ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року Справа № 924/64/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Демидюк О.О. , суддя Савченко Г.І.

без виклику сторін у справі

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дар-Землі", с.Розсоша, Хмельницького району Хмельницької області

на рішення Господарського суду Хмельницької області, ухваленого 30.03.20р. суддею Субботіна Л.О. о 12:00 год. у м.Хмельницькому, повний текст складено 03.04.20р.

у справі № 924/64/20

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна", м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дар-Землі", с.Розсоша, Хмельницького району Хмельницької області

про стягнення 23110,71грн. майнової шкоди

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 30.03.2020р. у справі №924/64/20 позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дар-Землі" про стягнення 23110,71грн. майнової шкоди задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дар-Землі" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" 23110,71грн. майнової шкоди, 2102,00грн. витрат по оплаті судового збору.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Дар-Землі" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове, яким повністю відмовити у задоволенні позову. Також, просить стягнути з позивача суму сплаченого судового збору. Крім того, одночасно з апеляційною скаргою, скаржник заявив клопотання про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, зокрема, наступне:

- вважає, що рішення місцевого господарського суду ухвалене з порушенням норм чинного законодавства;

- вказує, що Страхова компанія "Євроінс Україна", здійснюючи наступні дії як страховик і виплативши у кінцевому випадку страхове відшкодування потерпілій особі, ґрунтувалася на визначенні нею ДТП причиною настання страхового випадку та розміру збитків і це є її правом. Однак для покладення відповідальності в порядку регресу на відповідача належить довести причинний зв`язок наявних пошкоджень транспортного засобу, за які потерпілій особі виплачено страхове відшкодування, з дорожньо-транспортною пригодою, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу відповідача. Обов`язок доведення цього за загальним правилом покладається на особу, регресні вимоги якої розглядаються. Таким чином, у межах даної справи позивачем не доведено зазначеного причинного зв`язку, а відтак - відсутні підстави для стягнення з відповідача в порядку регресу суми страхового відшкодування, добровільно сплаченого позивачем потерпілій особі;

- покликається на те, що у ході судового розгляду не доведено також невідповідність технічного стану транспортного засобу - ГАЗ 3302, д.н.з. НОМЕР_1 . що спричинив ДТП, Правилам дорожнього руху як підстава стягнення в порядку регресу суми страхового відшкодування, добровільно сплаченого позивачем потерпілій. Суд та позивач стверджуючи про невідповідність технічного стану транспортного засобу - ГАЗ 3302, д.н.з. НОМЕР_1 , посилаються на постанову Хмельницького міськрайонного суду від 09.07.2019р. у справі №686/15346/19. Також, за змістом наявних у справі документів йдеться про те, відповідно, що ДТП сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 пункту 2.3 а) б) Правил дорожнього руху, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Зазначеною постановою суду встановлено, що ДТП сталося внаслідок порушення водієм ГАЗ 3302 правил дорожнього руху, а саме - був не уважним, не стежив за технічним станом транспортного засобу в дорозі та перед виїздом не перевірив його технічний стан, що призвело до відриву заднього лівого колеса, яке, відірвавшись, ударило автомобіль Рено "Мастер";

- зазначає, що на підтвердження дотримання підприємством ТОВ "Дар-землі" законності вимог щодо відповідності технічного стану транспортного засобу та зокрема виконання такого обов`язку, відповідачем у суді першої інстанції доведено, що напередодні ДТП, яка сталася 30.05.2019р., забезпечений транспортний засіб на підставі протоколу перевірки технічного стану №00740-01946-19 від 11.05.2019р. суб`єктом проведення обов`язкового технічного контролю - ТОВ "Укр-тест-стандарт" - визнано технічно справним з визначенням чергового проходження обов`язкового технічного контролю не пізніше 11.05.2021р.. Таким чином, спростовано посилання позивача також на технічну несправність забезпеченого транспортного засобу, що спричинив ДТП, як підставу стягнення в порядку регресу з відповідача суми страхового відшкодування, добровільно сплаченого страховиком потерпілій особі. Однак, судом першої інстанції долучений до матеріалів справи протокол перевірки технічного стану транспортного засобу не вважається належним доказом технічної справності автомобіля ГАЗ 3302 на момент ДТП, яка сталася 30.25.2019р., з огляду на те, що такий протокол було складено ще 11.05.2019р., і після його складання технічний стан автомобіля міг погіршитися;

