СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2020 р. Справа № 922/21/20

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Радіонова О.О., суддя Зубченко І.В. , суддя Чернота Л.Ф.

За участю секретаря судового засідання Бірчак К.Є.

за участю представників сторін:

від позивача - адвокат Лебєдєв Д.В., ордер від 07.05.2020 року № 1013866

від відповідача - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Відділу освіти, молоді та спорту Валківської районної державної адміністрації Харківської області на рішення господарського суду Харківської області від 13.03.2020 року у справі № 922/21/20 (суддя Байбак О.І.; повний текст рішення складено 23.03.2020 року)

за позовом Фізичної особи-підприємця Левченка Віктора Григоровича, м. Валки, Харківська область

до Відділу освіти, молоді та спорту Валківської районної державної адміністрації Харківської області, м. Валки, Харківська область

про стягнення 702622,27 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

02.01.2020 року позивач, Фізична особа-підприємець Левченко Віктор Григорович звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Відділу освіти, молоді та спорту Валківської районної державної адміністрації Харківської області коштів за договором від 06.01.2017 року № 06-01-17 (т.1 а.с. 4-11).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03.01.2020 року відкрито провадження у справі № 922/21/20 за позовною заявою Фізичної особи-підприємця Левченко Віктора Григоровича за правилами загального позовного провадження (т.1 а.с. 2-3).

Рішенням господарського суду Харківської області від 13.03.2020 року по справі № 922/21/20 позов задоволений, стягнуто з Відділу освіти, молоді та спорту Валківської районної державної адміністрації Харківської області на користь Фізичної особи-підприємця Левченка Віктора Григоровича 252618,20 грн. заборгованості за договором; 71187,75 грн. інфляційних; 72670,93 грн. 10 % річних; 230359,93 грн. пені; 75785,46 грн. штрафу; 10539,33 грн. судового збору (т. 1 а.с. 173 -181).

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позовні вимоги щодо стягнення 252618,20 грн. заборгованості за договором; 71187,75 грн. інфляційних; 72670,93 грн. 10 % річних; 230359,93 грн. пені; 75785,46 грн. штрафу у даній справі є обгрунтованими, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, оскільки у відповідача виник обов`язок оплатити виконані роботи за договором. Суд першої інстанції зазначає, що відповідач прийняв виконані позивачем роботи без будь-яких заперечень, підписавши відповідний акт виконаних робіт від 03.02.2017 року.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач - Відділ освіти, молоді та спорту Валківської районної державної адміністрації Харківської області звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції встановленим обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, вважає його незаконним та необґрунтованим, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 13.03.2020 року по справі № 922/21/20 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі (т.2 а.с. 10-13).

Так, зокрема, апелянт зазначає, що договір від 06.01.2017 року № 06-01-17 є попереднім договором, відповідно до якого сторони повинні були укласти основний договір. Скаржник вважає, що у позивача відсутнє право на проведення робіт за попереднім договором, наданий позивачем проект на «Капітальний ремонт будівлі Баранівської ЗОШ І-ІІІ ступенів Валківської районної ради Харківської області є складеним та підписаним особою, яка не має права на відповідальне виконання окремих видів робіт, послуг. Зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази про наявність у позивача права на проведення проектно-кошторисних робіт.

Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.04.2020 року визначено склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Радіонова О.О., судді Зубченко І.В., Чернота Л.Ф., (т.2 а.с. 1).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.04.2020 року апеляційну скаргу було залишено без руху, з метою усунення недоліків, протягом 10 днів з моменту отримання ухвали, шляхом надання до суду доказів сплати судового збору в розмірі 15 809 грн. (т.2 а.с. 2-4).

На адресу Східного апеляційного господарського суду 22.04.2020 року від відповідача надійшов лист про усунення недоліків з платіжним дорученням від 15.04.2020 року № 1145 про сплату судового збору у розмірі 15 809 грн.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.04.2020 року у справі № 922/21/20 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та встановлено строк позивачу до 12.05.2020 року надати суду відзив на апеляційну скаргу (т.2 а.с. 26-27).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.05.2020 року у справі № 922/21/20 справу призначено до розгляду на 03.06.2020 року о 09:45 год (т.2 а.с. 53-54).

