ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року м. ОдесаСправа № 923/47/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Принцевської Н.М., Ярош А.І.

секретар судового засідання: Клименко О.В.

за участю представників учасників справи:

від Приватного підприємства "Космополія", м. Херсон - Жигалов А.С. за довіреністю від 02.01.2020 року № 02/01 (самопредставництво);

від Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, м. Херсон - Єхвая М.Т. за довіреністю від 02.01.2020 року № 32-21-0.62-8/62-20 (самопредставництво).

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Приватного підприємства "Космополія", м. Херсон

на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 10.02.2020 року про закриття провадження у справі, м. Херсон, суддя Пінтеліна Т.Г., повний текст ухвали складено 13.02.2020 року

у справі № 923/47/20

за позовом Приватного підприємства "Космополія", м. Херсон

до відповідача Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, м. Херсон

про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовної заяви та ухвали суду першої інстанції.

В січні 2020 року Приватне підприємство "Космополія", м. Херсон звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, м. Херсон, в якій просило суд зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області, м. Херсон направити на адресу Приватного підприємства "Космополія", м. Херсон два примірники проекту додаткової угоди до договору оренди землі від 25 жовтня 2005 року, який зареєстрований у Новотроїцькому районному відділі Херсонської регіональної філії центру ДЗК 02 лютого 2006 року за № 4АА72700001, які підписані уповноваженою особою та скріплені печаткою, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням з боку відповідача порядку зміни умов договору оренди землі від 25.10.2005 року, укладеного між Новотроїцькою районною державною адміністрацією та Приватним підприємством "Космополія", м. Херсон, загальною площею 222,2192 га (починаючи з 01.01.2013 року, відповідно до ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України та Положення про Головне управління, відповідач став розпорядником та орендодавцем земель сільськогосподарського призначення державної форми власності на території Херсонської області) щодо укладення додаткової угоди до нього, в частині внесення змін щодо орендної плати. Позивач зазначає, що між сторонами велась переписка щодо врегулювання питання внесення змін до договору, проте, відповідач не вимогу позивача не направляв на його адресу належним чином оформлену та підписану додаткову угоду, в зв`язку з чим позивач вважає, що між сторонами виник спір щодо порядку внесення змін до договору.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 10.02.2020 року у справі №923/47/20 (суддя Пінтеліна Т.Г.) провадження у справі закрито у зв`язку із відсутністю предмету спору; повернуто з державного бюджету України Приватному підприємству "Космополія", м. Херсон 2 102,00 грн. судового збору, сплаченого платіжним дорученням №521 від 13.01.2020 року, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи № 923/47/20.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що 05.02.2020 року відповідачем було надано до суду клопотання про закриття провадження, відповідно до якого вбачається, що за результатами розгляду листа позивача від 02.01.2020 року Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області було надіслано позивачу два примірники проекту додаткової угоди до договору оренди землі від 25 жовтня 2005 року, який зареєстрований у Новотроїцькому районному відділі Херсонської регіональної філії центру ДЗК 02.02.2006 року за № 4АА72700001, які підписані уповноваженою особою - виконуючим обов`язки начальника Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, які скріплені печаткою, в зв`язку з чим, відповідач просить закрити провадження у справі через відсутність предмету спору. 05.02.2020 року позивач подав до суду заяву, якою повідомив суд, що 04.02.2020 від відповідача на адресу позивача надійшов лист з проектом додаткової угоди до договору оренди землі в двох примірниках, які підписані уповноваженою особою та скріплені печаткою, в зв`язку з чим просить прийняти відмову від позову внаслідок задоволення вимог позивача, постановити ухвалу про закриття провадження у справі, стягнути з відповідача понесені судові витрати, проте в судовому засіданні 10.02.2020 року представник позивача просив залишити без розгляду вказану заяву про відмову від позову та не заперечував проти задоволення клопотання відповідача про закриття провадження у справі через відсутність предмету спору та просив повернути сплачений судовий збір. При цьому, розглянувши вказані клопотання сторін суд першої інстанції дійшов висновку про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Приватне підприємство "Космополія", м. Херсон з ухвалою суду першої інстанції не погодилось, тому звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просило суд ухвалу Господарського суду Херсонської області від 10.02.2020 року у справі № 923/47/20 про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору скасувати та передати справу на розгляд суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права і неповним з`ясуванням всіх обставин справи. Зокрема, скаржник зазначає, що клопотання № 85 від 03.02.2020 року від імені відповідача, який є органом державної влади, підписано представником Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області провідним спеціалістом Мариною Єхвая, яка діє на підставі довіреності. При цьому, у Єдиному реєстрі адвокатів України відсутні відомості про те, що Марина Єхвая має статус адвоката і такого документа до клопотання не додано. Викладене свідчить про підписання клопотання № 85 від 03.02.2020 року про закриття провадження у справі № 923/47/20 у зв`язку з відсутністю предмета спору неуповноваженою особою, та як наслідок, таке клопотання Господарським судом Херсонської області мало бути повернуто відповідачу без розгляду, проте всупереч вказаного суд зазначене клопотання розглянув.