- вказує, що обов`язок перевірки належного технічного стану транспортного засобу, в тому числі і стану коліс, Законом покладається на власника транспортного засобу ТОВ "Дар-Змелі" та його водія, який на час скоєння ДТП виконував трудові обов`язки. Відповідач звертає увагу на те, що у суді першої інстанції під час підготовчого провадження його представником були надані усні пояснення щодо проведення перевірки водієм - ОСОБА_1 коліс і пневматичних шин органам відчуття, як того вимагає закон та ніяких недоліків перед поїздкою виявлено не було, однак вони залишилися поза увагою. При вирішенні спорів з регрес них зобов`язань позивачеві належить довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювана є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки;

- покликається на те, що суд першої інстанції зважаючи на приписи ч.6 ст.75 ГПК України, дійшов висновку, що ДТП, яка сталася 30.05.2019р. є безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання застрахованого транспортного засобу ГАЗ 3302. враховуючи при цьому постанову Хмельницького міськрайонного суду від 09.07.2019р. у справі №686/15346/19. Однак ні в мотивувальній ні у резолютивній частині постанови судом не вказано, що ДТП є безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану, а у регресних зобов`язаннях це є обов`язковим елементом доказування. Таким чином, лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиційності. Тобто преюдиційні факти слід відрізняти від оцінки іншим судом певних обставин (КГС ВС у справі №927/976/17 у постанові від 12.07.2018р.). Також, за результатами судового розгляду даного спору з регресних зобов`язань відповідач вважає, що позивач як страховик, сплативши на свій розсуд добровільно у визначеному ним розмірі страхове відшкодування потерпілій в ДТП особі, не довів належними доказами наявності визначених п.п."г" п.1 ст.38.1 Закону України "Про дорожній рух" підстав, з якими він пов`язує своє право вимагати відшкодування сплачених сум в регресному порядку із страхувальника - відповідача у справі. Також, позивачем не доведено також, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювана є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки, доведення чого є обов`язком позивача у даному спорі з регресних зобов`язань.

Листом Північно - західного апеляційного господарського суду №924/64/20/2760/20 від 05.05.2020р. матеріали справи №924/64/20 витребувано з Господарського суд Хмельницької області.

12.05.2020р. до Північно - західного апеляційного господарського суду надійшли матеріли справи №924/64/20.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 13.05.2020р. поновлено строк на подання апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дар-Землі" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 30.03.2020р. у справі №924/64/20, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дар-Землі" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 30.03.2020р. у справі №924/64/20, зупинено дію рішення Господарського суду Хмельницької області від 30.03.2020р. у справі №924/64/20 та постановлено розглянути апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дар-Землі" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 30.03.2020р. у справі №924/64/20 без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження. Також, запропоновано позивачу подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в порядку ст.263 ГПК України протягом 10 днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Позивач не скористався своїм правом згідно ч.1 ст.263 ГПК України та не надав суду відзиву на апеляційну скаргу, що згідно ч.3 ст.263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Згідно із ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 08.05.2019р. ТОВ "Дар-Землі" є власником транспортного засобу марки ГАЗ 3302, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно наказу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дар - Землі" №74 від 17.10.2018р. громадянин ОСОБА_1 прийнятий на роботу водієм з 18.10.2018р..

Наказом ТОВ "Дар - землі" №40-1 від 14.05.2019р. за водієм ОСОБА_1 закріплено автомобіль ГАЗ 3302, державний номер НОМЕР_1 .

