ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року м. ОдесаСправа № 915/2431/19
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Головея В.М.

Суддів: Разюк Г.П., Савицького Я.Ф.,

секретар судового засідання Федорончук Д.О.,

за участю представників сторін:

від позивача не з`явився,

від відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Центроліфт»

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 12.03.2020

у справі № 915/2431/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Центроліфт»

до Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України,

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Центроліфт» (далі ТОВ «Центроліфт», позивач) звернулось до Господарського суду Миколаївської області із позовом до Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі АМКУ, відповідач) в якому просило визнати недійсним рішення адміністративної колегії АМКУ №28-ріш від 17.10.2019 у справі №1-26.250/39-2019 про накладання штрафу.

Позов обґрунтований тим, що територіальним відділенням АМКУ було направлено на адресу позивача вимогу про надання інформації, позивач надав відповідь по кожному пункту вимоги відповідача. Тобто, на думку позивача, в діях ТОВ «Центрліфт» відсутній склад адміністративного проступку, передбаченого п. 13 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (далі Закону), ст. 2, 9 КУпАП, оскільки позивач здійснив заходи для відновлення втраченої інформації, документів, про що також повідомлялося Миколаївське обласне територіальне відділення. Позивач не мав об`єктивної можливості надати інформацію, яка вимагалася, оскільки ці документи відсутні на підприємстві. Отже, при прийнятті оскаржуваного рішення Відділенням неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а дії Товариства неправильно кваліфіковано.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 12.03.2020 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що висновки Відділення стосовно наявності в діях Товариства порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді неподання інформації на вимогу Відділення у встановлені строки, за що в межах розміру, визначеного Законом накладено штраф, є обґрунтованими. Судом встановлено відсутність передбачених ст. 59 Закону підстав для визнання оскаржуваного рішення недійсним.

Не погоджуючись з рішення суду першої інстанції, ТОВ «Центроліфт» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що господарський суд приймаючи рішення у даній справі, невірно застосував норми матеріального права. Висновки викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи.

Скаржник вважає, що господарським судом не взято до уваги, що частина інформації була надана до Відділення, тому дії Товариства не можна кваліфікувати за п. 13 ст. 50 Закону.

На думку апелянта, дії ТОВ «Центроліфт» потрібно кваліфікувати не за Законом, а за нормами КУпАП.

Крім цього, ТОВ «Центроліфт» зазначає що пунктом 3 рішення відповідачем зобов`язано позивача надати до Територіального відділення АМКУ інформацію, яка вимагалася головою територіального відділення у вимозі від 11.02.2019 № 64-02/212 у місячний строк з дня одержання рішення у даній справі. Але пунктами 1 і 2 цього ж рішення ТОВ «Центрліфт» вже притягнено до відповідальності за неподання інформації на вимогу від 11.02.2019 № 64 02/212. Неподання інформації буде розцінено як підстава для притягнення товариства до відповідальності за пунктом 13 статті 50 Закону та повторне накладення штрафу. Таким чином ТОВ «Центрліфт» фактично буде двічі притягнуто до тієї ж самої відповідальності за одну і ту саму дію.

Також, скаржник зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що під час обшуку було вилучено два комп`ютери, не складався опис усіх документів в електронній формі, що міститься на цих комп`ютерах, отже не можна однозначно стверджувати, що під час обшуку не було вилучено запитувану Відділенням інформацію.

22.05.2020 до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає, що ТОВ «Центрліфт» в апеляційній скарзі не зазначено жодної правової підстави для скасування спірного рішення Відділення. На думку відповідача, господарський суд, не порушив жодних норм процесуального права, здійснив перегляд справи на підстав повного і всебічного з`ясування обставин справи, на які посилались сторони, та дослідження доказів, наявних в її матеріалах. Суд дійшов правильного висновку, що з поданих до даної господарської справи доказів, також підтверджується безпідставність тверджень позивача щодо відсутності (втрати) запитуваної інформації, оскільки з протоколу обшуку вбачається, що запитувана інформація не вилучалась у позивача правоохоронними органами, а відповідно до нормативно-правових актів, якими врегульовано порядок організації діловодства до архівного зберігання документів, запитувана інформація повинна зберігатись на Підприємстві протягом 10 років як у паперовому, так і в електронному вигляді. У зв`язку з викладеним, відповідач просить суд, залишити рішення господарського суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

