СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2020 р. Справа № 917/1906/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пушай В.І., суддя Попков Д.О., суддя Стойка О.В.

секретар судового засідання Євтушенко Є.В.

за участю представників:

від позивача - Комісарова А.В. (адвокат), за довіреністю та свідоцтвом;

від відповідача - не з`явився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавський ремонтний завод залізничної техніки», м. Полтава вх. № 1042 П/З на рішення господарського суду Полтавської області від 20.02.2020 р. у справі № 917/1906/19 (суддя - Пушко І.І., повний текст складено та підписано 21.02.2020 р.)

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ, в особі структурного підрозділу «Лиманська дистанція електропостачання» регіональної філії «Донецька залізниця», м. Лиман Донецької області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавський ремонтний завод залізничної техніки», м. Полтава

про стягнення 672 000,00 грн. та передачу відремонтованої автомотриси АДМ-1001

ВСТАНОВИЛА:

30.10.2019 р. Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі структурного підрозділу «Лиманська дистанція електропостачання» регіональної філії «Донецька залізниця» (далі - АТ «Укрзалізниця» в особі структурного підрозділу «Лиманська дистанція електропостачання» РФ «Донецька залізниця», позивач) звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавський ремонтний завод залізничної техніки» (далі - ТОВ «ПРЗЗТ», відповідач) штрафних санкцій в розмірі 672 000,00 грн. за порушення виконання зобов`язань за договором № Дон/ЕЧ-1-18599-НЮ-В на середній ремонт автомотриси АДМ-1001 від 28.08.2018 р., які складаються з пені в сумі 345 600,00 грн., штрафу у розмірі 7 % вартості послуг, з яких допущено прострочення надання понад 30 календарних днів в сумі 134 400 грн., штрафу у розмірі 10 % вартості договору в сумі 192 000 грн., а також про зобов`язання відповідача вчинити певні дії - повернути автомотрису АДМ-1001 позивачу в тому вигляді, в якому йому її було передано.

В обґрунтування позову АТ «Укрзалізниця» в особі структурного підрозділу «Лиманська дистанція електропостачання» РФ «Донецька залізниця» посилається на невиконання ТОВ «ПРЗЗТ» своїх зобов`язань щодо ремонту автомотриси АДМ-1001 відповідно до умов договору, яка не повернута відповідачем з ремонту та на даний час знаходиться на території його підприємства.

28.01.2020 р. на електронну адресу суду першої інстанції надійшла заява позивача про уточнення позовних вимог, відповідно до якої АТ «Укрзалізниця» в особі структурного підрозділу «Лиманська дистанція електропостачання» РФ «Донецька залізниця» просило:

- стягнути з відповідача на користь позивача штрафні санкції в розмірі 672 000 грн. за порушення виконання зобов`язань за договором;

- зобов`язати відповідача виконати умови договору та передати відремонтовану дрезину відповідно до умов договору.

31.01.2020 р. судом першої інстанції отримано цю заяву позивача в паперовій формі.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 11.02.2020 р. прийнято до розгляду заяву позивача про уточнення позовних вимог; місцевий господарський суд розцінив заяву позивача як заяву про часткову зміну предмета позовних вимог у розумінні приписів ч. 3 ст. 46 ГПК України.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 20.02.2020 р. позовні вимоги задоволено частково, з відповідача на користь позивача стягнуто пеню в сумі 345 600,00 грн., штраф в сумі 134 400,00 грн. та витрати зі сплати судового збору в сумі 9 121,00 грн.; зобов`язано відповідача передати відремонтовану дрезину (автомотрису АДМ-1001) позивачеві; в іншій частині вимог у задоволенні позову відмовлено.

В частині задоволення позову рішення суду мотивоване, зокрема, з тих підстав, що останнім днем виконання відповідачем середнього ремонту автомотриси АДМ-1001 відповідно до умов договору є 10.01.2019 р., проте відповідач не повернув (видав з ремонту) автомотрису позивачеві, відтак строк виконання зобов`язання є таким, що настав, чим обумовлюється правомірність вимог позивача про повернення відремонтованої дрезини, а також заявлених до стягнення пені та штрафу відповідно до п. 7.4 договору.