10.05.2019р. між ПрАТ "СК "Євроінс Україна" (страховик) та ТОВ "Дар - Землі" (страхувальник) було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого застраховані майнові інтереси, пов`язані з відшкодуванням страхувальником шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації транспортного засобу ГАЗ 3302, номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску 2007, що підтверджується полісом № АО / 3556472 .

У відповідності до укладеного договору страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000,00грн., розмір франшизи - 1000,00грн.. Строк дії договору з 11.05.2019р. по 10.05.2020р..

31.05.2019р. до страхової компанії "Євроінс Україна" звернувся громадянин ОСОБА_3 з повідомленням №24326 про настання події, яка в подальшому може бути визнана страховим випадком за шкоду, заподіяну транспортному засобу потерпілої особи. В повідомленні вказано, що 30.05.2019р. сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль Renault Master, реєстраційний номер НОМЕР_5 , за кермом якого перебував ОСОБА_3 та який належить АТ КБ "Приватбанк" зазнав ушкоджень, зокрема: побита ліва передня фара, сколи та тріщини на передньому бампері та зламані кріплення, зміщена передня ліва стійка.

Відповідно до пояснень до вищевказаного повідомлення від 31.05.2019р. ОСОБА_3 повідомив, що 30.05.2019р. близько 11:15год. він рухався в автомобілі Renault Master, реєстраційний номер НОМЕР_5 по автошляху Житомир - Чернівці в сторону м. Хмельницького. Орієнтовно біля с.Скаржинці навпроти їхав автомобіль марки ГАЗ 3302 під керуванням водія ОСОБА_1 .. По невідомим причинам у вищевказаного автомобіля відірвалося заднє ліве колесо і покотилося на зустрічну смугу та вдарило у передній лівий бік автомобіля Renault Master.

04.06.2019р. ТОВ "Дар - Землі" звернулось до страховика з повідомленням №24326 про настання події, яка в подальшому може бути визнана страховим випадком. У повідомленні вказано, що 30.05.2019р. об 11:15год. на автодорозі Н 03, 196 км + 900 м сталася дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого транспортного засобу - ГАЗ 3302, номерний знак НОМЕР_1 , що належить ТОВ "Дар - Землі", за кермом якого перебував ОСОБА_1 , та автомобіля Renault master, за кермом якого перебував ОСОБА_3

У відповідності до пояснень про обставини ДТП до повідомлення №24326, що надані 04.06.2019р. водієм ОСОБА_1 , останній їхав по трасі в напрямку Ярмолинці 45-50 км на годину. Не доїжджаючи с.Скаржинці, раптово відпали два задніх колеса і покотилися по дорозі. Одна із машин об`їхала колеса, а в іншу машину "Рено" вдарило колесо.

30.05.2019р. замість посвідчення водія ОСОБА_1 видано тимчасовий дозвіл серія ПК № НОМЕР_6 на право керування транспортними засобами.

Матеріали справи містять також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Renault Master, реєстраційний номер НОМЕР_5 від 07.02.2019р., згідно якого власником є АТ "КБ Приватбанк", посвідчення водія ОСОБА_3 , договір фінансового лізингу автомобіля від 05.02.2019р., за умовами якого банк набув у власність вказаний ОСОБА_3 автомобіль і надав останньому це майно за плату в тимчасове користування, а також поліс №АМ/9446559 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за умовами якого 08.02.2019р. застраховано цивільно-правову відповідальність ФОП Мариняка А.В..

Відповідно до постанови Хмельницького міськрайонного суду від 18.06.2019р. у справі №686/15346/19 справу про притягнення до адміністративної відповідальності водія ГАЗ 3302 за ст.124 КУпАП вирішено повернути до Управління патрульної поліції Хмельницької області для доопрацювання.

Надалі, постановою Хмельницького міськрайонного суду від 09.07.2019р. у справі №686/15346/19 водія ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення.

