ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

25 травня 2020 року Справа № 926/982/14

Господарський суд Чернівецької області у складі головуючого судді Ніколаєва Михайла Ілліча,

за участю секретаря судового засідання Кифірюка А.І.

розглянувши матеріали скарги (вх.№593) товариства з обмеженою відповідальністю «Новотрейд ЛТД» на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно - Західного міжрегіонального управління юстиції Самокіщука Миколи Юрійовича

у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Новотрейд ЛТД»

до дочірнього підприємства «Чернівецький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» м. Чернівці

про стягнення боргу в сумі 746705,07 грн.

Орган, дії якого оскаржуються: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно - Західного міжрегіонального управління юстиції

представники учасників справи - не з`явилися.

ВСТАНОВИВ: 17.03.2020 від товариства з обмеженою відповідальністю «Новотрейд ЛТД» (далі - товариство) надійшла скарга на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Самокіщука М.Ю., (далі - державний виконавець) в якій скаржник просить:

- визнати неправомірними дії державного виконавця по винесенню постанови від 25.02.2020 ВП №46018253 про повернення виконавчого документу стягувачу;

- скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції від 25.02.2020 ВП №46018253 про повернення виконавчого документу стягувачу;

- зобов`язати старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано - Франківськ) Самокіщука М. усунути порушення (поновити порушене право заявника);

- визнати бездіяльність начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції Семенова М.В. під час контролю за виконанням наказу Господарського суду Чернівецької області від 06.11.2018 року неправомірною;

- зобов`язати старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано - Франківськ) Самокіщука М.Ю у виконавчому провадженні №46018253 накласти арешт на кошти та інші цінності боржника та його філії, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, на рахунки в цінних паперах зокрема на рахунку № НОМЕР_1 в АБ «Укргазбанк» МФО 320478;

- повідомити начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Семенова М.В. про недоліки в роботі відповідальних посадових осіб під час проведення заходів щодо примусового виконання наказу суду від 02.12.2014.

В обґрунтування поданої скарги товариство посилається про неправомірність дій державного виконавця з повернення стягувачеві виконавчого документа на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки ДП "Чернівецький облавтодор" не включено до Переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, стосовно яких законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника.

Також скаржник зазначає, що начальник Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції Семенов М.В. не здійснював належний контроль за під час проведення виконавчих дій державним виконавцем, що свідчить про допущену ним бездіяльність.

Ухвалою суду від 17.03.2020 відкрито провадження з розгляду скарги та призначено судове засідання на 08.04.2020, яке за клопотанням скаржника доручено провести в режимі відеоконференції Господарському суду Київської області.

06.04.2020 на електронну пошту суду від представника скаржника надійшла заява (вх.1156) про розгляд справи без його участі в силу того, що Господарським судом Київської області введено особливий режим доступу в суд, і на даний час не проводить відеоконференції у зв`язку із пандемією COVD-19, а прибути безпосередньо в суд для участі в розгляді скарги через особливий режим в`їзду/виїзду в Чернівецькій області немає можливості.

У поясненнях на скаргу від 06.04.2020 державний виконавець просить суд відмовити у задоволенні даної скарги посилаючись на те, що Дочірнє підприємство "Чернівецький облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" є правонаступником Чернівецького обласного об`єднання державних дорожніх підприємств та Чернівецького обласного виробничого управління по будівництву, ремонту і експлуатації автомобільних шляхів "Облавтодор", на якого поширюється дія Закону України № 145 від 02.10.2019 "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" та стосовно якого заборонено вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

07.04.2020 через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання (вх.776) про відкладення розгляду справи до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів у боротьбі із пандемією COVD-19, у зв`язку з чим ухвалою суду від 08.04.2020 розгляд скарги відкладено на 13.05.2020.

13.05.2020 через канцелярію суду від державного виконавця надійшло клопотання (вх.1010) про відкладення судового засідання на період дії на території України карантину.

Ухвалою суду від 13.05.2020 повторно відкладено розгляд скарги на 25.05.2020.

21.05.2020 від державного виконавця надійшли додаткові пояснення на скаргу, в яких зазначено, що товариство 25.02.2020 звернулось зі скаргою на бездіяльність державного виконавця не до начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції Семенова М.В., а до начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції Малого О.В.

Відповідач не використав права на подання відзиву на скаргу.

