ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2020 р. Справа№ 910/10713/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

За участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.

представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва «Українська залізниця»

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2019

у справі №910/10713/19 (суддя Ягічева Н.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва «Українська залізниця»

про стягнення 2 455 870,49 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.11.2019 позов задоволено частково. Закрито провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 2 092 731грн.00 коп. у зв`язку з відсутністю предмета спору. Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод» 102 386 грн. 14 коп. інфляційних, 35 508 грн. 80 коп. 3% річних, 209 879 грн. 19 коп. пені та 36 607 грн. 58 коп. судового збору.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що:

- в порушення умов договору поставки, відповідач належним чином не виконав зобов`язання стосовно повної та своєчасної оплати за поставлений позивачем товар;

- у зв`язку з оплатою відповідачем основного боргу у розмірі 2 092 731,00 грн. після звернення позивача до суду, відсутній предмет спору, отже відповідно до п.2 ч.1 ст.231 ГПК України провадження в цій частині підлягає закриттю.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2019 в частині відмови у зменшенні суми нарахованої пені та ухвалити нове рішення, яким зменшити суму нарахованої пені на 99%.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що:

- судом не враховано, що протягом останнього часу на підприємстві склалась складна ситуація у звязку з недофінансуванням;

- судом не враховано, що строк прострочення оплати був незначним, оплата здійснена добровільно та затримка з оплатою не призвела до заподіяння збитків позивачу, у зв`язку з чим є підстави для застосування норм чинного законодавства України стосовно зменшення відповідальності у зв`язку із несвоєчасною оплатою коштів.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2019 справу № 910/10713/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Гаврилюк О.М. Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2019 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Гаврилюк О.М., Сулім В.В. справу № 910/0713/19 призначено до розгляду на 03.02.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2020 у розгляді справи № 910/10713/19 оголошено перерву до 17.02.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2020 призначено розгляд справи № 910/10713/19 на 26.02.2020.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2020 у зв`язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) Майданевича А.Г. на лікарняному, у справі № 910/10713/19 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2020 у справі № 910/10713/19 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Пашкіна С.А., судді: Буравльов С.І., Сітайло Л.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2020 колегією суддів у складі головуючого судді Пашкіної С.А., судді Буравльов С.І., Сітайло Л.Г. прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2019, розгляд справи призначено на 15.04.2020.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2020 у зв`язку з перебуванням судді Сітайло Л.Г. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/10713/19.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2020 апеляційну скаргу у справі № 910/10713/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Пашкіна С.А. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Буравльов С.І., Андрієнко В.В

Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 р. "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", зі змінами, внесеними постановою № 239 від 25.03.2020 р., на усій території України з 12.03.2020 р. до 24.04.2020 р. установлено карантин.

Відповідно до листа Ради суддів України № 9рс-186/20 від 16.03.2020 р. рекомендовано на період карантину встановити особливий режим роботи судів України, а саме:

- обмежити допуск в судові засідання осіб, які не є учасниками судових засідань;

- по можливості здійснювати судовий розгляд справи без участі сторін, в порядку письмового провадження;

- рекомендувати учасникам судових засідань подавати до суду заяви про розгляд справи у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами;

- утриматись від відвідування приміщення суду, особливо за наявності захворювання (слабість, кашель, задуха, утруднення дихання, тощо).

З урахуванням наведеного, у зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, та з метою мінімізації ризиків її розповсюдження, колегія суддів дійшла висновку про необхідність призначення судового засідання у даній справі на іншу дату, у зв`язку з чим ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2020 колегією суддів у складі головуючого судді Пашкіної С.А., судді Буравльов С.І., Андрієнко В.В. справу № 910/10713/19 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду та призначено до розгляду на 13.05.2020 р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2020 відкладено розгляд справи на 03.06.2020 у зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, та з метою мінімізації ризиків її розповсюдження, задоволено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Колегією суддів встановлено, що в матеріалах справи наявний відзив на апеляційну скаргу (надійшов до Північного апеляційного господарського суду 08.01.2020), в якому позивач просить рішення Господарського суду міста Києва залишити без змін, апеляційну скарг без задоволення.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає про те, що:

- відповідач повинен був у встановлений строк сплатити належні позивачу кошти за поставлений товар, однак, порушуючи умови договору, відповідач належним чином не виконав зобов`язання стосовно повної та своєчасної оплати; укладаючи договори відповідач заздалегідь повинен був передбачити всі ризики та можливості своєчасного виконання взятих на себе зобов`язань ;

-відповідачем не доведено факт тяжкого фінансового становища належними та допустимими доказами.