У вказаній постанові суд встановив, що 30.05.2019р. близько 11:15год. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки ГАЗ 3302, що належить ТОВ "Дар - Землі" на автодорозі Н-О3 Житомир-Чернівці на 196 км 900 м біля с.Перегінка Ярмолинецького району Хмельницької області, в порушення правил дорожнього руху, був неуважним, не стежив за технічним станом транспортного засобу в дорозі та перед виїздом не перевірив його технічний стан, що призвело до відриву заднього лівого колеса, яке, відірвавшись, ударило автомобіль Рено Мастер, що належить АТ КБ "Приватбанк", який рухався назустріч. Внаслідок зіткнення з колесом зазначений автомобіль отримав механічні пошкодження. Таким чином, суд дійшов висновку, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.3 а), б) ПДР України, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

В подальшому, 11.07.2019р. суб`єктом оціночної діяльності ФОП Давискіба С.М. складено звіт №373/1/19 про оцінку автомобіля Renault Master, реєстраційний номер НОМЕР_5 , згідно якого матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Renault Master, держ. номер НОМЕР_5 , в результаті його пошкодження при ДТП, складає: 24110,71грн. без ПДВ. Додатками до звіту оформлено ремонтну калькуляцію №204 від 21.06.2019р. та протокол огляду транспортного засобу від 03.06.2019р..

Згідно розрахунку №24326/19 суми страхового відшкодування від 12.08.2019р. визначено, що в результаті страхової події а саме, ДТП, що мала місце 30.05.2019р. було заподіяно шкоду власнику транспортного засобу Renault Master, реєстраційний номер НОМЕР_5 . Розмір страхового відшкодування становить 23110,71грн. (24110,71грн. (розмір матеріального збитку) - 1000,00грн. (франшиза).

Відповідно до заяви від 05.06.2019р. АТ КБ "Приватбанк" як власник та вигодонабувач просив перерахувати страхове відшкодування по автомобілю Renault Master, реєстраційний номер НОМЕР_5 на рахунок у АТ КБ "Приватбанк".

28.08.2019р. складено страховий акт №24326/19, у відповідності до якого ДТП, що сталася 30.05.2019р. за участю автомобіля ГАЗ 3302, реєстраційний номер НОМЕР_7 , та автомобіля Renault master, реєстраційний номер НОМЕР_5 , визнано страховою подією. Сума страхового відшкодування становить 23110,71грн.. Визначено страхове відшкодування перерахувати АТ КБ "Приватбанк".

Згідно платіжного доручення №240 від 28.08.2019р. ПрАТ "СК "Євроінс Україна" перерахувало на рахунок АТ КБ "Приватбанк" 23110,71грн. страхового відшкодування.

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Євроінс Україна" зверталося до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дар-Землі" з претензією №657 від 15.11.2019р., у якій просило сплатити 23110,71грн., які перераховані АТ КБ "Приватбанк".

Надалі, у відповідь на вказану претензію Товариство з обмеженою відповідальністю "Дар-Землі" надіслало на адресу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" лист №218 від 26.12.2019р., в якому повідомив, що не погоджується із вимогою останнього про сплату вказаної суми, оскільки рішенням суду не встановлено, що ДТП 30.05.2019р. є безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу марки ГАЗ 3302.

За вказаних обставин, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Євроінс Україна" звернулося до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дар-Землі" про стягнення 23110,71грн. майнової шкоди.

Обґрунтовуючи позовну заяву, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Євроінс Україна" посилається на те, що 10.05.2019р. між сторонами укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів засобів №АО/3556472, за умовами якого застраховані майнові інтереси, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації транспортного засобу ГАЗ 3302, д.н.з НОМЕР_1 . 30.05.2019р. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу, у зв`язку із чим позивач здійснив страхове відшкодування потерпілому на суму 23110,71грн.. Тому на підставі ст.ст.22, 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст.1187, 1191 ЦК України позивач звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 31.01.2020р. відкрито провадження у справі №924/64/20 за Позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дар-Землі" про стягнення 23110,71грн. майнової шкоди, справу №924/64/20 вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 03.03.2020р..