Представники сторін та державний виконавець у судове засідання 25.05.2020 до суду не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про дату і час розгляду скарги, тому їх неявка не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Відповідно до частини другої статті 342 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 15.09.2014, залишеним без змін Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 18.11.2014, позов задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача 652084,75 грн. основного боргу, 44936,16 грн. втрат від інфляції, 49684,16 грн. 3% річних та 14934,10 грн. судового збору.

02.12.2014 видано наказ про примусове виконання рішення суду по даній справі.

Постановою головного державного виконавця Першотравневого відділу державної виконавчої служби від 15.01.2015 відкрито виконавче провадження №46018253 з виконання наказу суду від 02.12.2014.

23.01.2015 приєднано виконавче провадження №46018253 до зведеного виконавчого провадження №45753079.

Постановою державного виконавця від 25.02.2020 виведено виконавче провадження №46018253 із зведеного виконавчого провадження №45753079.

Постановою державного виконавця від 25.02.2020 виконавчий документ - наказ суду від 02.12.2014 повернуто стягувачеві на підставі пункту 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" з посиланням на те, що 20 жовтня 2019 року набув чинності Закон України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації".

Згідно ІІІ. Прикінцеві та перехідні положення п. 3 Забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.

До вказаного переліку включено боржника, а тому державний виконавець дійшов висновку, що вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" заборонено законом.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Положеннями частини 1 статті 18 ГПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

20.10.2019 набрав чинності Закон України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації".

Відповідно до пункту 3 розділу III "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.

З наведеного законодавчого припису вбачається, що цим Законом встановлено два виключення з загального правила заборони вчинення виконавчих дій: 1) стягнення грошових коштів; 2) стягнення товарів, що передані у заставу.

Дану позицію висловлено в Ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.04.2020 по справі № 910/6948/19.

У даному випадку, за остаточним судовим рішенням у справі підлягають стягненню грошові кошти, у зв`язку з чим у державного виконавця відсутні підстави для повернення виконавчого документу стягувачеві з посиланням на Закон України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", який не встановлює заборон на звернення стягнення на грошові кошти відповідача.

Відтак, посилання державного виконавця на те, що відповідач як повний або частковий правонаступник Чернівецького обласного виробничого управління по будівництву, ремонту і експлуатації автомобільних шляхів "Облавтодор" включений до переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, жодним чином не звільняють його від обов`язку примусового виконання рішення суду по справі №926/982/14.

Крім того, Досліджуючи переліки об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, згідно із Законом № 847-XIV, суд встановив, що станом на 20.10.2019 боржник Дочірнє підприємство "Чернівецький облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (58018, м. Чернівці, вул. Головна, 205, ) не включений ані до переліку № 1, ані до переліку № 2.

Судом не знайдено такої редакції затверджених Законом № 847- XIV переліків, до яких у якийсь період часу було б включено юридичну особу ДП "Чернівецький облавтодор" ().

На дату втрати чинності Законом № 847-XIV до переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації (додаток № 1 до Закону № 847-XIV), по органу управління МІНТРАНС по Чернівецькій області були включені три об`єкта:

1) Чернівецьке обласне виробниче управління по будівництву, ремонту і експлуатації автомобільних шляхів "Облавтодор" (274018, м. Чернівці, вул. Головна, 205, код ЄДРПОУ 3452843);

2) Дирекція автомобільних шляхів, що будуються в Чернівецькій області (274018, м. Чернівці, вул. Головна, 205, код ЄДРПОУ 5422310);

3) Чернівецька державна обласна автомобільна школа (274007, м. Чернівці, вул. М. Тореза, 64, ).

Як видно, такого об`єкта як ДП "Чернівецький облавтодор" з ідентифікаційним кодом 31963989 у вказаному переліку немає.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Дочірнє підприємство "Чернівецький облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" з ідентифікаційним кодом 31963989 є підприємством державної форми власності, який належить до сфери управління Державного агентства автомобільних доріг України (Укравтодор), дата державної реєстрації - 16.05.2002.

Інформації про юридичних осіб, правонаступником яких є ДП "Чернівецький облавтодор", ЄДР не містить.

За змістом статті 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Встановивши обґрунтованість скарги товариства в частині неправомірності дій державного виконавця з повернення виконавчого документа стягувачу та незаконності прийнятої постанови від 25.02.2020 про повернення виконавчого документа стягувачу, суд дійшов висновку про задоволення скарги у частині вимог про визнання неправомірним цих дій державного виконавця та скасування зазначеної постанови.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до частини третьої статті 74 Закону "Про виконавче провадження" така постанова може бути скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями діями державного виконавця під час виконання рішень у разі, якщо вони суперечать закону.