Від відповідача (29.01.2020) надійшли заперечення на відзив, в яких відповідач зазначає про те, що:

- строк прострочення був незначним, оплата була здійснена добровільно що не призвело до заподіяння збитків позивачу, у зв`язку з чим є підстави для застосування норм чинного законодавства стосовно зменшення відповідальності у зв`язку із несвоєчасною оплатою коштів;

- на підтвердження понесення позивачем збитків, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу,такі документи відсутні в матеріалах справи, судом першої інстанції не взято до уваги відсутність в матеріалах справи вказаних доказів тому необґрунтовано відмовив у зменшенні суми нарахованої пені.

Від позивача надійшли пояснення (30.03.2020) в яких позивач зазначає про те,що:

- оскільки відповідачем не доведений факт тяжкого фінансового становища та не надані відповідні документи, які б свідчили про існування підстав для зменшення розміру пені, виходячи з його інтересів, та не доведено належними та допустимими доказами, що обґрунтовують вимоги, судом правомірно оцінено надані докази сторонами у відповідності до норм чинного законодавства.

В судове засідання апеляційного господарського суду 03.06.2020 не з`явились представник позивача та відповідача.

При вирішенні питання про можливість розгляду справи у відсутності представників позивача та відповідача колегією суддів встановлено.

Позивач, в клопотанні, яке надійшло до суду 15.05.2020, висловив свої доводи і міркування щодо апеляційної скарги, просить справу розглядати без участі представника позивача, за наявними в матеріалах справи документами, рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2019 у справі №910/10713/19 просить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Від представника відповідача (29.05.2020) надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (за підписом адвоката С.С.Пічугіна) в зв`язку з тим, що з 12.03.2020 до 22.06.2020 на всій території України установлено карантин.

Судова колегія вважає, що клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга у справі підлягає розгляду у відсутності представників позивача та відповідача.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем згідно довіреності б/н від 29 квітня 2020 уповноважено адвоката Пічугіну Світлану Сергіївну представляти інтереси довірителя (відповідача) в судах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" з 12.03.2020 по 03.04.2020 на всій території України встановлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 239 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" щодо строків обмежувальних заходів на території України, а саме продовжено строк карантину до 24.04.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 №343 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» від 4 травня 2020 р. № 343 внесено зміни до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211, на всій території України продовжено карантин до 22 травня.

Разом з тим, новою редакцією пп. 8 п. 2 дозволено, зокрема діяльність адвокатів.

З урахуванням викладеного та того, що діяльність адвокатів, в тому числі надання правової допомоги, дозволено, клопотання представника відповідача (адвоката Пічугіної С.С.) про відкладення розгляду справи задоволенню в зв`язку з продовженням карантину на території України, не підлягає.

Крім того, судова колегія зважає на приписи статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України згідно із якими одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Шульга проти України").

Національним судам належить функція керування провадженнями таким чином, щоб вони були швидкими та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Скордіно проти Італії").

Держави-учасниці мають організувати правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати право кожного на отримання остаточного рішення у справах, що стосуються цивільних прав і обов`язків упродовж відповідного терміну (рішення ЄСПЛ у справах "Скордіно проти Італії", "Сюрмелі проти Німеччини").

У рішенні ЄСПЛ у справі "Дія 97" проти України" зазначено, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів.

Крім того, 02.04.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 № 540-IX, яким статтю 197 ГПК України після частини третьої доповнено новою частиною (частиною четвертою) такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Підтвердження особи учасника справи здійснюється із застосуванням електронного підпису, а якщо особа не має такого підпису, то у порядку, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" або Державною судовою адміністрацією України".

Відповідач наданою можливістю не скористався з відповідним клопотанням до суду не звертався.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи судовою колегією встановлено.