Також скаржник зазначає, що в оскаржуваній ухвалі зазначено, що відповідачем задоволено позовні вимоги позивача за результатами розгляду його листа від 02 січня 2020 року, проте зазначений висновок суду не відповідає обставинам справи та допущений внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, оскільки суперечить наявним у справі № 923/47/20 письмовим доказам. Так, скаржник зауважує, що зі змісту листа позивача від 02.01.2020 року, на який посилається відповідач та суд першої інстанції, слідує, що у ньому позивач, серед іншого, просив державну установу «виконати усну вказівку народного Президента нашої Держави, повісивши у кабінетах своїх службових та посадових осіб фотографії власних дітей, про що звітувати у відповіді, та під час будь-яких намагань з порушенням норм чинного законодавства обернути об`єктивну реальність ситуації на власну користь, дивитись їм у вічі та не ганьбити чесне ім`я Гаранта». Проте, до теперішнього часу (часу подання апеляційної скарги) відповідь з цього приводу підприємству не надана та матеріали справи її не містять, у змісті супровідного листа Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 22.01.2020 року №28-21-0.61-424/2-20 «Про направлення проекту додаткової угоди до договору оренди землі» дане питання в черговий раз державною установою відверто проігнороване, то наявні у справі докази свідчать про те, що відповідачем задоволено позовні вимоги позивача виключно у зв`язку із поданням позову до господарського суду.

Крім того, скаржник стверджує, що ситуація із залишенням без розгляду заяви позивача про відмову від позову та із задоволенням клопотання відповідача про закриття провадження у справі № 923/47/20 у зв`язку із відсутністю предмета спору стала можливою виключно у зв`язку із неналежним ставленням судді Пінтеліної Т.Г. до розгляду даної справи та порушення останньою норм суддівської етики через відверте лобіювання інтересів органу державної влади. Так, на думку скаржника, розгляд справи 10 лютого 2020 року відбувся поза межами судового засідання, у зв`язку із чим встановлювались лише особа представника позивача, його повноваження та правова позиція. Особа представника відповідача та обсяг повноважень не встановлювались, що підтверджується даними технічного засобу програмно-апаратного комплексу «Оберіг». Оскаржувану ухвалу постановлено 10 лютого 2020 року, в той час як клопотання представника відповідача Марини Єхвая про закриття провадження у справі № 85 від 03 лютого 2020 року позивач отримав лише 11 лютого 2020 року рекомендованим листом з трекінгом поштового відправлення 248, що підтверджується конвертом поштового відправлення та роздруківкою з пошукової системи Укрпошта про вручення поштового відправлення. Саме з нього позивач довідався про його підписання неуповноваженою особою. Оскільки ці докази отримані позивачем після розгляду справи у суді першої інстанції, тому вони не надавались до останнього, що свідчить про їх неподання з поважних причин.