До Східного апеляційного господарського суду 12.05.2020 року від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить відмовити у задоволені апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з підстав законності та обгрунтованості судового рішення. Проте, колегія суддів не приймає до уваги надісланий відзив на апеляційну скаргу, оскільки він не підписаний позивачем, про що судом складено відповідний акт (т.2 а.с.45-52).

26.05.2020 року від Відділу освіти, молоді та спорту Валківської районної державної адміністрації Харківської області надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги без участі відповідача.

Від відповідача 26.05.2020 року до Східного апеляційного господарського суду надійшли додаткові письмові пояснення, в яких відповідач просить суд прийняти до уваги, що у позивача було відсутнє право на проведення робіт, наведених в укладеному попередньому договорі № 06-01-17. Скаржник вважає, що проект на «Капітальний ремонт будівлі Баранівської ЗОШ І-ІІІ ступенів Валківської районної ради Харківської області» є складеним та підписаним особою, яка не має права на відповідне виконання. Зазначає, що акт виконаних робіт не відповідає вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 та не може бути прийнятий судом до уваги. Посилається на відсутність в матеріалах справи доказів отримання відповідачем або направлення на його адресу актів прийняття робіт та проектно-кошторисної документації. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити позивачу у задоволені позову.

Представник позивача прийняв участь у судовому засіданні, проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає рішення господарського суду першої інстанції обгрунтованим та законним. Просив суд апеляційної інстанції в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення господарського суду Харківської області від 13.03.2020 року у справі № 922/21/20 залишити без змін.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, своїм правом на участь у суді апеляційної інстанції не скористався.

Відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача, враховуючи, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою.

Відповідно до вимог статей 222, 223 Господарського процесуального кодексу України судове засідання фіксувалось технічними засобами, складено протокол судового засідання.

За приписами частини першої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши представника позивача, розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

06.01.2017 року між позивачем, як підрядником, та відповідачем, як замовником, укладено попередній договір на проведення проектно-кошторисних робіт № 06-01-17.

За умовами пункту 1.1. договору підрядник зобов`язується за плату розробити за завданням замовника та передати останньому проектно-кошторисну документацію на: «Капітальний ремонт будівлі Баранівської ЗОШ І-ІІІ ступенів Валківської районної ради Харківської області адресою: вул. Шкільна, 2, с. Мізяки, Валківського р.-ну, Харківської обл.» в порядку та на умовах, визначених цим договором (т.1 а.с. 16-18).

Відповідно до пункту 2.1. договору, загальна ціна робіт щодо розробки документації підрядником включає в себе відшкодування витрат підрядника та плату за виконані ним роботи розраховується згідно чинних «Правил визначення вартості проектно-кошторисних робіт та експертизи проектної документації на будівництво ДСТУ Б Д.1.1-7:2013» заміна № 1, 2 і становить: 252618,20 грн. (двісті п`ятдесят дві тисячі шістсот вісімнадцять грн. 20 коп.), в тому числі єдиний податок 5%. Протокол погодження договірної ціни на виконання робіт щодо проектно-кошторисної документації є невід`ємною частиною цього договору.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що види і зміст робіт щодо розробки документації підрядником, вимоги щодо таких робіт визначаються дефектним актом з переліком необхідних робіт. Завершення виконання робіт щодо розробки документації та передача такої документації оформляється шляхом підписання акту виконаних робіт.

Пунктом 2.2. договору визначено, що повна оплата виконаних робіт щодо розробки документації підрядником здійснюється замовником протягом 5-ти банківських днів після завершення робіт та підписання сторонами акту виконаних робіт.

Відповідно до пункту 3.1. договору, замовник зобов`язаний надати підряднику необхідні вихідні для проектування у встановлений цим договором строк та затвердити підготовлене підрядником завдання не пізніше 3 календарних днів з моменту подання підготовленого підрядником завдання.

Згідно з пунктом 3.2. договору, підрядник, зокрема, зобов`язаний розробити документацію в порядку та на умовах, визначених цим договором, додержуючись вимог, що містяться в завданні Замовника та інших вихідних даних, наданих замовником, а також спеціальних вказівок останнього та вимог, що звичайно ставляться до подібної роботи.

За змістом пункту 5.4 договору, за невиконання зобов`язань з оплати за договором підряду боржник повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 10 відсотків річних.