26.11.2018 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва акціонерного товариства "Українська залізниця", як замовником, та Публічним акціонерним товариством "Крюківський вагонобудівний завод", як постачальником, укладено договір поставки №ЦВЗ-03-08618-01, відповідно до п. 1.1. якого, постачальник зобов`язується поставити та передати у власність , а замовник прийняти та оплатити продукцію, найменування, марка й кількість якої вказується у специфікації, яка є невід`ємною частиною договору, на умовах викладених у цьому договорі.

Оплата за кожну партію товару поставленої продукції по даному договору проводиться замовником протягом 10-ти банківських днів з дати оформлення та реєстрації податкової накладної, у відповідності з рахунком-фактурою на поставлену партію продукції, обумовлену згідно п.5.2 договору, при наявності документів визначених у п. 7.1. цього договору (п.6.1. договору).

Відповідно до п.4.3. додаткової угоди №1 від 29.12.2018, термін дії договору встановлюється з моменту його підписання сторонами і діє до 31.03.2019. Проте в частині оплати - до повного виконання сторонами зобов`язань та в разі наявності потреби замовника, що підтверджено відповідним повідомленням та рознарядкою, направленими на адресу постачальника - до повного виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно взятих зобов`язань, передбачених п. 5.2 договору та на підставі рознарядок № ЦЗВ- 20/5179 від 27.12.2018 р. та № ЦЗВ-20/5267 від 29.12.2018 р. позивач відвантажив товар (продукцію) на адресу відповідача на загальну суму 4286390,00грн., що підтверджується відповідними видатковими накладними, а саме:

-17.01.2019 року на підставі видаткової накладної № КВ - 79214, відповідачу поставлено товар на суму 999 884,40 грн. та виставлено на адресу відповідача рахунок-фактуру № КВ - 01013 від 17.01.2019 року зі строком оплати по 26.02.2019 року включно;

-08.02.2019 року на підставі видаткової накладної № 79382, поставлено товар на суму 1 485 540, 00 грн. та виставлено на адресу відповідача рахунок-фактуру № КВ - 02015 від 08.02.2019 року зі строком оплати по 07.03.2019 року включно;

-11.02.2019 року на підставі видаткової накладної № 79384, відповідачу поставлено товар (продукцію) на суму 1 436 697, 60 грн. та виставлено на адресу відповідача рахунок - фактуру № КВ - 02017 від 11.02.2019 року зі строком оплати по 07.03.2019 року включно;

-11.02.2019 року на підставі видаткової накладної № 79385 відповідачу поставлено товар (продукцію) на суму 263 340,00 грн. та виставлено на адресу відповідача рахунок - фактуру № КВ - 02016 від 11.02.2019 року зі строком оплати по 07.03.2019 року включно.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст.662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (ч.1 ст.691 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Дана норма кореспондується з приписами ст.193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, а прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до п. 6.1 договору оплата за кожну партію поставленої продукції по даному договору проводиться відповідачем протягом 10-ти десяти банківських днів з дати оформлення та реєстрації податкової накладної, у відповідності до вимог чинного законодавства України та у відповідності з рахунком-фактурою на поставлену продукцію.

У відповідності до умов договору позивач зареєстрував податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних по першій партії поставки (видаткова накладна № 79214 від 17.01.19 року) - 13.02.2019р., по іншим партіям поставки (видаткові накладні №№ 79382 від 08.02.19 р., 79384 від 11.02.19 р., 79385 від 11.02.19 р.) - 22.02.19 р.

Місцевим господарським судом, з урахуванням ст. 253 Цивільного кодексу України, відповідно до якої перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, обґрунтовано зазначає про те, що:

право вимоги на оплату по накладній від 17.01.2019 №79214 з урахуванням п.6.1. договору та ст. 253 ЦК України у позивача виникає з 28.02.2019, а не з 27.02.2019 як визначено позивачем;

право вимоги на оплату по накладних № № 79382 від 08.02.19 р., 79384 від 11.02.19 р., 79385 від 11.02.19 р. з урахуванням п.6.1. договору та ст. 253 ЦК України у позивача виникає з 12.03.2019, а не з 08.03.2019 як визначено позивачем.

Відповідачем, в порушення умов договору, належним чином не виконано зобов`язання стосовно повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

28.05.2019р. та 11.06.2019року на користь позивача частково було сплачено грошові кошти згідно рахунку № КВ-01013 від 17.01.2019 р. на суму 499 942,20 грн згідно рахунку № 12015 від 08.02.19 р. на суму 1 485 540,00грн згідно рахунку № 02016 від 11.02.19 р. на суму 107 248,80 грн, всього на суму 2 092 731,00 грн., залишок суми боргу станом на 02.07.2019 складав 2 092 731,00 грн, про що зазначав позивач в позовній заяві.