28.05.2020 до апеляційного суду через електрону пошту від Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції в приміщенні Господарського суду Миколаївської області, мотивоване відсутністю коштів на відрядження. Однак, ухвалою суду від 29.05.2020 в задоволенні клопотання відповідача було відмовлено, у зв`язку з резервуванням залу судових засідань, обладнаного системою відеоконференцзв`язку, для проведення судових засідань Господарського суду Миколаївської області з 09:00 до 15:00.

02.06.2020 до суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з введенням на всій території України карантину та використання службового автомобіля підприємства 03.06.2020 для перевезення працівників для проведення планового технічного огляду ліфтів в іншому місті згідно графіку.

Представник відповідача в судове засідання 03.06.2020 не прибув, про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином.

Розглянувши клопотання ТОВ «Центрліфт» про відкладення розгляду справи., судова колегія не знаходить підстав для задоволення даного клопотання з урахуванням такого.

Участь представників учасників справи у засіданні суду апеляційної інстанції не є обов`язковою згідно із законом, не визнавалася вона такою й судом.

Заявником не наведено достатнього обґрунтування неможливості участі його представника в судовому засіданні (якщо він вважав таку участь необхідною). Судочинство в Україні здійснюється і в умовах карантину, тим більше, що Постановою Кабінету міністрів України від 04.05.2020 року № 343 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України», зокрема, скасовано з 11.05.2020 низку обмежень, введених в Україні через епідемію коронавірусу.

Матеріали справи містять обсяг відомостей, достатній для розгляду апеляційної скарги й за відсутності представника ТОВ «Центрліфт».

Враховуючи зазначене, судова колегія дійшла висновку про відмову ТОВ «Центрліфт» в задоволенні клопотання про відкладення справи на іншу дату та розглядати апеляційну скаргу за наявними в справі матеріалами.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.02.2019 Голова Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, у зв`язку із розглядом справи № 1-26.206/63-2017 відносно ТОВ «Центрліфт» та КП «Миколаївліфт» за ознаками вчинення ними антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються встановлення цін (на послуги з технічного обслуговування ліфтів та систем диспетчеризації) направив до ТОВ «Центрліфт» вимогу № 64 02/212 про надання інформації, необхідної для з`ясування обставин, що мають значення для даної справи. Згідно Вимоги, ТОВ «Центрліфт» мав надати територіальному відділенню у 12- денний термін з дня її отримання наступну інформацію (пояснення, документи):

1. Вичерпно розгорнуту розшифровку кожної витрати та інших складових, які були включені ТОВ «Центрліфт» до Розрахунку середньомісячної базової ціни на технічне обслуговування та ремонт пасажирського ліфта з розсувними дверима на 9 зупинок, швидкістю руху до 1м/сек, вантажопідйомністю до 400 кг, що склала 800,55 грн., який надавався Вами у комплекті документів до Вашого звернення від 01.07.2016 № 61 на адресу Департамента ЖКГ Миколаївської міської ради з метою розгляду питання про затвердження відповідних тарифів;

1.1. Деталізовану розшифровку кожної відповідної витрати та інших складових надати окремо з вичерпними обґрунтуваннями та поясненнями, а також з усіма своєї сукупності визначають розмір кожної окремої відповідної витрати та складової зазначеної базової ціни. Зокрема, надати з вичерпними обґрунтуваннями та поясненнями, а також з усіма підтверджуючими доказами вичерпно розгорнуту розшифровку кожної витрати та інших складових, що відображені у Розрахунку середньомісячної базової ціни на технічне обслуговування та ремонт пасажирського ліфта з розсувними дверима на 9 зупинок, швидкістю руху до 1м/сек, вантажопідйомністю до 400 кг, що склала 800,55 грн.;

2. Розрахунок (калькуляцію) вартості послуг з технічного обслуговування систем диспетчеризації, яка застосовується ТОВ «Центрліфт» до різних категорій споживачів по м. Миколаєву;

