ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2020 р. Справа№ 925/1351/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Остапенка О.М.

Пантелієнка В.О.

секретаря судового засідання Титарєвої Г.І.,

представника Попова О.О. - Комлика І.С.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Еколюкс-Баварія"

на ухвалу Господарського суду Черкаської області

від 20.11.2019 (суддя Хабазня Ю.А.)

про забезпечення позову

у справі № 925/1351/19

за позовом Державного підприємства "Машинобудівний завод "Оризон"

до ОСОБА_1

про витребування майна із чужого незаконного володіння,

яка подана в межах справи № 10/2180

за заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (правонаступник Управління Пенсійного фонду України в м. Сміла)

до Державного підприємства "Машинобудівний завод "Оризон" (код 32480440)

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 20.11.2019 заяву Державного підприємства "Машинобудівний завод "Оризон" у особі його ліквідатора арбітражного керуючого Носань Н.С. задоволено повністю; вжито заходи забезпечення позову Державного підприємства "Машинобудівний завод "Оризон" до ОСОБА_1 про витребування майна; заборонено ОСОБА_1 здійснювати будь-які дії з нежитловими будівлями корпусу №19, до складу яких входять виробничий корпус /літ.А-1/ та адміністративно-побутові приміщення /літ.А-3/, розташовані по АДРЕСА_1 області, площею 1429,5 кв. м, в тому числі: відчужувати майно в будь-якій формі, змінювати його власника, передавати його в заставу (іпотеку), передавати до статутного фонду іншої юридичної особи, до вирішення справи по суті.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Еколюкс-Баварія" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 20.11.2019 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції постановив ухвалу про забезпечення позову без належних правових підстав, а тому вжиті заходи підлягають скасуванню, оскільки позивач не довів, що невжиття відповідних заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення його порушених чи оспорюваних прав або інтересів. Так, скаржник зазначає, що спірне майно фактично передане в управління ТОВ "Компанія "Еколюкс-Баварія" та використовується ним у господарській діяльності на підставі договору безоплатного користування майном № 17 від 14.08.2018, а відповідач у зв`язку з цим не вчиняє зі спірним майном будь-яких операцій. Застосовані заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірне майно негативно впливають на ведення господарської діяльності підприємства, ускладнюють виконання договірних зобов`язань з іноземними партнерами, а також істотно псують імідж компанії на українському та міжнародному ринку.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.05.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Компанія "Еколюкс-Баварія".

Ліквідатор арбітражний керуючий Носань Н.С. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити скаргу без задоволення, а ухвалу Господарського суду Черкаської області від 20.11.2019 без змін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2020 відхилено клопотання арбітражного керуючого Носань Наталії Сергіївни про участь в судовому засіданні 26.05.2020 об 11 год. 30 хв. в режимі відеоконференції у справі № 925/1351/19.

Від прокуратури Черкаської області 15.05.2020 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у яких прокурор зазначив про прийняття судом першої інстанції судового рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи є необґрунтованими, у зв`язку з чим просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу від 20.11.2019 - без змін.

22.05.2020 засобами електронного зв`язку ліквідатор боржника арбітражний керуючий Носань Н.С. подала клопотання про розгляд справи без її участі у зв`язку з необхідністю бути присутньою в судовому засіданні у інших справах у місті Черкасах.

Згідно з ч. 11 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

ТОВ "Компанія "Еколюкс-Баварія" представника в судове засідання не направила, про причини неявки суд не повідомила, про день та час засідання суду була повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення № 502.

Враховуючи, що явка представників учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалась, подані відзиви на апеляційну скаргу, колегія суддів ухвалила розглянути справу за наявними матеріалами справи та за відсутності скаржника та ліквідатора боржника арбітражного керуючого Носань Н.С., що подала клопотання про розгляд справи без її участі.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 , що взяв участь в судовому засіданні при апеляційному розгляді справи, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Провадження у справах про банкрутство до 21.10.2019 регулювалось Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14 травня 1992 року № 2343-XII (далі - Закон про банкрутство), а з 21.10.2019 - Кодексом України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 31.08.2009 порушено провадження у справі № 10/2180 про банкрутство Державного підприємства "Машинобудівний завод "Оризон".

Постановою Господарського суду Черкаської області від 23.10.2012 боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 22.11.2017 ліквідатором боржника призначено арбітражного керуючого Носань Наталію Сергіївну.

