ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року Справа № 906/1138/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Гудак А.В.,

судді Маціщук А.В.,

судді Олексюк Г.Є.

без повідомлення учасників справи

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" на рішення Господарського суду Житомирської області від 04.03.2020 у справі №906/1138/19 (суддя Маріщенко Л.О., м.Житомир, повний текст складено 16.03.2020)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю" Укрмет-прокат"

до Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод"

про стягнення 149 700,10 грн.

та за зустрічним позовом Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод"

до Товариства з обмеженою відповідальністю" Укрмет-Прокат"

про стягнення 55 547,76 грн.

В С Т А Н О В И В :

І. Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції.

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрмет-Прокат" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" про стягнення 149 700,10 грн, з яких 137 448,00 грн основного боргу, 1006,00 грн 3% річних, 11 246,10 грн пені.

2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням з боку Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" умов укладеного між сторонами договору №212 від 14.06.2019 в частині проведення розрахунку за отриману продукцію згідно видаткових накладних №415 та №444 відповідно від 18.06.2019 та 03.07.2019.

3. Державне підприємство "Житомирський бронетанковий завод" звернулось до Господарського суду Житомирської області з зустрічною позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю" Укрмет-Прокат" про стягнення з останнього 55 547,76 грн. неустойки, яка нарахована за порушення строків поставки за договором №212 від 14.06.2019 по специфікації №1 від 14.06.2019 на суму 126 960,00 грн. та поставку продукції неналежної якості, а саме: 19 170,96 грн пені, нарахованої за період з 20.06.2019 по 18.11.2019 за прострочення терміну з поставки, 8 887,20 грн. штрафу, нарахованого згідно ст. 231 ГК України за прострочення понад тридцять днів у розмірі семи відсотків та 27 489,60 грн. штрафу, нарахованого відповідно до п. 7.4 Договору за поставку продукції неналежної якості.

4. Рішенням Господарського суду Житомирської від 04.03.2020 у справі №906/1138/19 первісний позов задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод на користь Товариства з обмеженою відповідальністю" Укрмет-Прокат": 137 448,00 грн. боргу; 1 006,00 грн. 3 % річних; 11 242,33 грн. пені; 2 245,44 грн. судового збору. У решті первісного позову відмовлено. Зустрічний позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмет-Прокат" на користь Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод": 229,63 грн. пені; 7,94 грн судового збору. У решті позову відмовлено.

5. Рішення господарського суду мотивоване тим, що в матеріалах справи наявні докази для часткового задоволення первісних позовних вимог в частині стягнення 137 448,00 грн. боргу, 1 006,00 грн. 3% річних, 11 242,33 грн. пені та відмови в іншій частині позову. Щодо поданого зустрічного позову, суд зазначив, що позивачем за зустрічним позовом не дотримано порядку встановленого умовами укладеного між сторонами договору щодо належного повідомлення постачальника про виявлені недоліки продукції, а також не доведено суду підстав для застосування до постачальника передбаченого п. 7.4 договору штрафу. Враховуючи викладене, суд першої інстанції зробив висновок, що в задоволенні заявленої вимоги за зустрічним позовом про стягнення 19 170,96 грн пені, 8 887,20 грн. штрафу та 27 489,60 грн. штрафу, нарахованого відповідно до п. 7.4 слід відмовити.

ІІ. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

6. Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Державне підприємство "Житомирський бронетанковий завод" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Житомирської області від 04.03.2020 у справі № 906/1138/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю" Укрмет-прокат" до Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" про стягнення 149 700,10 грн. та за зустрічним позовом Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмет-Прокат" про стягнення 55 547,76 грн., в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Житомирської області у справі №906/1138/19 від 04.03.2020 повністю і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити повністю, а зустрічний позов задовольнити.