2.1. Вичерпно розгорнуту розшифровку кожної витрати та інших складових, які були включені ТОВ «Центрліфт» до Розрахунку (калькуляції) послуг з технічного обслуговування систем диспетчеризації, яка застосовується ТОВ «Центрліфт» до різних категорій споживачів по м. Миколаєву;

2.2. Деталізовану розшифровку кожної відповідної витрати та інших складових надати окремо з вичерпними обґрунтуваннями та поясненнями, а також з усіма підтверджуючими доказами, з аналізу яких буде зрозуміла кожна витрата та складова, які у своєї сукупності визначають розмір кожної окремої відповідної витрати та складової зазначеної ціни (послуг з техобслуговування систем диспетчеризації). Зокрема, надати з вичерпними обґрунтуваннями та поясненнями, а також з усіма підтверджуючими доказами вичерпно розгорнуту розшифровку кожної витрати та інших складових, що відображені у Розрахунку (калькуляції) ТОВ «Центрліфт» послуг з технічного обслуговування систем диспетчеризації, яка застосовується Вашим підприємством до різних категорій споживачів по м. Миколаєву.

01.03.2019 року у відповідь на Вимогу позивачем направлено на адресу відповідача лист № 72 від 01.03.2019 року (вх. 04.03.2019) (а.с. 21-22), в якому ТОВ «Центрліфт» повідомило наступну інформацію, а саме:

У ТОВ «Центрліфт» відсутній лист та його копія і додатки до листа № 61 від 01.07.2016 року на адресу Департаменту ЖКГ Миколаївської міської ради.

На попередні вимоги Відділення позивачем ТОВ «Центрліфт» вже надавались листи (звернення, клопотання тощо) до міського голови м. Миколаєва, Миколаївської міської ради, у тому числі її структур, зокрема за 2016 рік.

Частина оригіналів документів та інформація на електронних носіях і самі технічні засоби (два комп`ютери, один з них юридичного відділу та інший з відділу ПТО) були вилучені під час обшуку на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.08.2017 року по справі № 487/4384/17 провадження № 1-кс/487/1179/17.

ТОВ «Центрліфт» зазначило, що по пункту 1 вимоги надати вичерпно розгорнуту розшифровку витрат та інших складових, які були включені до базової ціни, є неможливим з об`єктивних причин.

Отже, Товариство не надало інформації на Вимогу Голови Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України по суті поставлених у ній питань.

За власною ініціативою розпорядженням адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 11.07.2019 № 40-р за ознаками порушення, передбаченого пунктом 13 статті 50 Закону - неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольному комітету України у встановлені головою територіального відділення строки було розпочато розгляд справи.

Рішенням АМК 17.10.2019 року № 28-ріш по справі №1-26.250/39-2019 визнано, що ТОВ «Центрліфт» вчинено порушення, передбачене пунктом 13 статті 50 Закону, на Товариство накладено штраф у розмірі 68 000,00 грн., зобов`язано Товариство АМКУ інформацію, яка вимагалася головою територіального відділення у вимозі від 11.02.2019 № 64-02/212, у місячний строк з дня одержання рішення у даній справі.

Отже, предметом спору у даній справі є вимога про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 28-ріш від 17.10.2019 року по справі № 1-26.250/39-2019. Підставою позову позивачем зазначено неповне з`ясування Миколаївським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України обставин, які мають значення для справи, а також неправильну кваліфікацію дій ТОВ «Центрліфт». Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» основним завданням Антимонопольного комітету є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 17 названого Закону голова територіального відділення Антимонопольного комітету України при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках має право вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Статтею 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» визначено що вимоги органу Антимонопольного комітету України є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом. Невиконання вимог органу Антимонопольного комітету України тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Статтею 22-1 цього ж Закону передбачено, що суб`єкти господарювання, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники зобов`язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції та про державну допомогу суб`єктам господарювання.

Пункт 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначає порушенням законодавства про захист економічної конкуренції неподання інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки.