Відповідно ж до частини 2 статті 343 ГПК України господарський суд у такому випадку визнає рішення державного виконавця неправомірним і саме таким чином належить захистити порушене право скаржника.

Стосовно інших вимог скарги суд зазначає наступне.

Зокрема, скаржник просить зобов`язати державного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). При цьому, товариством не вказано, в який спосіб слід поновити його порушене право.

Відповідно до статті 41 Закону "Про виконавче провадження" у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Положення даної норми Закону є імперативним, тобто орган державної виконавчої служби зобов`язаний відновити виконавче провадження в порядку і строк, що встановлені статтею 41 Закону "Про виконавче провадження", при цьому, виконання зазначеного обов`язку ставиться в залежність від отримання відповідного рішення суду.

Отже, враховуючи, що положеннями Закону "Про виконавче провадження" чітко врегульовано порядок вчинення державним виконавцем дій з відновлення виконавчого провадження у разі визнання судом незаконною постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, а також те, що суд може зобов`язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється, і такі обставини на час розгляду скарги у суді відсутні (ухилення від вчинення дій передбачених частиною 1 статті 41 Закону "Про виконавче провадження"), а відповідне право скаржника на відновлення виконавчого провадження не порушено, суд відмовляє у задоволенні скарги в даній частині.

В частині визнання неправомірно бездіяльності начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції Семенова М.В. суд зазначає, що товариство 25.02.2020 звернулось зі скаргою на бездіяльність державного виконавця до начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції Малого О.В., а не до начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції Семенова М.В.

Інших доказів, які б свідчили про неправомірну бездіяльність Семенова М. В. матеріали справи не містять.

У зв`язку з викладеним у частині вимоги визнати неправомірною бездіяльність начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції Семенова М.В. у задоволенні скарги слід відмовити.

У вирішенні скарги в частині вимоги про зобов`язання державного виконавця накласти арешт на кошти та інші цінності боржника та його філій суд виходить з такого.

Згідно положень статті 18 Закону "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець, зокрема, зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

При цьому, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (частина 7 статті 18 Закону "Про виконавче провадження").

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина 5 статті 26).

Згідно з частиною 7 цієї статті Закону "Про виконавче провадження" у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

Скаржником не подано до суду копії заяви про відкриття виконавчого провадження, відповідно, невідомо, чи товариство повідомляло державному виконавцю реквізити банківських рахунків боржника.

Також відсутні докази звернення товариства до державного із заявами про накладення арешту на розрахункові рахунки ДП "Чернівецький облавтодор", зокрема на рахунок № НОМЕР_1 в АБ "Укргазбанк".

Вирішуючи скаргу на дії державного виконавця суд може зобов`язати останнього здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

У даному випадку зобов`язання державного виконавця накласти арешт на кошти боржника у банківських та інших фінансових установах буде передчасним, оскільки ці дії мають бути вчинені ним у межах відновленого виконавчого провадження в порядку і строки, встановлені Законом "Про виконавче провадження".

З указаних підстав суд доходить до висновку про відмову у скарзі в частині вимоги зобов`язати державного виконавця накласти арешт на кошти боржника.

Враховуючи, що судом не встановлено (товариство не заявляло дану вимогу) неправомірної бездіяльності державного виконавця Самокіщука М.Ю. в частині виконання наказу суду від 02.12.2014, при цьому доведена товариством та встановлена судом неправомірність дій державного виконавця полягає лише в невірному тлумаченню Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", суд дійшов висновку про відсутність підстав для повідомлення начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Семенова М.В. про недоліки в роботі відповідальних посадових осіб під час проведення заходів щодо примусового виконання наказу суду від 02.12.2014.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 4, 18, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Новотрейд ЛТД» (вул. Чкалова, 20/4, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54017, ) на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції Самокіщука Миколи Юрійовича задовольнити частково.

2. Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції Самокіщука Миколи Юрійовича по винесенню постанови від 25.02.2020 у ВП №46018253 про повернення виконавчого документу стягувачу;

3. Визнати неправомірною постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції Самокіщука Миколи Юрійовича від 25.02.2020 у ВП №46018253 про повернення виконавчого документу стягувачу.

4. У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (ч. 1 ст. 235 ГПК України)

Ухвала може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції у письмовій формі (ст. 257 ГПК України).

Відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року № 540-IX строк, визначений статтею 256 Господарського процесуального кодексу України, продовжується на строк дії такого карантину.

Повний текст ухвали підписаний 29 травня 2020 року.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб - порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Суддя М.І.Ніколаєв