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача штрафу згідно з п. 7.2 договору у розмірі 10 % вартості договору місцевим господарським судом відмовлено, оскільки цим пунктом встановлена відповідальність за невиконання зобов`язання з проведення ремонту автомотриси, а в заяві про уточнення позовних вимог позивач вимагав повернення йому відремонтованої автомотриси, тому ці позовні вимоги суд визнав взаємовиключними.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ «ПРЗЗТ» звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідач стверджує, що позивач всупереч вимогам Стандарту ПАТ «Укрзалізниця» «Спеціальний рухомий склад. Планово-запобіжний ремонт. Порядок організації виконання робіт» (СТП 04-005:2016), затвердженого наказом ПАТ «Укрзалізниця» № 456-Ц від 22.07.2016 р. не передав йому всієї технічної документації відносно автомотриси. Незважаючи на це, відповідач приступив до виконання взятих на себе зобов`язань за договором, так як для початку виконання ремонтних робіт наявної технічної документації було достатньо, але поступово виконуючи один з наступних етапів робіт відповідач так і не отримав відповідної документації від позивача, що стало причиною затягнення проведення ремонтних робіт відповідачем, тобто, в даному випадку має місце прострочення кредитора, а не боржника.

За доводами апеляційної скарги, додаткові труднощі для виконання умов договору в цілому також спричинені тим, що особою, яка при здаванні автомотриси в ремонт підписала акт № 07/08.10.018 зі сторони позивача був машиніст-інструктор Борисюк О.І . , хоча за Стандартом СТП 04-005:2016 здавання машини в ремонт або для модернізації виконує головний механік підприємства або уповноважена особа.

27.04.2020 р. на електронну адресу суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, паперова копія якого отримана судом 30.04.2020 р.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ГПК України, до відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

На підтвердження надсилання відзиву на апеляційну скаргу відповідачеві позивачем суду апеляційної інстанції надано роздруківку звіту зі сторінки електронної пошти про пересилку на електронну адресу: « », яка зазначена представником відповідача в апеляційній скарзі, тому згаданий відзив позивача приймається судовою колегією до уваги.

На виконання ухвали Східного апеляційного господарського суду від 27.04.2020 р. від скаржника надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи засвідченої копії Стандарту СТП 04-005:2016, яке судовою колегією задоволено, оскільки стандарт відноситься до умов договору і не є додатковим доказом.

01.06.2020 р. до початку судового засідання від скаржника отримано заяву про відкладення справи на іншу дату у зв`язку з карантином.

Відповідно до ч. 1 ст. 273 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Згідно з ч. ч. 11-12 ст. 270 ГПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За приписами ч. 1 ст. 216 ГПК України, суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 202 ГПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Відповідно до п. 4 розділу Х ГПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Ухвалами Східного апеляційного господарського суду від 13.04.2020 р. та від 27.04.2020 р. явка представників учасників справи не визнавалася обов`язковою.

До того ж, з огляду на встановлений ч. 1 ст. 273 ГПК України 60-денний строк розгляду апеляційної скарги на рішення суду, останній день якого припадає на 12.06.2020 р. (у розумінні вимог ч. 4 ст. 116 ГПК України), а законодавцем не передбачено продовження цього строку у зв`язку із введенням постановою КМУ № 211 від 11.03.2020 р. (з подальшими змінами) та постановою КМУ № 392 від 20.05.2020 р. карантину до 22.06.2020 р., тому відкладення розгляду справи в межах зазначеного строку не призведе до ефективного захисту процесуальних прав скаржника.

Отже, клопотання відповідача про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає.

Представник позивача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив за доводами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився.

