ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2020м. ДніпроСправа № 904/9/20
за позовом Приватного акціонерного товариства "Вераллія Україна", с. Зоря Рівненського району Рівненської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Картман Плюс", м. Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 127 236,53 грн.

Суддя Крижний О.М.

Секретар судового засідання Солом`яний С.С.

Представники:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: не з`явився

С У Т Ь С П О Р У:

Приватне акціонерне товариство "Вераллія Україна" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Картман Плюс" заборгованість у розмірі 127 236,53 грн., яка складається з основного боргу в розмірі 82 935,60 грн., пені у розмірі 13 839,92 грн. інфляційних витрат у розмірі 7 925,21 грн. та 18% річних у розмірі 22 535,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням умов договору купівлі-продажу УКР/2015/020 від 02.09.2015 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

Відповідач проти позову заперечує, зазначає, що відповідно до умов додаткової угоди покупець замовляє до виробництва нову партію продукції та здійснює передоплату у розмірі 100% від вартості замовленої продукції до початку виробництва даної партії на підставі виставленого продавцем рахунку. Таким чином, виготовлення нової партії продукції не розпочинається до моменту 100% сплати за замовлену партію. Тобто, виставлення рахунку № від 22.05.2018 вже є порушенням умов раніше підписаного договору оскільки саме по собі є вимогою подвійної оплати за вже сплачений до моменту початку виготовлений товар. Відповідач звертає увагу суду на те, що позивачем не додано до матеріалів справи усіх виставлених позивачем та сплачених відповідачем рахунків фактури, а також банківських виписок щодо надходження коштів по договору. Посилання на заяву про відвантаження товару є свідченням того, що виготовлена продукція була раніше оплаченою та потребує лише відвантаження. Акт звірки не підписаний відповідачем та не відображає дійсного фінансового становища. Крім того, позивачем не надано оригіналів документів, які підтверджують позовні вимоги.

У відповіді на відзив позивач не погоджується із запереченнями відповідача викладеними у відзиві. По-перше, позивач зауважує про пропуск відповідачем строку для подання відзиву на позов, який сплив 14.02.2020. По-друге, позивач вважає абсурдними заперечення відповідача про те, що позивач мав додати до позову виписку банку про підтвердження надходжень коштів. Позивач зазначає, що у випадку сплати відповідачем боргу в заявленому до стягнення розмірі, саме відповідач і має надати відповідні підтверджуючі докази.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.01.2020 відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2020 здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.05.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.06.2020.

У судове засідання представники сторін не з`явилися.

В матеріалах справи міститься клопотання позивача про розгляд справи без участі представника.

Від відповідача надійшло клопотання, в якому зазначає про неможливість бути присутнім у судовому засіданні та розглянути дану справу без участі представника за наявними в матеріалах справи документами.

У судовому засіданні 03.06.2020 прийнято рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є: встановлення обставин укладення договору купівлі-продажу, строк дії договору, умови поставки товару, наявність здійснення поставки, строк та умови оплати поставленого товару, наявність заборгованості за товар, періоди допущеної прострочки в оплаті.

Так, судом встановлено, що в матеріалах справи міститься сканкопія договору від 05.09.2015, укладеного між Приватним акціонерним товариством "Консюмерс-Скло-Зоря", яке змінило своє найменування на Приватне акціонерне товариство "Вераллія Україна" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Картман Плюс" (покупець) укладено договір №УКР/2015/020 купівлі-продажу, відповідно до п.1.1 якого продавець зобов`язується виготовити, передати у власність покупця, а покупець - прийняти та оплатити на умовах даного договору непродовольчу продукцію (надалі продукція), що вказана у Специфікаціях до даного договору.

Згідно з п. 1.2 договору об`єми продажу продукції будуть зазначені в окремих заявках на відвантаження продукції, отриманих від покупця та погоджених з продавцем.