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 03.03.2020р. підготовче засідання у справі №924/64/20 відкладено на 12.03.2020р..

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 12.03.2020р. закрито підготовче провадження у справі №924/64/20, призначено справу №924/64/20 до судового розгляду по суті на 30.03.2020р..

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 21.02.2020р. не заперечує, що 10.05.2019р. між сторонами було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Також не заперечує, що 30.05.2019р. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого автомобіля під керуванням найманого працівника відповідача, якого постановою Хмельницького міськрайонного суду від 09.07.2019р. по справі №686/15346/19 притягнуто до адміністративної відповідальності. Вказує, що у даній справі позивач як страховик пред`явив вимогу в порядку регресу до відповідача як страхувальника з підстав наведених у п.п."г" п.1 ст.38.1 Закону, а саме, вважаючи, що ДТП є безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу відповідача існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Однак, відповідач вказує, що під час досудового врегулювання спору та на момент подання документів до суду позивач не довів причинного зв`язку наявних пошкоджень транспортного засобу, за які потерпілій особі виплачено страхове відшкодування, з дорожньо-транспортною пригодою, що сталася за участю транспортного засобу відповідача. Крім того, позивач також не довів невідповідність технічного стану транспортного засобу, що спричинив ДТП, правилам дорожнього руху. Звертає увагу суду, що постанова Хмельницького міськрайонного суду не містить приписів, що ДТП є безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Враховуючи вищевикладене, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Також, на підтвердження належного технічного стану транспортного засобу ГАЗ 3302, державний номер НОМЕР_1 , відповідач подав в матеріали справи протокол перевірки технічного стану транспортного засобу №00740-01946-19 від 11.05.2019р., в якому міститься інформація, що транспортний засіб після технічного контролю визнано технічно справним.

Позивач у відповіді на відзив від 10.03.2020р. посилається на повідомлення №24326 про настання події, що в подальшому може бути визнана страховим випадком, від 04.06.2019р., яке містить пояснення водіїв транспортних засобів про те, що у автомобіля "ГАЗ 3302" під час руху раптово відпало два задніх колеса, які покотились по дорозі, одне із коліс потрапило в автомобіль Renault Master. Окремо звертається увага, що постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09.07.2019р. також встановлено наявність технічної несправності застрахованого транспортного засобу. Відтак, як вказує представник позивача, факт неналежного технічного стану застрахованого транспортного засобу підтверджується як повідомленням відповідача, так і потерпілого, а також і рішенням суду, з огляду на що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Як вже зазначалося, рішенням Господарського суду Хмельницької області від 30.03.2020р. у справі №924/64/20 позов задоволено.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України, водночас, визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч.5 ст.55 Конституції України).

Конституція України визначає Україну як правову державу, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Одним з основних фундаментальних елементів цього принципу є юридична визначеність (legal certainty). Юридичні норми мають бути чіткими, ясними і недвозначними, оскільки інше не може забезпечити їх однакове застосування.

За змістом п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, висловлювання "судом, встановленим законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини" від 12.07.2001р. зазначено, що право на доступ до суду, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

У відповідності до ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи мають право на судовий захист в Україні нарівні з громадянами і юридичними особами України. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України. кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку в суді будь-якої інстанції.

Таким чином, конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Відповідно до п.2 ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За загальними правилом ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

Згідно з нормою ч.1 ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

З аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття "особа, яка завдала шкоду" та "особа, яка відповідає за шкоду". За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч.1 ст.1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Аналіз положень ст.ст.1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т. ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо).

Статті 1187, 1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб`єктного складу відповідальних осіб (коли обов`язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача.

Так, ст.1187 ЦК України встановлює особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки.

Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, таким суб`єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Не є таким суб`єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Зазначений висновок узгоджується і з нормою ч.1 ст.1172 ЦК України та ч.2 ст.1187 ЦК України.

Положення ч.1 ст.1188 ЦК України про застосування принципу вини у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки не скасовує попереднього правила про відповідальність саме власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки (ч.2 ст.1187 ЦК України).

В такому випадку обов`язок по відшкодуванню шкоди покладається на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини водія якого завдана шкода, а не безпосередньо на винного водія.

При цьому, на особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров`ю у зв`язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (ч.ч.3, 4 ст.1187 ЦК).

Приписами ст.979 ЦК України, визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно ч.1 ст.16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страхування може бути добровільним або обов`язковим (ч.1 ст.5 вищевказаного Закону). Частиною 1 ст.7 Закону України "Про страхування" визначено, що в Україні здійснюються такі види обов`язкового страхування, зокрема страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (п.9).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно ст.10 вказаного Закону укладаються такі види договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності як внутрішній договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та договір міжнародного обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Внутрішні договори страхування діють виключно на території України.

В силу пункту 1.8 ст.1 вищевказаного Закону єдиною формою внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору, є страховий поліс.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Правила щодо відшкодування шкоди, заподіяної третій особі встановлені, зокрема статтею 22 вищевказаного Закону. Так, згідно пункту 22.1 у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У відповідності до ст.29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно ч.1 ст.25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку (п.36.4 ст.36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Як свідчать матеріали справи, 10.05.2019р. між сторонами було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого застраховані майнові інтереси, пов`язані з відшкодуванням позивачем шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації транспортного засобу ГАЗ 3302, номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску 2007, що підтверджується полісом № АО / 3556472 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 від 08.05.2019р. власником транспортного засобу марки ГАЗ 3302, реєстраційний номер НОМЕР_1 є ТОВ "Дар-Землі".

Як встановлено судом, 30.05.2019р. об 11:15год. на автодорозі Н-О3 Житомир-Чернівці на 196 км 900 м біля с.Перегінка Ярмолинецького району Хмельницької області сталася дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого транспортного засобу - ГАЗ 3302, номерний знак НОМЕР_1 , що належить ТОВ "Дар - Землі", за кермом якого перебував ОСОБА_1 , та автомобіля Renault master, що належить АТ КБ "Приватбанк", за кермом якого перебував ОСОБА_3 Внаслідок ДТП автомобіль Renault master, реєстраційний номер НОМЕР_5 , отримав пошкодження. Вказане підтверджується постановою Хмельницького міськрайонного суду від 09.07.2019р. у справі №686/15346/19, повідомленням ОСОБА_3 №24326 від 31.05.2019р. про настання події, яка в подальшому може бути визнана страховим випадком за шкоду, заподіяну транспортному засобу потерпілої особи та його поясненнями, повідомленням ТОВ "Дар-Землі" №24326 від 04.06.2019 про настання події, яка в подальшому може бути визнана страховим випадком, поясненнями ОСОБА_1 про обставини ДТП, а також не заперечується сторонами у справі.

Матеріали справи свідчать, що позивач на виконання зобов`язань за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/3556472 від 10.05.2019р. та на підставі заяви АТ КБ "Приватбанк" від 05.06.2019р., страхового акту №24326/19 від 28.08.2019р. сплатив на користь АТ КБ "Приватбанк", який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 07.02.2019р. є власником автомобіля Renault Master, реєстраційний номер НОМЕР_5 , страхове відшкодування у розмірі 23110,71грн., що підтверджується платіжним дорученням №240 від 28.08.2019р.. При цьому розмір виплаченого страхового відшкодування був визначений на підставі звіту суб`єкта оціночної діяльності ФОП Давискіба С.М. №373/1/19 від 11.07.2019р. про оцінку автомобіля Renault Master та розрахунку №24326/19 суми страхового відшкодування від 12.08.2019р..