Частинами 1-2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.08.2018 року на виконання рішення тендерного комітету РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» (протокол № 254-1/КВ від 31.07.2018 р.) між позивачем, як замовником, та відповідачем, як виконавцем, укладений договір № ДОН/ЕЧ-1-18599/НЮ-В на середній ремонт автомотриси АДМ № 1001, за умовами п. 1.1 якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати середній ремонт автомотриси за кодом ДК 50220000-3 "Послуги з ремонту, технічного обслуговування залізничного транспорту і пов`язаного обладнання та супутні послуги" в обсязі та за цінами, вказаними в специфікації (додаток № 1) до договору, яка є його невід`ємною частиною.

За умовами п. 2.1 договору, виконавець гарантує відповідність середнього ремонту, в т.ч. вимогам Стандарту СТП 04-005:2016.

Згідно з п. 3.1 договору, його ціна визначається специфікацією (додаток 1) і складає 1 920 000,00 грн.

Відповідно до п. 4.1 договору, оплата за виконаний ремонт здійснюється замовником на підставі виставленого рахунку-фактури протягом 30 банківських днів після підписання акту приймання-передачі послуг, акту видачі автомотриси з ремонту, але не раніше реєстрації податкової накладної. Розрахунок здійснюється 100% перерахуванням грошових коштів на поточний рахунок виконавця.

Пунктом 5.1.1 договору сторонами погоджено, що автомотриса, яка здається в ремонт, повинна бути повністю укомплектована вузлами, складовими частинами та деталями, передбаченими вимогами ЦЕ-0042 «Правила середнього ремонту спеціального самохідного рухомого складу типу АДМ», затв. наказом Укрзалізниці від 25.10.2013 № 377-Ц/од.

Згідно з п. 5.1.2 договору, здача автомотриси в ремонт проводиться на території ремонтного підприємства виконавця, яке розташоване за адресою: 36015, м. Полтава, вул. Старокотелевська, 2.

Фактичний стан автомотриси відображається в акті здавання в ремонт, підписаному уповноваженими представниками замовника і виконавця у двох примірниках. Представники замовника та виконавця складають і підписують дефектний акт (п. 5.1.3 договору).

За умовами п. 5.1.5 договору, дати підписання актів приймання в ремонт та видачі з ремонту є підставою для обрахування термінів фактичного знаходження автомотриси в ремонті.

Відповідно до п. 5.2.1 договору, після проведення приймально-здавальних випробувань автомотриси проводиться приймання автомотриси після ремонту. Приймання автомотриси після ремонту здійснюється на території ремонтного підприємства виконавця протягом 3 робочих днів, протягом яких перевіряється якість ремонту, надійність роботи систем і механізмів автомотриси у відповідності з їх функціональним призначенням.

Пунктом 5.3.1 договору визначено, що виконавець зобов`язується виконати середній ремонт автомотриси відповідно до графіку подачі в середній ремонт та видачі з ремонту автомотриси (додаток 2 до договору), за яким термін виконання ремонту - не більше 90 календарних днів від дня підписання акту здавання автомотриси в ремонт.

Відповідно до п. 5.4.1 договору, автомотриса після ремонту приймається замовником з обов`язковим складанням відповідного акту прийому-передачі та акту видачі автомотриси з ремонту, що одночасно підписуються уповноваженими представниками сторін.

Пунктом 6.4.1 договору на виконавця покладений обов`язок виконати середній ремонт автомотриси в терміни, передбачені додатком 2 до нього, при цьому за умовами п. 6.3.1 договору виконавець має право припинити виконання ремонту у разі невиконання замовником своїх зобов`язань за договором, що призвело до ускладнення або неможливості проведення виконавцем середнього ремонту автомотриси.

В розділі 7 договору сторони передбачили відповідальність за порушення ними його умов, зокрема:

- за невиконання своїх обов`язків, передбачених розділом 1 договору, виконавець сплачує штраф у розмірі 10% від вартості договору (п. 7.2 договору);

- за порушення виконавцем терміну виконання середнього ремонту, передбаченого договором, останній сплачує замовнику пеню в розмірі 0,1% вартості послуг, з яких допущено прострочення надання, за кожний день прострочення; крім того, за прострочення понад тридцять календарних днів виконавець додатково сплачує замовнику штраф у розмірі 7% вказаної вартості (п. 7.4 договору);

- сплата пені та штрафу не звільняє сторони від виконання своїх зобов`язань за договором (п. 7.6 договору).

