ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" травня 2020 р. Cправа №902/232/20

Суддя Господарського суду Вінницької області Нешик О.С., при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджи продакт", м.Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю "Укр.Сервіспостач", м.Вінниця

про стягнення 17301,60 грн здійсненої попередньої оплати в зв`язку з невиконанням договору поставки

представники сторін в судове засідання не з`явилися

В С Т А Н О В И В :

До Господарського суду Вінницької області 11.03.2020 надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджи продакт" про стягнення на його користь з товариства з обмеженою відповідальністю "Укр.Сервіспостач" 17301,60 грн попередньої оплати в зв`язку з невиконанням відповідачем договору поставки, укладеного у спрощений спосіб.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 16.03.2020 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/232/20, призначено судове засідання на 23.04.2020.

Поряд з тим, судове засідання 23.04.2020 у даній справі не відбулось в зв`язку з перебуванням судді Нешик О.С. в період з 21.04.2020 по 08.05.2020 у відпустці.

12.05.2020 судом постановлено ухвалу про призначення судового засідання на 25.05.2020.

На визначену судом дату (25.05.2020) представники сторін в судове засідання не з`явилися.

Поряд з тим, 22.05.2020 на електронну адресу суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності.

Щодо обізнаності відповідача відносно призначеного засідання слід зазначити, що останній повідомлявся належним чином, шляхом направлення в т.ч. ухвали суду від 12.05.2020 на адресу, яка значиться в ЄДРЮОФОП щодо ТОВ "Укр.Сервіспостач".

При цьому суд зазначає, що судова кореспонденція повернулася до суду відділенням поштового зв`язку з зазначенням в графі "причина повернення (досилання)" - "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до положення п.п. 4, 5 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Частиною 10 статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові рішення відповідно до цієї статті вручаються шляхом надсилання (видачі) відповідній особі копії (тексту) повного або скороченого судового рішення, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Згідно зі ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" №755-IV від 15.05.2003 якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Крім того суд наголошує на тому, що ухвала суду була надіслана відповідачу завчасно, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України №958 від 28.11.2013 та Господарського процесуального кодексу України, що також підтверджується штемпелем суду про відправлення вихідної кореспонденції на звороті відповідного судового процесуального документу.

За таких обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача про дату, час та місце судового слухання, але останній не скористався своїм правом на участь свого представника у судовому засіданні.

Положеннями ст.178 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Будь-яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи від відповідача щодо відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

З огляду на вищезазначене суд приходить висновку, що відповідач належним чином повідомлений про дане судове засідання. Неявка останнього є підставою до розгляду справи за його відсутності, що передбачено п.1 ч.3 ст.202 ГПК України.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які долучено позивачем до матеріалів справи, судом встановлено наступне.

Між товариством з обмеженою відповідальністю "Енерджи продакт" (далі по тексту також - позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "Укр.Сервіспостач" (далі по тексту також - відповідач) була досягнута усна домовленість, за умовами якої відповідач зобов`язувався передати у власність позивача шини цільнолиті Delаsso R 101 6.50-10/5.0 в кількості 6 штук та шини цільнолиті Delаsso 28х9-15(8.15-15) в кількості 6 штук на загальну суму 57672,00 грн з ПДВ.

На оплату вказаного товару відповідач виставив рахунок-фактуру №0107 від 03.04.2019 на загальну суму 57672,00 грн з ПДВ.

В свою чергу, позивачем згідно платіжного доручення №10592 від 05.04.2019 оплачено виставлений відповідачем рахунок на суму 17301,60 грн із зазначенням в графі призначення платежу: "оплата 30% за шини згідно рахунку №0107 від 03.04.2019 в т.ч. ПДВ 20% 2883,50 грн".

Як слідує з матеріалів справи, зазначені грошові кошти в розмірі 17301,60 грн були предметом судового дослідження у господарській справі № 902/523/19.

При розгляді вказаної справи Господарський суд Вінницької області у своєму рішенні від 17.09.2019 встановив, що направлення рахунку - фактури №0107 від 03.04.2019 зі сторони ТОВ "Укр.Сервіспостач" та його часткова оплата ТОВ "Енерджи продакт" згідно платіжного доручення №10592 від 05.04.2019 свідчать, що між сторонами укладений договір поставки у спрощений спосіб."

Згідно ст.75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Для рішень господарських судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб`єктний склад спору. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи викладене вище, суд вважає встановленим факт наявності договірних зобов`язань між ТОВ "Укр.Сервіспостач" та ТОВ "Енерджи продакт".

Поряд з тим, відповідач в порушення досягнутої домовленості, зобов`язання по поставці товару не виконав.

31.01.2020 позивач, в порядку ст. 530 ЦК України, звернувся до відповідача з вимогою № 31/1 від 28.01.2020 про поставку оплаченого товару в семиденний термін з моменту отримання даної вимоги або повернення передплати у розмірі 17301,60 грн на рахунок ТОВ "Енерджи продакт". Факт направлення вказаної вимоги на адресу відповідача підтверджується описом вкладення у цінний лист та накладною служби поштового зв`язку від 31.01.2020.

Дана вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення, зобов`язання з поставки товару не виконано, повернення грошових коштів на рахунок позивача не здійснено, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду з відповідною позовною заявою.

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як зазначалось раніше між сторонами виникли зобов`язання по виконанню договору поставки.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до норм ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як встановлено судом, 31.01.2020 позивачем направлялася відповідачу вимога про поставку оплаченого товару або повернення попередньо сплачених коштів у розмірі 17301,60 грн, в семиденний термін з моменту виставлення даної вимоги. Однак, відповідач у визначений строк товар не поставив, грошові кошти не повернув.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Визначене зазначеною нормою право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати є за своїм змістом правом покупця на односторонню відмову від зобов`язання, внаслідок якої припиняється зобов`язання продавця перед покупцем по поставці товару і виникає нове грошове зобов`язання.

Тобто, виходячи з аналізу положень статті 693 Цивільного кодексу України умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Тобто, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

У даному випадку судом встановлено, що позивач звертався до відповідача з вимогою від 28.01.2020 в т.ч. повернути грошові кошти за непоставлений товар в сумі 17301,60 грн. які перераховані ТОВ "Укр.Сервіспостач".

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач не скористався своїм правом та не подав до суду відзив на позовну заяву чи докази, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили б про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення суму.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 17301,60 грн у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 8, 13, 14, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Укр.Сервіспостач" (вул.Гонти, буд. 22-а, м.Вінниця, 21022, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджи продакт" (вул.Будіндустрії, буд.7, м.Київ, 01013, ) суму основного боргу в розмірі 17301,60 грн відшкодування витрат зі сплати судового збору в розмірі 2102,00 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 29 травня 2020 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Будіндустрії, буд. 7, м.Київ, 01013)

3 - відповідачу (вул.Гонти, буд. 22-а, м.Вінниця, 21022)