Пунктами 5.5.- 5.6. договору передбачено, що за невиконання замовником зобов`язань з оплати виконаних робіт замовник сплачує підряднику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення виконання зобов`язання та за весь час прострочення. Крім того, за прострочення замовником зобов`язань з оплати робіт понад 30 днів, замовник сплачує підряднику - штраф у розмірі 30% від суми невиконаного чи неналежно виконаного зобов`язання. Згідно частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання не припиняється через 6 місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, і продовжується до повного виконання зобов`язання з оплати.

Пунктами 7.1-7.3 договору встановлено, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонками та скріплення печатками сторін. Строк дії свого договору починає свій перебіг у момент, визначений у пункті 7.1 цього договору та закінчується 31.02.2017 року. Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

Згідно з пунктом 7.4. договору, цей договір має силу основного договору та не зобов`язує сторони укладати будь-які інші договори на проведення проектно-кошторисних робіт.

Договір підписаний сторонами у встановленому порядку та скріплений печатками.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог пункту 2.1 договору між сторонами складений, скріплений печатками сторін та підписаний уповноваженими представниками протокол погодження договірної ціни на виконання робіт щодо проектно-кошторисної документації, за змістом якого сторонами досягнуто згоди щодо розміру договірної ціни на виконання робіт за договором № 06-01-17 на суму 252618,20 грн., в тому числі єдиний податок 5%. Крім того, у протоколі зазначено про те, що останній є підставою для проведення взаємних розрахунків і платежів між виконавцем та замовником (т.1 а. с. 19),.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що сторонами попередньо складено акт технічного обстеження та дефектний акт будівлі Баранівської ЗОШ І-ІІІ ступенів Валківської районної ради Харківської області адресою: вул. Шкільна, 2, с. Мізяки, Валківського р.-ну, Харківської обл.

Як свідчать матеріали справи, позивач виконав передбачену умовами договору проектно-кошторисну документацію на «Капітальний ремонт будівлі Баранівської ЗОШ І-ІІІ ступенів Валківської районної ради Харківської області адресою: вул. Шкільна, 2, с. Мізяки, Валківського р.-ну, Харківської обл.», яку передав відповідачу згідно актом виконаних робіт б/н від 03.02.2017 (т.1 а. с. 20).

Виконані роботи були прийняті відповідачем згідно з актом б/н від 03.02.2017 року без будь-яких зауважень та заперечень.

Наказом начальника відділу освіти Валківської районної державної адміністрації від 09.11.2017 року № 196 затверджено проектно-кошторисну документацію «Капітального ремонту будівлі Баранівської ЗОШ І-ІІІ ступенів Валківської районної ради Харківської області адресою: вул. Шкільна, 2, с. Баранове, Валківського р.-ну, Харківської обл.», виготовлену позивачем в рамках договору на проведення проектно-кошторисних робіт від 06.01.2017 року № 06-01-17.

Однак, в порушення умов укладеного між сторонами договору, відповідач не розрахувався за виконані позивачем роботи, що і стало підставою для звернення позивача до суду з позовом в межах даної справи, в якому останній просить суд стягнути з відповідача 252618,20 грн. заборгованості за виконані роботи.

Крім того, в зв`язку з простроченням відповідачем своїх зобов`язань з оплати, позивачем на підставі відповідних умов договору та норм чинного законодавства України, також нараховано до стягнення з відповідача 71187,75 грн. інфляційних збитків, 72670,93 грн. 10 % річних за весь період прострочення грошового зобов`язання, 230359,93 грн. пені та 75785,46 грн. штрафу.

Суть спірних правовідносин полягає у належному виконанні умов договору на проведення проектно-кошторисних робіт, що регулюється нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

За приписами статей 11, 509 Цивільного кодексу України, статей 173-175 Господарського кодексу України зобов`язання виникають, зокрема з договорів.

За вимогами статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України також передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 626, 627 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписи статті 629 Цивільного кодексу України встановлюють обов`язковість виконання договору сторонами.

За своєю правовою природою попередній договір від 06.01.2017 року № 06-01-17 є договором на проведення проектно-кошторисних робіт.

Статтею 635 Цивільного кодексу України визначено, що попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором.