В силу п.п.г) п.38.1.1 ст.38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст.29 Закону України "Про дорожній рух", до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Статтею 33 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що технічний стан транспортних засобів що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам і стандартам, затвердженим у встановленому порядку. Обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.

Як встановлено судом, згідно наказу ТОВ "Дар - Землі" від 17.10.2018р. громадянин ОСОБА_1 з 18.10.2018р. прийнятий на підприємство водієм. Також, наказом ТОВ "Дар - землі" №40-1 від 14.05.2019р. за водієм ОСОБА_1 закріплено автомобіль ГАЗ 3302, державний номер НОМЕР_1 .

Факт перебування громадянина ОСОБА_1 за кермом автомобіля ГАЗ 3302 під час дорожньо - транспортної пригоди 30.05.2019р. підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: повідомленням ТОВ "Дар - Землі" №24326 від 04.06.2019р. про настання події, яка в подальшому може бути визнана страховим випадком, письмовими поясненнями водія ОСОБА_1 від 04.06.2019р. та водія ОСОБА_3 від 31.05.2019р., постановою Хмельницького міськрайонного суду від 09.07.2019р. у справі №686/15346/19.

Згідно з п.п.а), б) п.2.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

У відповідності до п.1.3, 1.4 Порядку перевірки технічного стану транспортних засобів автомобільними перевізниками, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 05.08.2008р. №974 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.09.2008р. за №794/15485, перевізник перевіряє технічний стан колісних транспортних засобів (далі - КТЗ) з метою недопущення до руху неукомплектованих, з незадовільним технічним станом КТЗ. Перевізник систематично перевіряє технічний стан КТЗ згідно з вимогами законодавства.

У відповідності до п.3.1 вказаного Порядку зазначаються методи перевірки, а саме: щозміни оглядом і випробуваннями КТЗ відповідно до цього розділу перевіряють згідно з вимогами експлуатаційної документації виробника. Перевірку виконує водій на початку робочої зміни, а у тривалих рейсах без повернення на місце базування - один раз на добу чи в разі змінення водіїв на маршруті. Технічний стан водій перевіряє, зокрема, органами відчуття, засобами сигналізації (індикації), умонтованими у КТЗ.

Пунктом 3.5 Порядку перевірки технічного стану транспортних засобів автомобільними перевізниками визначені методи перевірки коліс і пневматичних шин, передбачено, зокрема: перевіряють оглядом наявність здутин (розшарувань каркаса покришки, відшарувань протектора чи боковин), порізів та інших пошкоджень шин, а також наявність сторонніх предметів у канавках протектора, між шинами здвоєних коліс. Із зазначеними несправностями та сторонніми предметами шини не допускаються до експлуатування (п.3.5.2); перевіряють оглядом та простукуванням відповідність тиску повітря в шинах. З установленою графіком періодичністю вимірюють тиск у шинах (п.3.5.4); перевіряють кріплення коліс оглядом, простукуванням, а в разі потреби затягуванням нарізних з`єднин і інших елементів (болти, гайки, клинці і таке інше) з використанням інструментів. Колеса з не відповідною вимогам виробника кількістю і конструкцією елементів кріплення, а також ослабленим затягом до експлуатування не допускаються (п.3.5.6).

Отже, обов`язок перевірки належного технічного стану транспортного засобу, в тому числі і стану коліс, покладався на власника транспортного засобу ТОВ "Дар-Змелі" та його водія, який на час скоєння ДТП виконував трудові обов`язки.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 09.07.2019р. у справі №686/15346/19 водія відповідача ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення.