У п. 1.3 договору визначено, що ціна продукції може переглядатись сторонами в залежності від зміни ринкових цін на природний газ, електроенергію, кальциновану соду, залізничний тариф та інше. При цьому сторона, яка піднімає питання перегляду ціни, надсилає іншій стороні пропозицію за 20 календарних днів до моменту вступу в дію нової ціни. Сторона, яка отримала пропозицію, зобов`язана протягом 5 (п`яти) днів з дати її отримання, надіслати іншій стороні відповідь про прийняте рішення. Дана ціна погоджується відносно наступних замовлень покупця шляхом підписання Додаткової угоди. У разі не підписання узгодженого між сторонами відповідного документу, обов`язки продавця по відвантаженню продукції призупиняються. При цьому у покупця залишається зобов`язання викупити всю вироблену згідно із замовленнями, до подання вищевказаної пропозиції, продукцію за раніше погодженою ціною. Ціна продукції включає ПДВ (20%), завантаження в автотранспорт, вартість пакувальних матеріалів (плівка, картон) (п.1.4 договору).

Вартість дерев`яного піддону оплачується покупцем окремо за ціною 125,00 (сто двадцять п`ять) грн. з ПДВ за одиницю. Порядок купівлі піддонів продавцем вказаний у п. 5.2. даного договору (п.1.5 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору продаж продукції здійснюється на умовах ЕХW (склад продавця - за адресою Рівненська обл., Рівненський р-н, с. Зоря, вул. Промислова, 1 згідно з Міжнародними правилами "Інкотермс" в редакції 2010 року.

Продукція відвантажується продавцю по довіреності, строк дії якої один місяць, або інший менший термін. Якщо продукція поставляється без довіреності, покупець зобов`язаний повідомити продавця про взірець печатки (штампа), якою матеріально відповідальна особа, що приймає продукцію, посвідчує свій підпис про отримання Продукції на товарно-супровідних документах (п.2.2 договору).

У відповідності з п. 2.3 договору право власності на продукцію переходить від продавця до покупця в момент передачі продукції на складі продавця.

Пунктами 2.4-2.9 договору передбачено, що з метою скорочення простою транспортних засобів, сторони додатково узгоджують терміни доставки продукції до покупця. Для цього покупець надсилає продавцю письмову заявку на відвантаження продукції з зазначенням асортименту та кількості продукції для завантаження, дати прибуття транспортного засобу для завантаження та адреси розвантаження вантажу (для товарно-транспортної накладної). Датою отримання продукції покупцем є дата передачі продукції на складі продавця (зазначена у видатковій накладній). Покупець зобов`язаний за 45 днів до початку відвантажень продукції, давати попереднє письмове замовлення на виробництво тієї кількості продукції, яку покупець хоче придбати в наступні 3 (три) місяці, із зазначенням приблизного графіку відвантажень та не пізніше 20 числа кожного місяця подавати продавцю місячне замовлення на виробництво кількості продукції, яку він хоче отримати у наступному місяці - замовлена партія. Продавець, в десятиденний термін після отримання такого місячного замовлення, повідомляє покупця про прийняте рішення щодо термінів та об`єму належної до виробництва партії продукції. Вся замовлена партія повинна бути вивезена зі складу Продавця протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати першого дня виробництва замовленої партії Продукції. Якщо через 60 (шістдесят) календарних днів продукція не буде вивезена зі складу продавця, продавець має право вимагати від покупця сплатити відповідну суму за вироблену партію продукції, та за її збереження із розрахунку 25,00 гривень на місяць за 1 пакет типу Б продукції, яка знаходиться на складах продавця.

У розділі 3 договору визначено, що відвантажену продукцію супроводжують такі документи: видаткова накладна на відвантажену продукцію; товарно-транспортна накладна на перевезення або залізнична квитанція; санітарно-гігієнічний висновок (одноразово на період дії висновку); сертифікат радіологічного випробовування (одноразово на період дії сертифікату); посвідчення якості на кожну партію продукції. Податкова накладна, зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, має бути надана продавцем покупцю в електронному вигляді у порядку та строки передбачені чинним податковим законодавством України.