Відповідно до п. 10.1 договору, він набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2018 р., а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Додатковою угодою № 1 від 29.12.2018 р. до договору сторонами внесено зміни в цей пункт договору стосовно його строку дії - до 31.03.2019 р.

Згідно з п. 2 додаткової угоди, усі інші умови договору залишаються незмінними і сторони підтверджують по них свої зобов`язання.

Тобто, строк проведення виконавцем ремонту автомотриси сторонами не змінювався.

11.10.2018 р. сторонами складений акт № 07/08.10.018, згідно з яким позивач передав відповідачеві автомотрису в ремонт. В акті також зазначено про проведення сторонами зовнішнього огляду автомотриси та про перевірку технічної документації. З боку позивача акт підписаний машиністом-інструктором ОСОБА_2 , а з боку відповідача - технічним директором ТОВ «ПРЗЗТ» Драним О.О., підпис якого скріплений печаткою юридичної особи.

Отже, за умовами додатку 2 до договору, відповідач мав виконати ремонт автомотриси протягом 90 календарних днів від дня підписання даного акту від 11.10.2018 р., тобто до 09.01.2019 р. включно, а з 10.01.2019 р. має місце прострочення виконання зобов`язання відповідачем.

Посилаючись на цю обставину, позивач неодноразово звертався до відповідача з листами та претензіями, які залишені відповідачем без відповіді та без виконання, а саме:

- листом № 188/536 від 27.03.2019 р. позивач повідомив відповідача про те, що з 10.01.2019 р. залізниця буде вимушена здійснювати застосування штрафних санкцій, передбачених п. 7.4 договору;

- претензією № 188/604 від 01.04.2019 р. позивач вимагав від відповідача сплатити пеню та штраф згідно з виставленими рахунками. На підтвердження надсилання претензії відповідачеві позивачем до матеріалів справи надано копію рекомендованого повідомлення № 759 з відміткою про отримання 09.04.2019 р.;

- в претензії № 188/866 від 03.06.2019 р. позивачем висунута вимога сплати відповідачем пені за виставленим рахунком;

- листом № 188/731 від 07.05.2019 р. позивач вимагав повернення техніки у належному стані за актом приймання-передачі, а листом № 188/876 від 03.06.2019 р. - повернення автомотриси в технічному стані на час складання акту прийому-передачі автомотриси АДМ-1001 в ремонт.

На підтвердження факту надсилання зазначених документів відповідачеві позивачем надано суду копії рекомендованих повідомлень № 390, № 606 з відмітками про отримання поштового надсилання та копію фіскального чеку підприємства зв`язку від 04.06.2019 р.

В апеляційній скарзі відповідач не оскаржує факт отримання згаданих листів та претензій позивача.

З огляду на те, що спірна автомотриса не була повернута відповідачем ані відремонтованою, ані в наданому в ремонт стані, та на теперішній час знаходиться на території підприємства відповідача, позивач звернувся до господарського суду Полтавської області з позовом про стягнення з відповідача пені та штрафів на підставі п. 7.2, п. 7.4 договору, а також з вимогою повернути відремонтовану дрезину відповідно до умов договору (в редакції заяви про уточнення позовних вимог).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За приписами ч. 1 ст. 846 ЦК України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В матеріалах справи відсутній акт видачі з ремонту спірної автомотриси, тому відповідачем не доведено виконання свого зобов`язання за договором в обумовлений ним строк - до 09.01.2019 р. включно, відтак з 10.01.2019 р. відповідач є таким, що прострочив виконання ремонту дрезини, переданої йому позивачем 11.10.2018 р. за актом № 07/08.10.018.

Будь-якого іншого акту прийому-передачі дрезини, який би свідчив про повернення відповідачем цього майна позивачеві, матеріали справи також не містять.