Частинами 1 та 2 статті 837 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

За приписами частини 1 статті 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Статтею 887 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 889 Цивільного кодексу України передбачено, що замовник зобов`язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт, зокрема, сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або

З укладеного між сторонами договору попереднього договору на проведення проектно-кошторисних робіт від 06.01.2017 року № 06-01-17 вбачається, що він за своєю правовою природою не може вважатися попереднім договором в розумінні вимог статті 635 Цивільного кодексу України, як про це помилково зазначає апелянт, оскільки в договорі не йдеться про обов`язок сторін протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором, як це передбачено вимогами статті 635 Цивільного кодексу України.

Пунктом 7.4 вказаного договору прямо передбачено, що цей договір має силу основного договору та не зобов`язує сторони укладати будь-які інші договори на проведення проектно-кошторисних робіт.

Договір від 06.01.2017 року № 06-01-17 на відміну від попереднього договору в розумінні вимог статті 635 Цивільного кодексу України, містять умови, які породжують для позивача обов`язок виготовити проектну документацію, а для відповідача її оплатити в порядку та на умовах, визначених даним договором.

Також, як свідчать матеріали справи, сторони у справі приступили до виконання умов договору від 06.01.2017 року № 06-01-17, тобто власними конклюдентними діями додатково визнали наявність у них відповідних зобов`язань, визначених умовами цього договору.

З матеріалів справи вбачається, що позивач в повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання по договору від 06.01.2017 року № 06-01-17 щодо виготовлення проектно-кошторисних робіт та передачі їх відповідачу згідно з актом виконаних робіт.

Наявними матеріалами справи підтверджується та не спростовується доводами апеляційної скарги, що відповідач прийняв без будь-яких заперечень виконані позивачем роботи за актом виконаних робіт б/н від 03.02.2017 року.

Також, наявними матеріалами справи підтверджується, що наказом начальника відділу освіти Валківської районної державної адміністрації від 09.11.2017 року № 196 затверджено виготовлену позивачем проектно-кошторисну документацію.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази оплати відповідачем вартості виконаних та отриманих робіт.

Отже, відповідач всупереч умовам договору та вимогам статей 526, 629, 889 Цивільного кодексу України, не сплатив обумовлену договором вартість виконаних робіт.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 252618,20 грн. заборгованості за договором.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника на те, що при передачі виконаних робіт позивачем нібито не надано завірені копії паспорту та ідентифікаційного номеру фізичної особи-підприємця, кваліфікаційного сертифіката інженера-проектанта, документи про освіту підтверджуючу статус фахівця в архітектурній галузі, який надає право на проведення цих відповідальних робіт, вказаних у попередньому договорі, що в свою чергу нібито унеможливлює вважати складені ним проекти прийнятними з огляду на наступне.

За приписами статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Однак, проектна документація в розумінні положень статті 202 Цивільного кодексу України не є правочином, оскільки сама по собі (без відповідного договору на її виготовлення) не є дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зазначене унеможливлює застосування до проектної документації положень статей 203-205 Цивільного кодексу України, якими передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, форма правочину та способи волевиявлення.

З матеріалів справи вбачається, що у виготовленні проектно-кошторисної документація, як головний інженер, приймав участь ОСОБА_1 , який має кваліфікаційний сертифікат відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), пов`язаних зі створенням об`єкта архітектури серії АР № 005960 від 15.01.2013 року (т. 1 а. с. 23).

При цьому, укладений між сторонами договір не містить будь-яких обмежень щодо залучення позивачем до виконання проектної документації на «Капітальний ремонт будівлі Баранівської ЗОШ І-ІІІ ступенів Валківської районної ради Харківської області адресою: вул. Шкільна, 2, с. Баранове, Валківського району, Харківської обл.» інших осіб, які мають відповідний кваліфікаційний сертифікат.

Експертним звітом щодо розгляду кошторисної частини проектної документації по робочому проекту «Капітальний ремонт будівлі Баранівської ЗОШ І-ІІІ ступенів Валківської районної ради Харківської області адресою: вул. Шкільна, 2, с. Мізяки, Валківського р.-ну, Харківської обл.» Експертної організації Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертиза ЗО» серії ХА № 005377 від 09.02.2017 року (т.1 а. с. 22) встановлено, що за результатами розгляду кошторисної документації і зняття зауважень встановлено, що зазначена документація, яка враховує обсяги робіт, передбачені дефектним актом, відомістю обсягів робіт, складена відповідно до вимог ДСТУ Б Д.1.1.-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва».

