УХВАЛА

27 травня 2020 року

м. Київ

Справа № 915/494/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Сухового В.Г. - головуючого, Берднік І.С., Міщенка І.С.,

за участю секретаря судового засідання - Журавльова А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.12.2019 (Бєляновський В.В., Богатир К.В., Мишкіна М.А.) та рішення Господарського суду Миколаївської області від 17.09.2019 (Коваль С.М.) у справі № 915/494/19

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївгаз Збут" про стягнення 47 122 064,41 грн

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (змінено найменування на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", далі - Позивач) звернулося в Господарський суд Миколаївської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївгаз Збут" (далі - Відповідач) про стягнення 47 122 064,41 грн, з яких: 24 084 388,82 грн пені, 5 799 611,41 грн 3% річних та 17 238 064,18 грн втрат від інфляції.

В обґрунтування позовних вимог Позивач послався на неналежне виконання Відповідачем грошового зобов`язання щодо оплати вартості поставленого природного газу за укладеним між сторонами договором купівлі продажу природного газу №16-437-Н від 28.10.2016, внаслідок чого утворилася заборгованість, на яку у відповідні періоди прострочень здійснено нарахування 3% річних та індексу інфляції, на підставі частини 2 статті 625 ЦК України, пені у порядку пункту 7.2 договору.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 17.09.2019 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що внаслідок підписання спільних протокольних рішень на виконання постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2015 змінено порядок і строк проведення розрахунків за поставлений природний газ за договором №16-437-Н, а тому для стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, необхідно щоб оплата за газ була здійснена поза межами порядку, встановленого спільними протокольними рішеннями.

З огляду на те, що частина розрахунків за спожитий природний газ проводилася Відповідачем у порядку та на умовах, визначених постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005, враховуючи недоведений Позивачем належним чином факт проведення Відповідачем решти оплат за поставлений протягом жовтня 2016 року-березня 2017 року природний газ за договором №16-437-Н поза межами строку, встановленого пунктом 6.1 договору, а також те, що Позивачем не надано окремого розрахунку пені, 3% річних та інфляційних втрат за вирахуванням заборгованості, яка погашена відповідно до спільних протокольних рішень (сум субвенцій, що надійшли з державного бюджету України у спірний період), на яку не нараховуються пеня, 3% річних та інфляційні втрати у зв`язку зі зміною порядку розрахунків, та не надано суду окремого розрахунку сум оплати, які Відповідач здійснював власними коштами на суму 637 583 910,98 грн, що унеможливлює перевірку обставин, на які посилається Позивач, суд дійшов висновку про недоведеність заявлених позовних вимог, а відтак відсутність підстав для стягнення з Відповідача пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.12.2019 рішення Господарського суду Миколаївської області від 17.09.2019 залишено без змін.

Постанова суду мотивована тим, що сторони, підписавши спільні протокольні рішення, погодилися з тим, що між ними встановлюється інший (не той, що був передбачений у договорі) порядок розрахунків, а, отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Крім того, апеляційним судом установлено, що за протокольними рішеннями сплачено лише частину поставленого газу, інша частина оплачувалася Відповідачем відповідно до Алгоритму розподілу коштів. Судом апеляційної інстанції не встановлено, а матеріалами справи не підтверджено наявності суми боргу, яку Відповідач несвоєчасно сплатив би за рахунок власних коштів; наведений Позивачем розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат не відповідає встановленим обставинам справи, а отже, немає правових підстав для застосування положень статті 611 та частини 2 статті 625 ЦК України. Виходячи із встановлених судом фактичних обставин справи, зокрема, з урахуванням того, що розподіл коштів при розрахунках за надані послуги з транспортування природного газу здійснювався згідно з Алгоритмом розподілу коштів, передбаченим Постановою НКРЕКП №2516 від 30.09.2015, а, відтак, Відповідач, по суті, був відсторонений від процесу розподілу коштів, отриманих від споживачів, кошти автоматично перераховувалися зі спеціальних рахунків на рахунки Позивача, а тому своєчасне здійснення розрахунків за договором безпосередньо не залежало від волевиявлення Відповідача.

Позивач подав касаційну скаргу на рішення та постанову судів попередніх інстанцій, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Верховного Суду від 06.04.2020 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Позивача на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.12.2019 та рішення Господарського суду Миколаївської області від 17.09.2019 у цій справі. Призначено до розгляду касаційну скаргу на 27.05.2020.

Під час розгляду матеріалів касаційної скарги встановлено, що у зв`язку з необхідністю відступити від висновків щодо застосування норм права (Закону України "Про ринок природного газу", постанови Кабінету Міністрів України №792 від 30.09.2015 "Про забезпечення проведення розрахунків за спожитий природний газ", якою затверджено Порядок відкриття (закриття) поточних рахунків із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ та Порядок проведення розрахунків за спожитий природний газ, постанови НКРЕКП №2516 від 30.09.2015, якою затверджено Алгоритм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки), викладених у постановах Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №909/256/18, від 06.03.2020 у справі № 903/796/18 та від 21.10.2019 у справі №904/4912/18, на розгляд Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду передано справу №904/1210/18.

Ухвалою Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.05.2020 призначено розгляд справи №904/1210/18 у відкритому судовому засіданні на 05.06.2020.

Крім того, 26.05.2020 до Верховного Суду від адвоката Позивача Пронюк В.Я. надійшла заява від 25.05.2020 про зупинення провадження у цій справі до розгляду Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №904/1210/18.

В засіданні Суду 27.05.2020 було поставлене на обговорення питання наявності підстав для зупинення провадження у даній справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Об`єднаною Палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №904/1210/18. Представник Відповідача проти зупинення провадження у справі заперечував, а представник Позивача підтримав подану ним заяву.

Згідно з імперативними вимогами статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статті 236 ГПК України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Таким чином, призначенням Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок, у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав`язуючи, при цьому, нижчестоящим судам результат вирішення конкретної судової справи.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зупинення провадження за касаційною скаргою, поданою у справі №915/494/19, до закінчення перегляду в касаційному порядку Об`єднаною Палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №904/1210/18.

Керуючись статтями 228, 234 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження у справі №915/494/19 до закінчення перегляду в касаційному порядку справи №904/1210/18 Об`єднаною Палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий Суховий В.Г.

Судді Берднік І.С.

Міщенко І.С.