Судова колегія звертає увагу на те, що відповідачем суду апеляційної інстанції не надано жодного доказу на підтвердження виконання ним певного етапу середнього ремонту автомотриси у контексті умов п. 2.14 договору, тому доводи апеляційної скарги про виконання ним частини необхідного ремонту відхиляються за недоведеністю.

Оскільки відповідачем не доведено ані виконання ремонту, ані повернення автомотриси АДМ № 1001 позивачеві, тому судом першої інстанції правомірно зобов`язано ТОВ «ПРЗЗТ» передати відремонтовану дрезину (автомотрису АДМ-1001) залізниці, задовольнивши позов в цій частині.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 345 600,00 грн. за період з 11.01.2019 р. по 09.07.2019 р. та штрафу в сумі 134 400,00 грн. на підставі п. 7.4 договору, а також штрафу в сумі 192 000,00 грн. на підставі п. 7.2 договору враховується наступне.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (стаття 611 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

З огляду на вимоги ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За приписами п. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Позивачем та матеріалами справи доведений факт прострочення відповідачем виконання ремонту спірної дрезини з 10.01.2019 р., внаслідок чого позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 345 600,00 грн. та штрафу в сумі 134 400,00 грн. на підставі п. 7.4 договору є доведеними та обґрунтованими, тому задоволені судом першої інстанції на законних підставах.

Умовами п. 7.2 договору передбачено відповідальність відповідача у вигляді штрафу у розмірі 10 % від вартості договору за невиконання свого зобов`язання з проведення середнього ремонту дрезини в цілому, проте, з огляду на зміну позивачем предмета позову щодо зобов`язання відповідача повернути відремонтовану дрезину, що має наслідком виконання відповідачем цього ремонту, хоча й з допущеним простроченням, тому місцевий господарський суд обґрунтовано відмовив у стягненні з відповідача на користь позивача штрафу в сумі 192 000,00 грн., заявленого на підставі п. 7.2 договору.

Доводи апеляційної скарги про порушення позивачем вимог Стандарту СТП 04-005:2016, передачу недостатньої для проведення ремонту технічної документації та прострочення кредитора відхиляються, оскільки:

- по-перше, умовами договору не передбачено переліку технічної документації, яка має надаватися позивачем при передачі дрезини в ремонт;

- по-друге, в акті № 07/08.10.018 від 11.10.2018 р. зазначено, що технічна документація була перевірена, а підпис представника відповідача в даному випадку свідчить про належність та достатність такої документації. Крім того, відповідачем не доведено, що особа, яка підписала цей акт діяла не в межах своїх посадових повноважень, а її підпис засвідчений печаткою підприємства, яка була втрачена, пошкоджена тощо;

- по-третє, умовами п. 2.1 договору передбачено обов`язок виконавця щодо відповідності проведеного ремонту положенням Стандарту СТП 04-005:2016, натомість у розділі 6.2 договору, якими передбачені обов`язки замовника, посилання на цей Стандарт відсутнє;

- по-четверте, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що він вжив всіх необхідних заходів задля належного виконання ремонту дрезини в обумовлений договором строк; доказів звернення до позивача з відповідними вимогами матеріали справи не містять.

Так само відповідачем не доведено належними та допустимими доказами того, що з боку позивача акт № 07/08.10.018 від 11.10.2018 підписаний неуповноваженою на те особою, та не доведено яким чином ця обставина викликала «додаткові труднощі для виконання умов договору в цілому». Укладений сторонами договір не містить таких істотних умов стосовно посадового становища особи, яка передає/приймає в ремонт дрезину за актом, тому доводи апеляційної скарги про зворотнє не приймаються до уваги.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

Незважаючи на те, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні невірно визначено кінцеву дату проведення ремонту (10.01.2019 р., тоді як вірною датою є 09.01.2019 р.), таке порушення не призвело до прийняття неправильного рішення по суті спору, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Полтавської області від 20.02.2020 р. у справі № 917/1906/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено 03.06.2020 р.

Головуючий суддя В.І. Пушай

Суддя Д.О. Попков

Суддя О.В. Стойка