7. Апелянт вважає, що висновок суду першої інстанції про стягнення з Державного підприємства «Житомирський бронетанковий завод» 11 242, 33 грн. не відповідає умовам укладеного між сторонами договору та наявним у матеріалах справи доказам. Так, до позовної заяви первісного позивача додано «Розрахунок заборгованості Державного підприємства «Житомирський бронетанковий завод» за договором №212 від 14.06.2019 року». Відповідно до зазначеного розрахунку заборгованості, первісним позивачем визначено періоди прострочення оплати товару, а саме: за накладною №415 з 19.07.2019 по 18.10.2019 та за накладною №444 з 03.08.2019 по 18.10.2019.

8. Зазначає, що суд першої інстанції у мотивувальній частині рішення зазначив, що сума пені визначена «згідно розрахунку проведеного судом», однак, в рішенні суду відсутні будь-які розрахунки пені, що проведені судом, тобто, суд першої інстанції фактично погодився із запропонованими первісним позивачем періодами можливого прострочення, тим самим збільшив можливий період прострочення по оплаті продукції за накладною №415 на 33дні, а за накладною №444 на 23дні.

9. Скаржник звертає увагу, що позивачем за зустрічним позовом дотримано порядок встановленого умовами укладеного між сторонами договору щодо належного повідомлення постачальника про виявлені недоліки продукції. Відповідно до положень п.2.5. укладеного договору, продукція, відносно якої проводиться заміна та/або усуваються виявлені недоліки, вважається не поставленою. Витрати по заміні та/або усуненню недоліків продукції здійснюються власними силами та за власний рахунок постачальника, в тому числі витрати пов`язані з транспортуванням продукції з моменту повідомлення і по сьогоднішній день включно (минуло понад 15днів з моменту повідомлення про не якість продукції) Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрмет-Прокат» не усунуто виявлених недоліків, не здійснено заміни, отже, продукція відповідно до п.2.5. договору вважається непоставленою та не підлягає оплаті.

10. Однак, суд першої інстанції спірним рішенням стягнув кошти з Державного підприємства «Житомирський бронетанковий завод» за продукцію, що є непоставленою та підлягає заміні, відповідно до умов укладеного договору №212 від 14.06.2019.

11. В апеляційній скарзі Державне підприємство «Житомирський бронетанковий завод» зазначає, що наявні всі підстави для застосування до постачальника Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрмет-прокат» передбаченого п. 7.4 договору штрафу, і тому відмова в задоволенні заявленої вимоги за зустрічним позовом про стягнення 27 489,60 грн. є незаконною, оскільки відповідальність постачальника, що передбачена п.7.4. укладеного договору настає за сам лише факт поставки неякісної продукції, що фіксується у акті вхідного контролю покупця. Строків та/або прямих зобов`язань для покупця залучати до проведення вхідного контролю представників постачальника договором не передбачено. Саме такого змісту відносин сторони бажали досягти, укладаючи договір №212 від 14.06.2019. Продукція, що поставляється на Державне підприємство «Житомирський бронетанковий завод» використовується у основній діяльності підприємства - ремонт та модернізація військової техніки. Основна діяльність Державного підприємства «Житомирський бронетанковий завод» врегульована договорами (контрактами) з власником військової техніки в Україні, яким являється виключно держава Україна. Ремонт та модернізація військової техніки є технологічно складним процесом та відбувається у чітко визначені строки, за порушення яких настає відповідальність Державного підприємства «Житомирський бронетанковий завод» перед замовником - Державою в умовах збройної агресії Російської Федерації. Відповідальність Постачальника за сам лише факт поставки неякісної продукції спонукає останнього до більш відповідального ставлення до виконання укладених договорів поставки, що в результаті забезпечує вчасний ремонт та модернізацію військової техніки.

ІІІ. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та заперечень інших учасників справи.

12. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.04.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" на рішення Господарського суду Житомирської області від 04.03.2020 у справі № 906/1138/19 та розгляд апеляційної скарги постановлено відповідно до ч.10 ст. 270 ГПК України здійснювати без повідомлення учасників справи.

13. Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) правом подачі відзиву не скористався.

14. Відповідно до статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

ІV. Мотивувальна частина постанови.

15. Як вбачається з матеріалів справи 14.06.2019 між Державним підприємством "Житомирський бронетанковий завод" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю" Укрмет-прокат" (постачальник) укладено догорів №212, згідно умов п.1.1 якого, первісний позивач зобов`язується передати у власність, а первісний відповідач - прийняти та оплатити продукцію, вказану у специфікаціях, на умовах та в строки, передбачені договором (далі за текстом - договір) (а.с.20-26).

16. В п. 2.1 договору вказується кількість та номенклатура продукції у специфікації, що є невід`ємною частиною договору.

17. Згідно п.2.3 договору гарантійний строк експлуатації продукції становить 24 місяці з моменту складання видаткової накладної за умови дотримання правил експлуатації продукції та умов її зберігання.

18. Пунктом 2.4 договору, передбачено, що якість продукції, що є предметом договору, перевіряється відділом технічного контролю покупця, результати перевірки оформляються актом вхідного контролю на кожну окрему партію продукції (а.с.46-49).

19. Поставка продукції здійснюється силами та за рахунок постачальника, можливо через перевізника на склад в місці знаходження покупця (або на інших умовах, обговорених сторонами), в строки/терміни встановлені сторонами у відповідній специфікації. Моментом поставки продукції (партії продукції) та передача її покупцю є дата підписання сторонами видаткової накладної та проходження вхідного контролю покупця (п. 3.1 договору).

20. Постачання продукції здійснюється партіями. Асортимент та кількість кожної партії повинні відповідати продукції, визначеної специфікацією. Постачальник зобов`язаний повідомити покупця про прогнозовану дату поставки продукції не пізніше 3 днів до дати поставки (п. 3.2 договору).

21. Згідно п. 4.1 договору, поставка продукції здійснюється за цінами, визначеними у відповідній специфікації і включають всі податки, збори й інші обов`язкові платежі, а також вартість тари, пакування, маркування й інші витрати, пов`язані з поставкою продукції.

22. Пунктом 4.2 договору передбачено, що загальна сума договору складається із сум специфікацій до договору (а.с.27).

23. Оплата покупцем продукції здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений у договорі (якщо постачальник не повідомить покупцеві реквізитів іншого рахунка) ( п. 5.1 договору).

24. 14 червня 2019 року сторонами була підписана специфікація №1 в якій визначено найменування продукції, її кількість, ціна строк поставки та умови оплати (а.с.27).

25. В п. 2 специфікації зазначено, що вартість продукції складає 126 960,00 грн.

26. Термін поставки продукції по специфікації - 5 календарних днів від дати підписання специфікації.

27. Специфікацією передбачені умови оплати: 30 календарних днів з моменту поставки продукції по даній специфікації на склад покупця та проходження вхідного контролю.

28. На виконання умов Договору №212 від 14.06.2019 та Специфікації №1 до договору позивачем було поставлено продукцію (труба АМr2M) на загальну суму 137 448,00 грн, що підтверджується видатковими накладними № 415 від 18.06.2019 на суму 119 784,00 грн, № 444 від 03.07.2019 на суму 17 664,00 грн. та виставлені відповідачу рахунки на оплату №584 від 14.06.2019 та №616 від 01.07.2019 за поставлений товар (а.с.28, 31).

29. Однак, в установлений у специфікації строк відповідач за первісним позовом розрахунок за отриману продукцію не провів, в наслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 137 448,00 грн. 01 жовтня 2019 позивачем на адресу відповідача була направлена претензія з вимогою погасити заборгованість у сумі 137 448,00 грн, яка залишена останнім без задоволення (а.с.32).

30. Пунктом 7.2. договору укладеного між сторонами визначено, що за порушення строків проведення остаточного рахунку з оплати продукції, покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, за кожен день не виконання зобов`язань.