У листопаді 2019 року ліквідатор боржника звернувся в Господарський суд Черкаської області в межах справи № 10/2180 про банкрутство Державного підприємства "Машинобудівний завод "Оризон" із позовом до ОСОБА_1 про витребування з чужого незаконного володіння майна боржника.

Позов обґрунтований тим, що спірне майно перебувало у користуванні боржника на праві повного господарського відання та вибуло з володіння поза його волею на підставі судового рішення про визнання за ОСОБА_2 права власності, яке в подальшому було скасовано в апеляційному порядку. Відповідач набув право власності на спірне майно на підставі договору купівлі-продажу, що укладений із ОСОБА_2 як продавцем, а в подальшому відчужив його на користь ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу. В подальшому ОСОБА_3 відчужила спірне майно на користь ОСОБА_4 на підставі договору дарування нежитлової будівлі. ОСОБА_4 після повернення нерухомого майна зі статутного капіталу ТОВ "Торговий дім "Еколюкс-Баварія" на підставі договору купівлі-продажу від 25.07.2018 продав ОСОБА_1 спірне нерухоме майно, право власності на яке зареєстровано за ним на час подання позову у державному реєстрі. З огляду на те, що спірне майно перебувало у державній власності та було примусово реалізовано на прилюдних торгах без погодження власника в особі Мінпромполітики, то таке нерухоме майно вибуло в володіння боржника поза його волею та має бути повернуто з чужого незаконного володіння на підставі ст. 387 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 27.11.2019 у справі № 10/2180 прийнято позовну заяву боржника в особі ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Носань Н.С. від 14.11.2019 №02-31/507 про витребування майна від ОСОБА_1 , якій автоматизованою системою присвоєно № 925/1351/19, для розгляду у межах справи №10/2180 про банкрутство Державного підприємства "Машинобудівний завод "Оризон"; призначено підготовче судове засідання з розгляду позовної заяви боржника у особі ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Носань Н.С., від 14.11.2019 №02-31/507 на 14 січня 2020 року.

Разом з позовною заявою ліквідатор боржника подав заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 20.11.2019 заяву Державного підприємства "Машинобудівний завод "Оризон" у особі його ліквідатора арбітражного керуючого Носань Н.С. задоволено повністю; вжито заходи забезпечення позову Державного підприємства "Машинобудівний завод "Оризон" до ОСОБА_1 про витребування майна; заборонено ОСОБА_1 здійснювати будь-які дії з нежитловими будівлями корпусу № 19, до складу яких входять виробничий корпус /літ. А-1/ та адміністративно-побутові приміщення /літ. А-3/, розташовані по АДРЕСА_1 , площею 1429,5 кв. м, в тому числі: відчужувати майно в будь-якій формі, змінювати його власника, передавати його в заставу (іпотеку), передавати до статутного фонду іншої юридичної особи, до вирішення справи по суті.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про забезпечення позову ліквідатора боржника, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач був безпосереднім учасником перепродажу спірних нежитлових будівель корпусу №19, двічі набував право власності на них (записи від 19.08.2008 та 25.07.2018), а чисельний перепродаж нежитлових будівель корпусу №19, здійснений ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , та внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, є вчиненням дій, які спрямовані на ускладнення ідентифікації об`єкта як такого, що належить ДП "Машинобудівний завод "Оризон", ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду і є достатньо обґрунтованим припущенням, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може бути передане іншій особі, а тому невжиття заходів забезпечення позову призведе до необхідності повторного звернення ліквідатора банкрута до суду із позовом про його витребування від інших осіб.

В основу апеляційної скарги покладені доводи про те, що спірне майно перебуває в користуванні ТОВ "Компанія "Еколюкс-Баварія" та використовується товариством у власній господарській діяльності, а відповідач як власник спірного майна не вчиняє жодних дій, які можуть свідчити про його відчуження на користь третіх осіб. На переконання скаржника, ліквідатор не довів перед судом, що невжиття відповідних заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення його порушених чи оспорюваних прав або інтересів.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та надав суду оригінал та копію договору безоплатного користування майном № 17 від 14.08.2018 на підтвердження обставин передачі спірного майна у строкове безоплатне користування ТОВ "Компанія "Еколюкс-Баварія".

Відповідно до ч.2 ст. 41 Закону про банкрутство та ч. 1 ст. 61 КУзПБ, ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження, зокрема, вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.

Згідно статті 7 КУзПБ спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України.