Згідно з п. 4.1 договору якщо покупець замовляє нову партію продукції до виробництва, у такому випадку він здійснює передоплату у розмірі 20-ти% від вартості замовленої продукції, до початку виробництва даної партії продукції, на підставі виставленого продавцем рахунку. Решту суми покупець оплачує в розмірі 100% передоплати безпосередньо перед відвантаженням кожного транспортного засобу за один день до відвантаження, на підставі виставленого продавцем рахунку.

У випадку, якщо продукція є в наявності на складах продавця, покупець здійснює 100% попередню оплату за кожну. Належну до відвантаження, партію продукції до дати відвантаження продукції. Оплата проводиться в гривнях. Розрахунок за продукцію проводиться шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця, що вказаний в даному договорі (п.п.4.2-4.4 договору).

Відповідно до п. 4.8 договору продукція буде упакована на дерев`яні піддони розміром 1200х1000мм або 1200х800мм, виготовлені по ГОСТ 9557-87 та загорнута у поліетиленову плівку згідно з вимогами ГОСТ 23285-78 (пакет типу Б). Додаткові вимоги по пакуванню погоджуються між сторонами у письмовій формі.

Продавець зобов`язується викупити піддони (позначені логотипом ПрАТ "Консюмер-Скло-Зоря"), на яких здійснювалася поставка продукції по даному договору і які придатні для їх подальшого використання за ціною вказаною в п.1.5 даного договору протягом 45 календарних днів з дати отримання продукції покупцем. Продавець здійснює викуп піддонів шляхом перерахування відповідної суми на розрахунковий рахунок покупця або шляхом погашення дебіторської заборгованості, якщо така виникла після отримання піддонів на складі продавця та отримання від покупця оригіналу видаткової накладної на такі піддони. Транспортні витрати по доставці піддонів на склад продавця оплачуються покупцем (п.4.9 5.2 договору).

У відповідності з п. 6.1 договору продавець зобов`язується продавати продукцію, яка відповідає по якості рівню світових стандартів, але не нижче ніж зазначено в ТУ У23.1-3:2013 "Пляшки скляні для харчових рідин", згідно із затвердженими покупцем та погодженим з продавцем кресленням.

Пунктами 6.2, 6.3 договору визначено, що у разі виникнення претензій до якості продукції, покупець зобов`язаний письмово повідомити про це продавця протягом 5 робочих днів з моменту виявлення неякісної продукції. Всі документи та зразки продукції, яка підлягає перевірці, покупець зобов`язаний зберігати та представляти представникам продавця для проведення технічної експертизи якості продукції. У разі виникнення претензій до кількості продукції, покупець зобов`язаний письмово повідомити про це продавця протягом 5 робочих днів з моменту виявлення неякісної продукції або нестачі продукції. Представник продавця для складання акту щодо невідповідності продукції кількості та якості зобов`язаний прибути до покупця протягом 3 робочих днів з моменту отримання факсимільного виклику.

Термін дії даного договору - від дати підписання сторонами до 31 грудня 2019 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним договором. Термін дії договору може бути продовжений за згодою сторін, підписанням додаткової годи до нього (п.11.1 договору в редакції додаткової угоди №6 від 28.12.2017)

В матеріалах справи міститься сканкопія Специфікації №1 від 01.03.2017 до договору про поставку продукції на загальну суму 1 144 511,28 грн., з яких пляшка скляна для харчових рідин типу ВК-500 "Sofi" ТУ У23.1-3:2013 у кількості 258336 шт. на суму 1 092 761,28 грн. та піддони дерев`яні у кількості 414 шт. на суму 51 750,00 грн.

Відповідно до заявки №21/05 від 21.05.2018 покупець просив продавця здійснити відвантаження пляшки Софі 0,5 у кількості 37440 - 60 палет.