31. Невиконання відповідачем зобов`язань за договором щодо повної та своєчасної оплати отриманої продукції стало підставою для звернення позивача до Господарського суду Житомирської області про стягнення на його користь 149 700,10 грн, з яких: 137 448,00 грн. основного боргу, 1006,00 грн. 3% річних, 11 246,10 грн. пені.

32. Поряд з цим, Державним підприємством "Житомирський бронетанковий завод" було подано зустрічний позов, в якому просить стягнути з ТОВ "Укрмет-Прокат" 55 547,76 грн. з яких: 19 170,96 грн. пені, нарахованої за період з 20.06.2019 по 18.11.2019 за прострочення терміну з поставки, 8 887,20 грн. штрафу, нарахованого згідно ст. 231 ГК України за прострочення понад тридцять днів у розмірі семи відсотків та 27 489,60 грн. штрафу, нарахованого відповідно до п. 7.4 договору №212 за поставку продукції неналежної якості.

33. Позивач за зустрічним позовом зазначає, що на підставі укладеного між сторонами договору №212 від 14.06.2019 та специфікації №1 до договору, постачальником здійснено поставку продукції згідно видаткових накладних №415 від 18.06.2019 на суму 119 784,00 грн та №444 від 03.07.2019 на суму 17 664,00 грн.

34. Відповідно до п. 2.4 договору комісією покупця проведено перевірку якості поставленої постачальником продукції. По результатах перевірки комісією покупця складено акти вхідного контролю та після додаткових випробувань відповідні додатки до актів, а саме:

- додаток до акту № 534 вхідного контролю від 22.07.2019, відповідно до якого труба АМr2M М50 ммx2, яка надійшла 19.06.2019 на Державне підприємство "Житомирський бронетанковий завод" по видатковій накладній № 415 від 18.06.2019 непридатна для подальшого використання за призначенням та підлягає поверненню постачальнику для заміни на якісну (а.с. 46-47);

- додаток до акту № 577 вхідного контролю від 25.07.2019 відповідно до якого продукція яка надійшла на ДП "Житомирський бронетанковий завод" по видатковій накладній № 444 від 03.07.2019 непридатна для подальшого використання за призначенням та підлягає поверненню постачальнику для заміни на якісну (а.с. 48-49).

35. В порядку передбаченому умовами п. 9.1 договору, на адресу ТОВ "Укрмет-Прокат" 15.08.2019 направлено вимогу №02/2739, якою повідомлено постачальника, що поставлена продукція не відповідає вимогам договору в частині якості та просили сплатити штраф, відповідно до вимог п. 7.4 договору та ст. 231 ГК України. Однак, направлена вимога залишена без відповіді та задоволення (а.с. 50-53).

36. Враховуючи виявлені недоліки поставленої продукції, позивачем за зустрічним позовом нарахований відповідачу за зустрічним позовом штраф у розмірі 20% від вартості продукції неналежної якості у розмірі 27 489,60 грн. (п. 7.4 Договору), що і стало підставою для звернення до Господарського суду Житомирської області з даним позовом.

37. Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів зазначає наступне.

Щодо вимог первісного позову:

38. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

39. Частиною 1 ст. 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

40. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

41. Встановлені судом обставини наявності укладеного між сторонами договору, свідчать про виникнення між ними майново-господарських зобов`язань, у силу яких у відповідності до приписів статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша (управнена) сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

42. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням - є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Аналогічні правила встановлює ст.174 ГК України.

43. Згідно ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

44. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

45. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1ст.655 ЦК України).

46. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

47. За загальними нормами ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

48. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

49. Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

50. Згідно із ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

51. Судом апеляційної інстанції встановлено, що на виконання умов п.1.1 договору №212 від 14.06.2019 позивач поставив продукцію (труба АМr2M). 14.06.2019 року сторонами була підписана Специфікація №1 до договору, п. 2 якої зазначено, що вартість продукції за поставлений товар складає 126 960,00 грн.