Відповідно до абзацу четвертого частини другої та частини шостої статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за порушення, передбачені пунктами 9, 13 - 18 статті 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі до одного відсотка доходу (виручки) суб`єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Враховуючи положення наведених норм чинного законодавства, а також встановлених фактичних обставин справи, Відділення у межах наданих йому повноважень мало право витребувати у Товариства відповідну інформацію (необхідну для розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції іншими суб`єктами господарювання), а Товариство, зі свого боку, зобов`язано було надати таку інформацію у встановлений строк.

З огляду на наведене суд першої інстанції, повно і всебічно дослідив обставини справи, перевірив їх поданими сторонами доказами, яким надав необхідну оцінку, з дотриманням приписів зазначених ними норм матеріального і процесуального права та з наведенням у судовому рішенні зі справи необхідного мотивування, встановивши обґрунтованість висновків Відділення стосовно наявності в діях Товариства порушень законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді не подання (не надання) інформації АМК у встановлені його Головою строки, за що в межах розміру, визначеного Законом України «Про захист економічної конкуренції», накладено штраф, дійшов обґрунтованого висновку стосовно відсутності передбачених статтею 59 названого Закону підстав для визнання оспорюваного Рішення АМК недійсним, а тому й правомірно відмовив Товариству в задоволенні його позову.

Щодо доводів апеляційної скарги, що господарським судом не взято до уваги, що частина інформації була надана до Відділення, тому дії Товариства не можна кваліфікувати за п. 13 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», судова колегія зазначає наступне.

Зазначення позивачем та подання органу АМКУ даних щодо дати отримання позивачем Вимоги органу АМКУ не є в розумінні ст. 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції» тією інформацією, яка підтверджує певні факти/обставини та необхідна для розгляду справи й для виконання завдань органом АМКУ. Позивача притягнуто до відповідальності за неподання інформації, а саме інформації по суті поставлених питань. Оскільки, по жодному з поставлених по суті питань позивачем не подано інформацію, Відділенням правомірно кваліфіковано дії позивача по п. 13 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (неподання інформації), а не по п. 14 ст. 50 Закону Закону України «Про захист економічної конкуренції» (подання інформації в неповному обсязі).

Стосовно доводів скарги, що дії ТОВ «Центроліфт» потрібно кваліфікувати не за Законом України «Про захист економічної конкуренції», а за нормами КУпАП, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» під час розгляду заяв і справ про узгоджені дії, концентрацію, про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі під час проведення розслідування, дослідження, прийняття розпоряджень, рішень за заявами і справами, здійснення інших повноважень у сфері контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, контролю за узгодженими діями, концентрацією органи та посадові особи Антимонопольного комітету України та його територіальних відділень керуються лише законодавством про захист економічної конкуренції і є незалежними від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб та суб`єктів господарювання, а також політичних партій та інших об`єднань громадян чи їх органів.

Дії юридичної особи у вигляді неподання інформації у встановлені органом АМКУ строки кваліфікуються як порушення на підставі законодавства про захист економічної конкуренції, отже, в спірному випадку до правовідносин, що виникли у даній справі, положення КУпАП не підлягають застосуванню.

Судова колегія не приймає до уваги доводи скаржника про незаконність п. 3 резолютивної частини оскарженого рішення АМКУ, оскільки зазначені доводи не підтверджені матеріалами справи, а отже є припущенням позивача.

Також, судова колегія вважає необґрунтованими доводи апелянта, що під час обшуку було вилучено два комп`ютери, не складався опис усіх документів в електронній формі, що міститься на цих комп`ютерах, отже не можна однозначно стверджувати, що під час обшуку не було вилучено запитувану Відділенням інформацію, адже з протоколу обшуку вбачається, що запитувана інформація не вилучалась у позивача правоохоронними органами, а відповідно до нормативно-правових актів, якими врегульовано порядок організації діловодства та архівного зберігання документів, запитувана інформація повинна зберігатись на підприємстві позивача протягом 10 років як у паперовому, так і в електронному вигляді (п. 1.8, п.п. 166-168 п. 2.3. розділ 2 Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 № 578/5).

Отже, наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи, не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги необхідно покласти на скаржника відповідно до положень ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 12.03.2020 року залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом строку, який обчислюються відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 04.06.2020.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Разюк Г.П.

Савицький Я.Ф.