На підтвердження виконання умов договору позивач надав видаткову накладну № від 22.05.2018 про поставку пляшок ВК-500 Софі у кількості 18720 на суму 65988,00 грн. та піддонів у кількості 30 шт. на суму 3 125,00 грн. Всього на суму 82 935,60 грн. (а.с.26), товарно-транспортну накладну №7165970 від 22.05.2018 (а.с.27-28), рахунок-фактуру № від 22.05.2018 на суму 82 935,60 грн. (а.с.29), довіреність 12ААЄ №633201 від 22.05.2018 видану на ім`я Мороз Костянтина Миколайовича для отримання цінностей, а саме пляшок ВК-500 Софі у кількості 18720 шт. та палет - 30 шт. (а.с.30-31).

Позивач вказує, що відповідач отриманий товар не оплатив.

09.07.2018 позивач звернувся до відповідача із листом №252, у якому просив у найкоротший строк погасити заборгованість у розмірі 82 935,60 грн.

Позивач зазначає, що відповідач свої зобов`язання з оплати продукції не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 82 935,60 грн., що і стало причиною виникнення спору.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч.1 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст.530 Цивільного кодексу України).

Надаючи оцінку належності та допустимості наданих доказів, суд звертає увагу на наступне.

Надана позивачем копія договору, специфікації та додаткових угод не засвідчені належним чином.

Відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 №55, відмітку про засвідчення копії документа складають із слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

В порушення викладеного, доданий позивачем договір не засвідчений належним чином.

Суд звертає увагу, що вимога належного засвідчення копій доказів не є суто формальною вимогою. Копія документу має юридичну силу виключно у випадку її подання у встановленому законом порядку та засвідчення належним чином. Відповідно до правового висновку Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду відсутність належного засвідчення копій наданих доказів вказує на їх недопустимість (постанова КГС ВС у справі №904/8549/17 від 11.07.2018 та постанова КГС ВС у справі №910/12809/16 від 21.08.2019).

Позивач повідомляв суд про відсутність у нього оригіналу договору.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи відсутність у позивача оригіналу договору та належним чином засвідченої копії цього договору у справі, беручи до уваги наведену вище судову практику, не є підтвердженим укладення договору саме на умовах, що містяться у наданій копії. При цьому, можна брати до уваги лише ті умови договору, наявність яких підтверджена двома сторонами.

У той же час, беручи до уваги наявні у справі документи, що підтверджують відносини сторін (зокрема, видаткова накладна, в якій міститься посилання на договір, товарно-транспортна накладна тощо), суд доходить висновку про існування між сторонами договірних зобов`язань щодо купівлі-продажу товару.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином, строк оплати товару є таким, що настав 22.05.2018.

Доказів оплати заборгованості покупець не надав.

Заперечуючи проти позову відповідач зазначив, що умовами договору визначено 100% передоплату. Таким чином, виготовлення нової партії продукції не розпочинається до моменту 100% сплати за замовлену партію. Тобто, виставлення рахунку № від 22.05.2018 вже є порушенням умов раніше підписаного договору оскільки саме по собі є вимогою подвійної оплати за вже сплачений до моменту початку виготовлений товар.

Разом з цим, відповідачем не додано до відзиву доказів здійснення оплати товару поставленого за видатковою накладною № від 22.05.2018 на суму 82 935,60 грн.

Згідно зі ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Поставка товару без здійснення відповідачем попередньої оплати є правом позивача та не є безумовною підставою для відмови в задоволенні позову про стягнення цієї суми.

Відсутність у позивача оригіналу договору купівлі-продажу №УКР/2015/020 від 02.09.2015 не є підставою вважати відсутність між сторонами договірних відносин, оскільки відповідач у заяві про скасування судового наказу (а.с.61-67) та у відзиві на даний позов підтвердив укладення договору та отримання замовленої партії товару. Також, наявні у справі документи, зокрема, видаткова накладна, в якій міститься посилання на договір, товарно-транспортна накладна свідчить про наявність між сторонами договірних відносин.

За викладеного надані позивачем докази в підтвердження наявності заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 82 935,60 грн. є більш вірогідними порівняно з доказами наданими відповідачем.

Крім основного боргу, позивач заявив до стягнення пеню у розмірі 13 839,92 грн., інфляційні втрати у розмірі 7 925,21 грн. та 18% річних у розмірі 22 535,80 грн.