52. Пунктом 3 Специфікації передбачено, що термін поставки продукції - 5 календарних днів від дати підписання специфікації, та умови оплати: 30 календарних днів з моменту поставки продукції по даній специфікації на склад покупця та проходження вхідного контролю. (а.с.27).

53. Позивачем згідно умов договору було поставлено продукцію (труба АМr2M) на загальну суму 137 448,00 грн, що підтверджується видатковими накладними №415 від 18.06.2019 на суму 119 784,00 грн, №444 від 03.07.2019 на суму 17 664,00 грн., які підписані сторонами (а.с.28,29).

54. Колегія суддів враховує, що у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.05.2020 у справі №922/1467/19 викладено правову позицію, згідно з якою підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і фіксує факт здійснення господарської операції та встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. При цьому строк виконання відповідного грошового зобов`язання визначається за правилами, встановленими ч. 1 ст. 692 ЦК України.

55. Однак, в установлений у специфікації строк відповідач свої зобов`язання щодо оплати товару не виконав чим порушив умови пункту 5.2 Договору, в наслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 137 448,00 грн. В результаті 01.10.2019 позивачем на адресу відповідача була направлена претензія з вимогою погасити заборгованість у сумі 137 448,00 грн, яка залишена останнім без задоволення (а.с.32).

56. Матеріали справи не містять доказів сплати заборгованості, а тому враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога первісного позивача про стягнення з відповідача 137 448,00 грн. основного боргу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

57. Частиною 1 статті 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором, а за частинами 1 та 2 статті 217 ГК України такими санкціями є заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, серед яких - застосування штрафних санкцій.

58. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

59. За умовами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

60. Пунктом 7.2. договору укладеного між сторонами визначено, що за порушення строків проведення остаточного рахунку з оплати продукції, покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, за кожен день не виконання зобов`язань.

61. Згідно статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

62. Так, згідно із частиною 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

63. Відповідно до ч.2 ст. 231 ГК України, у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: - за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

64. Як вбачається з матеріалів справи, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань відповідачем, позивач за первісним позовом на підставі п.7.2 договору просить стягнути з нього пеню, що згідно розрахунку позивача становить 11 246,10 грн. Розмір пені позивачем обрахований за прострочення платежу по накладній №415 за період з 19.07.2019 по 18.10.2019 на суму 119 784,00 грн та по накладній № 444 за період з 03.08.2019 по 18.10.2019 на суму 17 664,00 грн.

65. Суд першої інстанції здійснив власний розрахунок пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, та дійшов висновку, що позивачем за первісним позовом невірно визначено розмір пені, яка заявлена до стягнення.

66. Скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що сума пені в рішенні суду визначена «згідно розрахунку проведеного судом», однак, в рішенні відсутні будь-які розрахунки пені, що проведені судом,

67. Згідно розрахунку проведеного судом першої інстанції розмір пені за вказаний позивачем період становить 11 242,33 грн, а не 11 246,10 грн як заявлено в первісному позові. Таким чином, стягненню з первісного відповідача підлягає пеня у розмірі 11 242,33 грн.

68. З метою повного, всебічного і об`єктивного розгляду обставин справи, колегією суддів, здійсненого перерахунок розміру пені за вказані періоди: за період з 19.07.2019 по 18.10.2019 на суму 119 784,00 грн. по накладній №415: з 19.07.2019-05.09.2019 облікова ставка НБУ - 17,00, сума пені становить 5 467,40 грн. (119 784,00х2х17,00:365х49:100=5 467,40 грн.); з 06.09.2019-18.10.2019 облікова ставка НБУ - 16,50, сума пені становить 4 656,81 грн. (119 784,00х2х16,50:365х43:100=4 656,81 грн.);

за період з 03.08.2019 по 18.10.2019 на суму 17 664,00 грн. по накладній №444: з 03.08.2019-05.09.2019 облікова ставка НБУ - 17,00, сума пені становить 559, 44 грн. (17 664,00х2х17,00:365х34:100=559,44 грн.); з 06.09.2019-18.10.2019 облікова ставка НБУ - 16,50, сума пені становить 686,72 грн. (17 664,00х2х16,50:365х43:100=686,72 грн.). Загальна сума пені становить 11 370,37 грн. (10124,21+1246,16=11370,37 грн.)