Також скаржник вважає, що судом першої інстанції в судовому засіданні було неправомірно повідомлено представника позивача, який представляв інтереси юридичної особи в порядку самопредставництва, стосовно неможливості повернення підприємству сплаченого судового збору у інший спосіб, що повністю суперечить приписам ч. 3 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України (якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача), що на думку скаржника підриває авторитет суду та зводить нанівець довіру позивача до судової гілки влади.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.03.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Космополія", м. Херсон на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 10.02.2020 року про закриття провадження у справі № 923/47/20, справу призначено до судового розгляду на 13.04.2020 року.

30.03.2020 року поштою до Південно-західного апеляційного господарського суду від Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, м. Херсон надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив суд апеляційну скаргу Приватного підприємства "Космополія", м. Херсон залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Херсонської області від 10.02.2020 року про закриття провадження у справі №923/47/20 залишити без змін. Судовою колегією відзив долучено до матеріалів справи.

У відзиві відповідач щодо твердження скаржника про те, що клопотання про закриття провадження подано не уповноваженою особою, зазначає, що підставою для участі у справі в суді уповноваженого представника є документи, визначені безпосередньо законом, тобто ст. 60 Господарського процесуального кодексу України. На виконання вимог процесуального законодавства, у додатках до клопотання було надано довіреність на представника Головного управління від 02.01.2020 року № 32-21-0.62-8/62-20. Суд, дослідивши документи, надані на підтвердження повноважень, визнав їх достатніми й допустив представника до участі в судовому засіданні. Крім цього, в довіреності представника від 02.01.2020 року № 32-21-0.62-8/62-20 вказано посаду провідного спеціаліста відділу правового забезпечення Юридичного управління Головного управління Держгеокадастру у Херсонській: області, що свідчить про те, що представник є штатним працівником структурного підрозділу Головного управління.

Скаржником зазначено, що в Єдиному реєстрі адвокатів України відсутні відомості про те, що Марина Єхвая має статус адвоката, однак Головне управління й не зазначало, що його інтереси представляє адвокат. Крім цього, відомості про представника позивача, який був присутній в судовому засідань і 10.02.2020 року - Жигалова А. С . в Єдиному реєстрі адвокатів також відсутні, а свої повноваження на представництво підприємства він, так само як і відповідач, підтверджував довіреністю. Крім того, відповідач наголошує, що представник позивача під час розгляду справи не висловлював жодних заперечень щодо участі Марини Єхвая в якості представника відповідача ні в усній, ні в письмовій формі.

Щодо твердження скаржника про те, що Головним управлінням проігнороване питання щодо прохання Приватного підприємства «Космополія» «виконати усну вказівку народного Президента нашої Держави, повісивши у кабінетах своїх службових та посадових осіб фотографії власних дітей, про що звітувати у відповіді..», а позовні вимоги позивача задоволено виключно у зв`язку із поданням позову, відповідач зауважує, що отримавши лист від 02.01.2020 року, Головне управління, дотримуючись положень Господарського кодексу України, в межах 20-ти денного строку надіслало у відповідь підприємству лист від 22.01.2020 року № 28-21-0.61-424/2-20 «Про направлення проекту додаткової угоди до договору оренди землі» яким позивачу було надіслано два примірники додаткової угоди підписані уповноваженою особою - керівником Головного управління та скріплені печаткою установи. Відтак, твердження щодо задоволення позовних вимог виключно у зв`язку із поданням позову - не відповідає дійсності, адже проект додаткової угоди було надано виключно в рамках відповіді на вхідний лист Приватного підприємства «Космополія» від 02.01.2020 року, а вимога про звітування підприємству про виконання будь-яких вказівок є абсурдною, безпідставною та такою, що не відповідає законодавству України.