У зазначеній справі судом встановлено, що 30.05.2019р. близько 11:15 год. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки ГАЗ 3302, що належить ТОВ "Дар - Землі" на автодорозі Н-О3 Житомир-Чернівці на 196км 900м біля с.Перегінка Ярмолинецького району Хмельницької області, в порушення правил дорожнього руху, був неуважним, не стежив за технічним станом транспортного засобу в дорозі та перед виїздом не перевірив його технічний стан, що призвело до відриву заднього лівого колеса, яке, відірвавшись, ударило автомобіль Рено Мастер, що належить АТ КБ "Приватбанк", який рухався назустріч. Внаслідок зіткнення з колесом зазначений автомобіль отримав механічні пошкодження. Таким чином, суд дійшов висновку, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.3 а), б) ПДР України, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

За приписами ч.ч.4, 6 ст.75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на викладене слід врахувати, що постановою Хмельницького міськрайонного суду від 09.07.2019р. у справі №686/15346/19 встановлено, що ДТП, внаслідок якої пошкоджено автомобіль Renault Master, реєстраційний номер НОМЕР_5 , сталася саме через відрив заднього лівого колеса у автомобіля ГАЗ 3302 внаслідок невиконання водієм відповідача обов`язків, передбачених п.п.а), б) п.2.3 Правил дорожнього руху, за що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності. При цьому розмір заподіяної шкоди автомобілю Renault Master, реєстраційний номер НОМЕР_5 , в результаті даної ДТП підтверджується звітом суб`єкта оціночної діяльності ФОП Давискіба С.М. №373/1/19 від 11.07.2019р. про оцінку автомобіля Renault Master, що не спростовано відповідачем.

Отже, враховуючи приписи ч.6 ст.75 ГПК України слід дійти висновку, що ДТП, яка сталася 30.05.2019р., є безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання застрахованого транспортного засобу ГАЗ 3302, номерний знак НОМЕР_1 , вимогам Правил дорожнього руху. А пошкодження автомобіля Renault Master, реєстраційний номер НОМЕР_5 , за які позивач виплатив страхове відшкодування, є наслідком даної ДТП.

При цьому, слід врахувати, що долучений відповідачем до матеріалів справи протокол перевірки технічного стану транспортного засобу №00740-01946-19 від 11.05.2019р. не може вважатись належним доказом технічної справності автомобіля ГАЗ 3302 на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 30.05.2019р., з огляду на те, що такий протокол було складено ще 11.05.2019р., і після його складання технічний стан автомобіля міг погіршитись.

Водночас, доводи відповідача стосовно наявності виправлень у даті складання страхового акту №24326/19 та ненадання позивачем в порядку досудового врегулювання звіту суб`єкта оціночної діяльності №373/1/19 від 11.07.2019р. до уваги суду не беруться, оскільки відповідач не надав в матеріали справи доказів на спростування обставин, викладених у даних документах. Крім того, звіт суб`єкта оціночної діяльності №373/1/19 від 11.07.2019р. надсилався відповідачу разом із позовною заявою, тому у останнього була можливість ознайомитись з його змістом.

За вказаних обставин та враховуючи встановлені судом обставини, зважаючи на те, що позивач виплатив страхове відшкодування потерпілій у ДТП особі, колегія суддів вважає, що у останнього виникло право регресної вимоги до відповідача, через винні неправомірні дії працівника якого сталася дорожньо-транспортна пригода внаслідок невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу вимогам Правил дорожнього руху.

Отже, виходячи із системного аналізу обставин встановлених при розгляді даної справи у їх сукупності та наданих доказів, виходячи із загальних засад, встановлених у ст.3 ЦК України, а саме справедливості, добросовісності та розумності, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача про стягнення 23110,71грн. є підставними, обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Слід також зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

В силу приписів ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Натомість, скаржниками не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційних скаргах.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Відповідно до ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин, рішення Господарського суду Хмельницької області від 30.03.2020р. у справі №924/64/20 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дар-Землі" - без задоволення.

Керуючись ст.ст.129, 247-252, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дар-Землі", с.Розсоша, Хмельницького району Хмельницької області залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 30.03.2020р. у справі №924/64/20 - без змін.

2. Справу №924/64/20 повернути до Господарського суду Хмельницької області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складений "02" червня 2020 р.

Головуючий суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Савченко Г.І.