69. Колегією суддів встановлено, що позивач вправі претендувати на більшу суму стягнення пені ніж ним було заявлено в позові.

70. Приймаючи рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що вимога позивача про стягнення пені підлягає задоволенню у розмірі 11 242,33 грн.

71. Щодо вимог первісного позивача про стягнення з Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" 1 006,00 грн. 3% річних за прострочення платежу по накладній №415 за період з 19.07.2019 по 18.10.2019 119 784,00 грн. та по накладній № 444 за період з 03.08.2019 по 18.10.2019 на суму 17 664,00 грн., колегія суддів зазначає наступне.

72. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

73. Поряд з цим, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що в матеріалах справи наявна відповідь Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод» від 15.10.2019 №02/3307 на претензію Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрмет-Прокат» від 01.10.2019, в якій зазначає, що згідно видаткових накладних №415 від 18.06.2019 та №444 від 03.07.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрмет-Прокат» поставлено продукцію. Вказана продукція прийнята Державним підприємством "Житомирський бронетанковий завод», що підтверджується первинними документами та частково проведена оплата 18.07.2019 та 31.07.2019 в сумі 14 868, 00 грн.

74. Проте, матеріали справи не містить документів, які підтвердили б часткову оплату Державним підприємством "Житомирський бронетанковий завод» за поставлений товар.

75. Статтею 625 ЦК Кодексу врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, за змістом наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

76. Здійснивши перевірку правильності нарахованої суми 3% річних, апеляційний господарський суд зазначає, що за прострочення платежу по накладній №415 за період з 19.07.2019 по 18.10.2019 119 784,00 грн. (119 784,00х3%х92:365:100=905,76 грн.) та по накладній № 444 за період з 03.08.2019 по 18.10.2019 на суму 17 664,00 грн. (17 664,00х3%х77:365:100=111,79 грн.) сума до стягнення 3% річних становить 1 017,55 грн.

77. Однак, позивачем за первісним позовом заявлено 1 006,00 грн. 3% річних.

78. Оскільки суд, приймаючи рішення не може виходити за межі позовних вимог, колегія суддів погоджується, що вимога позивача за первісним позовом щодо стягнення 3% річних за прострочення платежу по накладній №415 за період з 19.07.2019 по 18.10.2019 119 784,00 грн. та по накладній № 444 за період з 03.08.2019 по 18.10.2019 на суму 17 664,00 грн. підлягає задоволенню у заявленому позивачем розмірі 1 006,00 грн.

Щодо вимог зустрічного позову:

79. Державне підприємство "Житомирський бронетанковий завод" не погоджуючись з позовною заявою ТОВ "Укрмет-Прокат" звернулось до Господарського суду Житомирської області з зустрічним позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмет-Прокат" 55 547,76 грн. з яких: 19 170,96 грн. пені, нарахованої за період з 20.06.2019 по 18.11.2019 за прострочення терміну з поставки, 8 887,20 грн. штрафу, нарахованого згідно ст. 231 ГК України за прострочення понад тридцять днів у розмірі семи відсотків та 27 489,60 грн. штрафу, нарахованого відповідно до п. 7.4 договору №212 за поставку продукції неналежної якості.

80. Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п. 7.4 договору сторони передбачили, що у разі поставки продукції неналежної якості та/або номенклатури, постачальник сплачує покупцеві штраф в розмірі 20% від вартості продукції неналежної якості. Доказом підтвердженням поставленої продукції, яка не відповідає умовам договору в частині якості та номенклатури є акт вхідного контролю покупця, що складається за результатами прийняття продукції по якості (рекламаційний акт, що складається під час гарантійного строку використання, експлуатації продукції).

81. Пунктом 2.5 договору зазначено, що у разі виявлення недоліків під час приймання продукції по якості, номенклатурі, комплектності, умовам договору постачальник усуває виявлені недоліки (проводить заміну продукції), доукомплектовує продукцію за місцем розташування покупця (за письмовою згодою покупця) протягом 15 календарних днів з моменту отримання від покупця відповідної вимоги. В разі неможливості усунути виявлені недоліки, продавець здійснює заміну продукції на таку, що відповідає вимогам договору, протягом 15 календарних днів, з моменту отримання від покупця відповідної вимоги. Продукція, відносно якої проводиться заміна та/або усуваються виявлені недоліки, вважається не поставленою. Витрати по заміні та/або усуненню недоліків продукції здійснюються власними силами та за власний рахунок постачальника, в тому числі витрати пов`язані з транспортуванням продукції. Повернення неякісної продукції постачальнику підтверджує факт отримання останнім вимоги.

82. Однак, матеріали справи не містять доказів дотримання позивачем за зустрічним позовом порядку встановленого умовами укладеного між сторонами договору щодо належного повідомлення постачальника про виявлені недоліки продукції.

83. З вимоги №02/2739 від 15.08.2019 позивача за зустрічним позовом вбачається, що остання була направлена відповідачу за зустрічним позовом за помилковою адресою (вказана адреса: м. Київ, вул. Вишгородська, 45А, 9-4, в той час як правильна адреса ТОВ "Укрмет-Прокат: вул. Вишгородська, 45), у зв`язку з чим повернута адресату 03.09.2019 (а.с. 102).

84. З відповіді ДП "Житомирський бронетанковий завод" №02/3307 від 15.10.2019 на отриману від ТОВ "Укрмет-Прокат" претензію від 01.10.2019 вбачається, що поставлена відповідно до видаткових накладних № 415 від 18.06.2019 та № 444 від 03.07.2019 продукція покупцем була отримана в повному обсязі.

85. Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що поставлена ТОВ "Укрмет-Прокат" продукція вважається прийнятою покупцем в повному об`ємі.

86. Враховуючи вищевикладене колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем за зустрічним позовом не доведено суду підстав для застосування до постачальника передбаченого п. 7.4 Договору штрафу, наслідком чого відмова в задоволенні заявленої вимоги за зустрічним позовом про стягнення 27 489,60 грн. штрафу є правомірною.

87. Державним підприємством "Житомирський бронетанковий завод" в зустрічному позові заявлена вимога про стягнення 19 170,96 грн. пені за період з 20.06.2019 по 18.11.2019.

88. Колегія суддів зазначає, що відповідно до умов специфікації №1 від 14.06.2019, яка є невід`ємною частиною договору №212 від 14.06.2019, сторони погодили термін поставки продукції по даній специфікації - 5 календарних днів від дати її підписання. Тобто граничний строк поставки продукції 19.06.2019.

89. З матеріалів справи вбачається, що відповідач за зустрічним позовом здійснив поставку продукції позивачу за зустрічним позовом 18.06.2019 на суму 119 784,00 грн. видаткова накладна №415 та 03.07.2019 на суму 17 664,00 грн. видаткова накладна №444.

90. Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрмет-Прокат" здійснило поставку продукції з простроченням за видатковою накладною №444 від 03.07.2019 на суму 17 664,00 грн.

91. Пунктом 7.3 договору передбачено, що за порушення постачальником строків поставки продукції, заміни продукції постачальник сплачує покупцеві пеню в розмірі 0,1% від суми невиконаного зобов`язання, за кожен день прострочення.