Скаржник в обгрунтування вимог апеляційної скарги не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів стосовно того, що виготовлена позивачем проектна документація має якісь недоліки або вона не відповідає вимогам чинного законодавства України, особа (особи) яка її прийняла від імені установи відповідача притягнута в зв`язку з цим до відповідальності (як про це зазначає відповідач) тощо.

При цьому, відповідач, як вже було зазначено вище, прийняв виконані позивачем роботи без будь-яких заперечень підписавши відповідний акт виконаних робіт б/н від 03.02.2017 року та в подальшому наказом начальника відділу освіти Валківської районної державної адміністрації від 09.11.2017 року № 196 затверджено виготовлену позивачем проектно-кошторисну документацію в рамках договору на проведення проектно-кошторисних робіт від 06.01.2017 року № 06-01-17, що свідчить про те, що відповідач навіть власними конклюдентними діями щодо затвердження проектно-кошторисної документації згідно з наказом визнав, що така документація виготовлена належним чином, та може бути використана за цільовим призначенням.

Стосовно вимог про стягнення інфляційних та річних за весь період прострочення грошового зобов`язання колегія суддів зазначає наступне.

За приписами статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Зазначене, з урахування приписів статті 625 Цивільного кодексу України надає право позивачу на нарахування інфляційних та 10% річних, оскільки такий розмір річних встановлений пунктом 5.4 договору, що не суперечить вимогам статті 625 Цивільного кодексу України.

З матеріалів справи вбачається, що позивач нарахував відповідачу інфляційні та 10% річних за період прострочення з 11.02.2017 року по 27.12.2019 року.

Перевіривши відповідний розрахунок інфляційних та 10% річних, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову в зазначеній частині, та стягнення з відповідача на користь позивача 71187,75 грн. інфляційних збитків та 72670,93 грн. 10 % річних за зазначений вище період прострочення грошового зобов`язання.

Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу та пені колегія суддів зазначає наступне.

Стаття 216 Господарського кодексу України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

За приписами пункту 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом статей 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

З наявних матеріалів справи вбачається та не оспорюється сторонами, що пунктами 5.5-5.6 договору передбачено відповідальність відповідача, а саме: за невиконання замовником зобов`язань з оплати виконаних робіт замовник сплачує підряднику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення виконання зобов`язання та за весь час прострочення. Крім того, за прострочення замовником зобов`язань з оплати робіт понад 30 днів, замовник сплачує підряднику - штраф у розмірі 30% від суми невиконаного чи неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання не припиняється через 6 місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано і продовжується до повного виконання зобов`язання з оплати.

Як свідчить здійснений позивачем розрахунок пені, останнім її нараховано за загальний період прострочення з 11.02.2017 року по 27.12.2019 року.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про задоволення позову в зазначеній частині та стягнення з відповідача на користь позивача 230359,93 грн. пені.

Також, колегія суддів зазначає, що матеріалами справи підтверджується прострочення відповідачем оплати виконаних робіт понад 30 днів.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджує висновок господарського суду про правомірність нарахування позивачем відповідачу 75785,46 грн. штрафу, що становить 30% від суми невиконаного зобов`язання, та є підставою для задоволення позову в зазначеній частині, та стягнення з відповідача на користь позивача цього штрафу.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

При цьому слід зазначити, що доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Враховуючи викладене, беручи до уваги баланс інтересів сторін та враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов`язання перед позивачем, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення господарського суду Харківської області від 13.03.2020 року у справі № 922/21/20 грунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, а тому повинно бути залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 123, 126, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу освіти, молоді та спорту Валківської районної державної адміністрації Харківської області на рішення господарського суду Харківської області від 13.03.2020 року у справі № 922/21/20 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 13.03.2020 року у справі № 922/21/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів через Східний апеляційний господарський суд з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 04.06.2020 року.

Головуючий суддя О.О. Радіонова

Суддя І.В. Зубченко

Суддя Л.Ф. Чернота