Згідно з ч.1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Так, позивач заявив до стягнення з відповідача пеню у розмірі 13 839,92 грн. за період з 29.05.2019 по 25.11.2019.

Суд звертає увагу, що пеня є договірною санкцією, тобто пеня підлягає стягненню лише у випадку коли сторони погодили її застосування у договорі, крім випадків, коли пеня встановлена законом. Розглядувані правовідносини до таких випадків (передбачення пені безпосередньо нормою закону) не належать.

Відповідно до п.8.2 наявної копії договору у випадку прострочення термінів розрахунків за відвантажену продукцію, покупець сплачує на користь продавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період нарахування, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Разом з цим, враховуючи відсутність доказів існування саме такої умови договору купівлі-продажу, відсутня правова підстава для нарахування пені. Також необхідно звернути увагу, що позивач нараховує пеню поза межами строку, у який можливо нараховувати пеню (позивач нараховує з 29.05.2019 по 25.11.2019, у той час як шестимісячний строк нарахування відповідно до ч.6 ст.232 ГК України закінчився у листопаді 2018), вимога про стягнення пені задоволенню не підлягає.

З урахуванням викладеного, вимога про стягнення пені задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У пункті 8.3 договору сторони керуючись ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України погоджуються з тим, що якщо покупець прострочить виконання своїх грошових зобов`язань, які випливають з цього договору, він зобов`язаний, на вимогу продавця, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також вісімнадцять процентів річних від простроченої суми.

Позивач просить стягнути з відповідача інфляційне збільшення у розмірі 7 925,21 грн. за період з 23.05.2018 по 25.11.2019 (фактично позивач рахує з червня 2018 року по жовтень 2019 року) та 18% річних у розмірі 22 535,80 грн. за період з 23.05.2018 по 25.11.2019 (при цьому рахує за 551 день, а не 552 дні, які складають даний період).

Разом з цим, враховуючи відсутність доказів існування саме такої умови договору купівлі-продажу щодо збільшення розміру відсотків (до 18%), відсутні правові підстави для стягнення підвищеного розміру відсотків річних.

Таким чином, з урахуванням ст. 625 Цивільного кодексу України за порушення строків виконання грошового зобов`язання відповідач має сплатити три проценти річних від простроченої суми у розмірі 3 755,96 грн. (за 551 день, як рахує позивач).

Розрахунок інфляційного збільшення є правильним, тому вимога про стягнення інфляційного збільшення у розмірі 7 925,21 грн. підлягає задоволенню.

За викладеного з відповідача підлягає стягнення 94 616,77 грн., з яких 82 935,60 грн. - основний борг, 7 925,21 грн. - інфляційне збільшення та 3 755,96 грн. - 3% річних.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1 428,51 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного акціонерного товариства "Вераллія Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Картман Плюс" про стягнення заборгованості у розмірі 127 236,53 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Картман Плюс" (49000, м. Дніпро, вул. Ламана, 17, ідентифікаційний код 36365597) на користь Приватного акціонерного товариства "Вераллія Україна" (35314, Рівненська область, Рівненський район, с. Зоря, вул. промислова, 1, ідентифікаційний код 22555135) заборгованість у розмірі 82 935,60 грн. (вісімдесят дві тисячі дев`ятсот тридцять п`ять грн. 60 коп.), інфляційне збільшення у розмірі 7 925,21 грн. (сім тисяч дев`ятсот двадцять п`ять грн. 60 коп.), 3% річних у розмірі 3 755,96 грн. (три тисячі сімсот п`ятдесят п`ять грн. 96 коп.) та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1 428,51 грн. (одна тисяча чотириста двадцять вісім грн. 51 коп.).

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду безпосередньо або через Господарський суд Дніпропетровської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повідомити учасників судового процесу, що процесуальні дії повинні бути вчинені у строки встановлені законом та судом, з урахуванням пункту четвертого розділу X "Прикінцеві положення" ГПК України щодо продовження процесуальних строків на час дії карантину.

Повне рішення складено 05.06.2020

Суддя О.М. Крижний