92. Тобто, періодом за який в даному випадку у позивача за зустрічним позовом виникло право на нарахування пені є період з 20.06.2019 по 02.07.2019 з суми недопоставленої продукції - 17 664,00 грн.

93. Колегія суддів перевіривши розрахунки нарахувань пені судом першої інстанції за період з 20.06.2019 по 18.11.2019, погоджується що розмір її становить 229,63 грн. та підлягає стягненню з відповідача за зустрічним позовом.

94. Щодо заявленої позивачем за зустрічним позовом вимога про стягнення 8 887,20 грн. штрафу нарахованого на підставі ст. 231 ГК України в розмірі 7% за прострочення виконання зобов`язань понад 30 днів, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

- за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

- за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

95. Проте, судом встановлено, що прострочення виконання зобов`язання постачальника щодо поставки продукції становить лише 13 днів ( з 20.06.2019 по 02.07.2019) що унеможливлює застосування ст. 231 ГК України відносно нарахування штрафу, тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновками господарського суду першої інстанції, що в задоволенні заявленої вимоги слід відмовити.

96. Дослідивши матеріали справи та враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для частково задоволення позовних вимог за зустрічним позовом в частині стягнення 229,63 грн. пені та відмови у решті зустрічних позовних вимог.

Стосовно стягнення з відповідача за первісним позовом витрат на професійну правничу допомогу.

97. Як встановлено судом першої інстанції між адвокатом Дроботько Ольгою Василівною (надалі адвокат) і Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрмет-Прокат" (надалі - клієнт) був укладений договір про надання правової допомоги № 10/2 від 02.10.2019 (а.с. 11).

98. Згідно п.5.1 та п. 5.2 договору сторонами погоджено, що за послуги, що надаються адвокатом у відповідності із умовами Договору, клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі передбаченому актом виконаних робіт, що є невід`ємним додатком до даного договору. Витрати адвоката, понесені останнім або його представником у зв`язку з виконанням доручень клієнта (поїздки, відрядження, оплати державного мита та інші витрати) оплачуються клієнтом не пізніше наступного дня згідно виставленого адвокатом рахунку.

99. Проте, договір про надання правової допомоги №10/2 від 02.10.2019 не містить розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) та лише зазначається про порядок оплати такої професійної правової допомоги, що має здійснюватися у розмірі зазначеному в акті виконаних робіт.

100. Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає суду можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

101. Позивачем за первісним позовом, на підтвердження понесення судових витрат на правничу допомогу надано копії наступних документів: договір про надання правової допомоги №10/2 від 02.10.2019, акт виконаних робіт від 03.02.2020 на суму 9 600,00 грн. (а.с. 11, 122).

102. Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні докази, які б підтверджували понесені позивачем витрати на правничу допомогу, та відсутні належні та допустимі докази того, що ним здійснено оплату адвокату Дроботько О.В. у розмірі 9 600,00 грн. за надані юридичні послуги адвокатом у справі № 906/1138/19.

103. Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" стороною договору про надання правової допомоги є адвокатське бюро. У свою чергу пункт 4 частини 1 статті 1 вказаного закону визначає, що договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

104. У статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

105. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

106. Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки:

1) Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»):

2) За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України:

3) Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

107. Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

108. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність ".

109. При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

110. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

111. На підтвердження обставин щодо понесення судових витрат на правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

112. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

113. Отже, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

114. Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду щодо відмови позивачу за первісним позовом в задоволені стягнення з відповідача 9 600,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

115. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи, тому відхиляються, а апеляційна скарга залишається без задоволення.

116. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

117. Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

118. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду Житомирської області від 04.03.2020 у справі №906/1138/19 відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

119. З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 04.03.2020 у справі №906/1138/19 без змін.

2. Справу №906/1138/19 повернути Господарському суду Житомирської області.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений " 04" червня 2020 року.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Маціщук А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.