Положення ГПК України про забезпечення позову застосовуються у справі про банкрутство з урахуванням вимог ГПК України, що визначає особливості провадження у справі про банкрутство як окремої форми судового процесу.

У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 №5-рп/2011 у справі № 1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Відповідно до частини 1 статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 статті 136 ГПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З метою захисту прав та інтересів кредиторів, а також збереження майнових активів боржника, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вправі вжити заходів щодо забезпечення вимог кредиторів, передбачені загальними положеннями статті 137 ГПК України, а також інших заходів, застосування яких, за переконанням суду, є необхідним у конкретному випадку, з урахуванням спеціальних норм Закону про банкрутство.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача (кредиторів та інших учасників у справі про банкрутство) від можливих недобросовісних дій із боку відповідача (боржника) чи інших учасників у справі про банкрутство з тим, щоб забезпечити позивачам (кредиторам у справі про банкрутство) реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом (заявою у справі про банкрутство), в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника) або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулась з відповідними вимогами у справі про банкрутство.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв`язку між конкретним заходом щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог та обставинами, на яких вони ґрунтуються, і доказами, які наведені на їх підтвердження, та положеннями законодавства, якими позивач обґрунтовує свої права, подаючи позов.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання, іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Як було встановлено вище, щодо боржника порушено провадження у справі про банкрутство, яке перебуває на стадії ліквідаційної процедури відповідно до постанови Господарського суду Черкаської області від 23.10.2012.

Боржник є державним підприємством, а майно належить йому на праві повного господарського відання, яке підлягає захисту на загальних підставах, встановлених для права власності.

Ліквідатор, звертаючись з позовом про витребування майна боржника із чужого незаконного володіння відповідача, зазначає про його незаконне відчуження на користь третіх осіб без згоди власника.

В той же час обставини справи свідчать про неодноразовий перехід спірного майна від особи до особи, які не були його добросовісними набувачами на підставі договорів купівлі-продажу, дарування та інших правочинів, в тому числі і до відповідача. Тобто, існує імовірна загроза вибуття спірного майна з власності відповідача, до якого пред`явлено позов про повернення спірного майна у межах даної справи про банкрутство.

В той же час колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу з тих підстав, що накладення арешту на спірне майно (тобто обмеження права розпорядження) як захід забезпечення позову до прийняття судом рішення по суті спору будь-яким чином не порушує права скаржника як наймача щодо володіння та користування таким майном на підставі договору безоплатного користування № 17 від 14.08.2018, що укладений із відповідачем як наймодавцем.

Колегія суддів вважає, що сама по собі заборона вчиняти дії щодо відчуження спірного майна теперішнім власником жодним чином не позбавляє, не перешкоджає та не порушує права скаржника на вільне користування майном, що є предметом спору, та спрямована виключно на забезпечення можливості реального виконання судового рішення по суті заявленого ліквідатором позову.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

З огляду на викладене, доводи скаржника спростовуються вищевикладеним та змістом оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Відповідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції про вжиття заходів до забезпечення вимог кредиторів таким вимогам закону відповідає.

Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.

Вказані вимоги судом першої інстанцій при винесенні оскаржуваної ухвали були дотримані.

Відповідно до ст. 235 ГПК України хвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Оскаржувана ухвала постановлена 20.11.2019 поза межами судового засідання, підписана в той же день, а отже набрала законної сили саме 20.11.2019.

Разом з тим, суд першої інстанції, зазначивши в абзаці 4 резолютивної частини оскаржуваної ухвали про набрання нею законної сили 19.11.2019, припустився порушення норм статті 235 ГПК України.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зміни пункту 4 резолютивної частини оскаржуваної ухвали в частині дати набрання нею законної сили.

Оскільки підстави для скасування ухвали суду першої інстанції про які заявлені в апеляційній скарзі відсутні, то судовий збір за подачу апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст. 129, 269, п. 1, 2 ч. 1 ст. 275, п. 4 ч. 1 ст. 277, ст.ст. 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Еколюкс-Баварія" задовольнити частково.

2. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 20.11.2019 про вжиття заходів до забезпечення вимог кредиторів у справі № 925/1351/19 змінити в частині дати набрання ухвалою законної сили, зазначивши дату - 20.11.2019 (абзац 4 резолютивної частини). В решті ухвалу Господарського суду Черкаської області від 20.11.2019 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений та підписаний 27.05.2020.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді О.М. Остапенко

В.О. Пантелієнко