, однак відповідач, покладений на нього обов`язок щодо оплати орендних платежів, у встановлений строк, не виконав.

Належну до сплати орендну плату відповідач за період користування приміщенням з грудня 2016 року по серпень 2019 року (включно), що складає 48235,19 грн., не сплатив.

Суд приймає до уваги, що з метою з`ясування користування орендованим нежитловим приміщенням підвалу за адресою: м. Запоріжжя, вул. Академіка Чабаненка, 11, яке орендує ТОВ «ЕОС», Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради направлені листи щодо надання інформації про користування комунальними послугами до ПАТ «Запоріжжяобленерго», концерну «Міські теплові мережі» та КП«Водоканал».

Згідно наданої відповіді ПАТ «Запоріжжяобленерго» листом від 14.11.2019 №55/44-8028 Запорізькими міськими електричними мережами та ТОВ «ЕОС» укладений договір про надання послуг розподілу електроенергії від 01.01.2019 № 6505 до договору про постачання електричної енергії від 22.04.2005 № 6505 і з грудня 2016 року по вересень 2017 року здійснювалось користування електричною енергією. З січня 2019 року по теперішній час споживачем не надавались акти про споживання електричної енергії. Також зазначено про відсутність доступу до приміщення Запорізьким міським електричним мережам до розрахункового лічильника, починаючи з 26.05.2017.

Відповідно до листа КП «Водоканал» від 20.11.2019 № 12251/19/10 орендоване відповідачем приміщення зачинено, доступ до нього відсутній, останній акт-рахунок за надані послуги з водопостачання та водовідведення по договору № 4562/2 виставлено 09.12.2016.

Згідно відповіді концерну «Міські теплові мережі» від 18.11.2019 № 4621/08, згідно договору купівлі-продажу теплової енергії № 600661 від 01.12.2006, відповідачу здійснювалось постачання теплової енергії, але розрахунку за відповідне постачання ТОВ «ЕОС» не здійснював.

Отже, наявність договорів з постачальниками комунальних послуг та фактичне користування даними послугами доводять обставини фактичного знаходження відповідача в орендованому приміщенні. Орендар зобов`язаний щомісячно відшкодовувати витрати на оплату використаної в приміщенні електроенергії і води в розмірі, визначуваному згідно показань лічильників, встановлених в приміщенні, з використанням відповідних тарифів оплати, встановлених, згідно чинного законодавства. Те, що відповідач міг користуватись орендованим майном, однак за власним бажанням не користувався ним, не звільняє його від обов`язку сплатити орендні платежі та комунальні послуги. Доказів повернення орендованого приміщення, як то передбачено вимогами діючого законодавства та умовами Договору, суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, вимога позивача про стягнення з відповідача 48235,19 грн. заборгованості з орендних платежів за період з грудня 2016 року по серпень 2019 року (включно) задовольняється судом.

Вимоги про стягнення пені в розмірі 7059,86 грн., нарахованої за період з 11.01.2017 по 18.09.2019 позивач обґрунтовує умовами п. 3.3 Договору, яким передбачено, що орендна плата перерахована невчасно або не в повному обсязі, стягується в бюджет (орендодавцеві) відповідно до чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі 1% від суми заборгованості за кожний день прострочення (включаючи день оплати).

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Згідно з частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною шостою статті 231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 № 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Отже, визначальним для строку нарахування штрафних санкцій є наявність в умовах договору, визначеного за домовленістю сторін правочину, іншого порядку, ніж той, що законодавець передбачив у вказаній нормі.

В спірному Договорі сторони погодили нарахування пені за весь період прострочення оплати, включаючи день фактичної оплати.

За прострочення оплати орендних платежів за період з грудня 2016 року по серпень 2019 року позивач на підставі п. 3.3 Договору нарахував відповідачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 11.01.2017 по 18.09.2019 в сумі 7059,86 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи "Законодавство" за загальний період з 11.01.2017 по 18.09.2019, виходячи із суми заборгованості за кожний місяць, суд визнав його неправильним. За вказаний період до стягнення підлягає 7045,18 грн. пені, тому вимоги про стягнення пені задовольняються судом у наведеній сумі. В частині стягнення 14,68 грн. пені суд відмовляє через необґрунтованість.

За порушення виконання відповідачем грошового зобов`язання зі сплати орендних платежів позивач, посилаючись на приписи ст. 625 ЦК України, просив стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 1886,64 грн., нарахованих за період з 11.01.2017 по 11.09.2019.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Річні проценти за своєю правовою природою є складовою частиною боргу та підлягають стягненню разом із сумою основного боргу на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Наданий позивачем розрахунок 3% річних суд визнав виконаним неправильно, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення 3% річних за вказаний позивачем період задовольняються в сумі 1884,90 грн. В решті вимоги про стягнення 3% річних (1,74 грн.) суд відмовляє, як заявленої безпідставно.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

В даному випадку позивачем доведено частково, а відповідачем не спростовано визнаних судом обґрунтованими заявлених позовних вимог.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме: в частині стягнення з відповідача 48235,19 грн. основного боргу, 7045,18 грн. пені та 1884,90 грн. 3% річних. В решті заявлених вимог (в частині зобов`язання вчинити певні дії щодо проведення незалежної оцінки майна, в частині стягнення 14,68 грн. пені та 1,74 грн. 3% річних) суд відмовляє в позові через необґрунтованість.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру визнаних судом обґрунтованими позовних вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 1920,45 грн. судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 42, 46, 74, 76-80, 129, 183, 185, 233, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ЕОС" (69002, м. Запоріжжя, вул. Академіка Чабаненка, буд. 11, ідентифікаційний код 13615424) до місцевого бюджету УК у Олександрівському районі м. Запоріжжя, р/р (IBAN) НОМЕР_1 , МФО 899998, 0, код платежу 22080401, стягувач - Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (69105, Запорізька область, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206, ідентифікаційний код 37573068) 48235,19 грн. (сорок вісім тисяч двісті тридцять п`ять грн. 19 коп.) заборгованості з орендної плати, 7045,18 грн. (сім тисяч сорок п`ять грн. 18 коп.) пені та 1884,90 грн. (одну тисячу вісімсот вісімдесят чотири грн. 90 коп.) 3% річних. Видати наказ.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ЕОС" (69002, м. Запоріжжя, вул. Академіка Чабаненка, буд. 11, ідентифікаційний код 13615424) на користь Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (69105, Запорізька область, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206, ідентифікаційний код 37573068) 1920,45 грн. (одну тисячу дев`ятсот двадцять грн. 45 коп.) судового збору. Видати наказ.

4. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241 ГПК України 01.06.2020.

Суддя В.В. Левкут