У відзиві на позовну заяву відповідачем заявлено про те, що ним згідно платіжних доручень №4310 від 07.08.2019 на суму 156 091,20грн., №4311 від 07.08.2019 на суму 1 436 697,60грн. , №4312 від 07.08.2019 на суму 499 942,20 грн. було здійснено оплату у загальному розмірі 2 092 731,00 грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, в тому випадку коли спір врегульовано самими сторонами шляхом перерахування боргу (передачі майна чи усунення перешкод у користуванні ним) після звернення кредитора з позовом за умови подання доказів такого врегулювання.

У зв`язку з тим, що оплата здійснена відповідачем 07.08.2019 після звернення позивача до суду (06.08.2019 - згідно поштового конверту та опису вкладення) та з урахуванням доказів, місцевим господарським судом обґрунтовано зазначено про те, відповідно до п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України провадження у справі в цій частині підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст.625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки матеріалами справи підтверджується прострочення виконання відповідачем зобов`язання по оплаті товару, поставленого позивачем, то вимоги останнього про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 3% річних є обгрунтованим, проте, як вірно перераховано та встановлено місцевим господарським судом позивачем невірно визначено періоди нарахування інфляційних та річних, у зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню 102 386,14 грн інфляційних, 35 508,80 грн 3% річних, за видатковою накладною №79214 від 17.01.2019 період нарахування починається з 28.02.2019, за видатковими накладними №79382 від 08.02.2019, №79384 від 11.02.2019, №79385 від 11.02.2019 період нарахування починається з 12.03.2019.

Частиною 1 ст.216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За приписами ст.230 Господарського кодексу України визначено, що порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п.10.6 договору, в разі несвоєчасної оплати за поставлену продукцію, замовник сплачує постачальнику пеню в розмірі облікової ставки НБУ від вартості несплаченої продукції за кожен день прострочення.

За перевіреним судом перерахунком з відповідача обгрунтовано підлягає стягненню пеня у розмірі 209 879,19грн. за видатковою накладною №79214 від 17.01.2019 період нарахування починається з 28.02.2019, за видатковими накладними №79382 від 08.02.2019, №79384 від 11.02.2019, №79385 від 11.02.2019 період нарахування починається з 12.03.2019.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що судом не враховано складної ситуації на підприємстві протягом останнього часу, яка склалась у зв`язку з недофінансуванням; строк прострочення оплати був незначним, оплата здійснена добровільно, що не призвело до заподіяння збитків позивачу, у зв`язку з чим є підстави для застосування норм чинного законодавства України стосовно зменшення відповідальності у зв`язку із несвоєчасною оплатою коштів.

Відповідно до ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положенням ст.233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Статтею 546 Цивільного кодексу України неустойка (штраф, пеня) віднесені до переліку видів забезпечення виконання зобов`язань.

Як вже вказувалось судом, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами ч.1 ст.230 Господарського кодексу України неустойка є штрафною санкцією, яка застосовується до учасника господарських відносин у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Встановивши причини невиконання відповідачем грошового зобов`язання та надавши належну оцінку обставинам такого невиконання, врахувавши розмір несвоєчасно виконаного зобов`язання та розмір нарахованої пені, майновий стан позивача та відповідача, місцевий господарський суд не знайшов підстав для зменшення суми нарахованої пені та з врахуванням того, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами у розумінні ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України наявності обставин, зокрема, тяжкого фінансового становища відповідача, завдання збитків, на підставі яких можливо дійти висновку щодо наявності підстав з якими законодавець пов`язує можливість такого зменшення, у зв`язку з чим місцевим господарським судом, розглянувши заяву відповідача про зменшення належних до сплати штрафних санкцій, обґрунтовано відмовив в задоволенні такої заяви.

З вказаними висновками місцевого господарського суду судова колегія погоджується.

Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2019 не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва «Українська залізниця» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2019 у справі №910/10713/19 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/10713/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 09.06.2020

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді С.І. Буравльов

В.В.Андрієнко