Також відповідач стверджує, що посилання скаржника на порушення норм суддівської етики та лобіювання інтересів органу державної влади є безпідставними та необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції, отримавши заяву позивача та клопотання відповідача, довідався про існування обставин, що є підставою для закриття провадження й відповідно до норм процесуального законодавства прийняв рішення про закриття провадження у зв`язку із відсутністю предмету спору.

В зв`язку з введенням з 12 березня на усій території України карантину на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» зі змінами та доповненнями, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.04.2020 року повідомлено учасників справи №923/47/20, що судове засідання, призначене на 13.04.2020 року з розгляду апеляційної скарги Приватного підприємства "Космополія", м.Херсон на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 10.02.2020 року про закриття провадження у справі не відбудеться; вирішено розглянути апеляційну скаргу Приватного підприємства "Космополія", м. Херсон на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 10.02.2020 року про закриття провадження у справі № 923/47/20 у розумний строк на період встановлення в Україні карантину та/або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням короновірусної хвороби "COVID-19"; призначено розгляд справи на 04.05.2020 року.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.04.2020 року повідомлено учасників справи № 923/47/20, що судове засідання, призначене на 04.05.2020 року з розгляду апеляційної скарги Приватного підприємства "Космополія", м. Херсон на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 10.02.2020 року про закриття провадження у справі не відбудеться; призначено розгляд справи № 923/47/20 за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Космополія", м. Херсон на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 10.02.2020 року про закриття провадження у справі на 25.05.2020 року; запропоновано учасникам справи № 923/47/20 подати клопотання про розгляд справи за відсутності представників її учасників, за наявними у ній матеріалами, в зв`язку зі встановленням на усій території України карантину відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" зі змінами та доповненнями.

04.05.2020 року поштою до Південно-західного апеляційного господарського суду від Приватного підприємства "Космополія", м. Херсон надійшло клопотання в порядку ст. 169, 170 Господарського процесуального кодексу України, в якому скаржник просив суд у зв`язку із встановленням на усій території України карантину на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» зі змінами та доповненнями розглянути апеляційну скаргу Приватного підприємства "Космополія", м. Херсон за відсутності представника скаржника за наявними у ній матеріалами.

В судовому засіданні, яке проводилось в режимі відеоконференції, 25.05.2020 року представником скаржника усно було заявлено клопотання про недопуск представника відповідача до участі в судовому засідання, яке представник скаржника мотивував тим, що відповідач у справі, який є органом державної влади, представляє особа за довіреністю, при цьому, у Єдиному реєстрі адвокатів України відсутні відомості про те, що Марина Єхвая має статус адвоката, з огляду на що скаржник вважає, що такий представник не може бути учасником судового провадження.

Представник відповідача проти доводів скаржника заперечував, зауважив, що має право представляти інтереси Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, м. Херсон в якості самопредставництва.

В зв`язку з відсутністю можливості встановити обставини щодо належного представництва сторін-учасників справи, з огляду на проведення судового засідання в режимі відеоконференції та відсутністю у матеріалах справи доказів на підтвердження повноважень представників сторін, судовою колегією протокольно було оголошено перерву у судовому засіданні до 01.06.2020 року о 11:00 год., а також рекомендовано учасникам справи направити на адресу суду належні докази на підтвердження їх повноважень щодо участі в судовому засіданні.

26.05.2020 року електронною поштою до Південно-західного апеляційного господарського суду від Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, м.Херсон надійшло клопотання, до якого на підтвердження повноважень представника відповідача - Єхваї М. було додано копію довіреності на ім`я Єхвая М .Т. від 02.01.2020 року № 32-21-0.62-8/62-20, копію наказу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 18.02.2019 року № 47-к про призначення на посаду провідного спеціаліста відділу правового забезпечення Юридичного управління Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області Єхвая М.Т., копію посадової інструкції провідного спеціаліста відділу правового забезпечення Юридичного управління Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, копію положення про Юридичне управління Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, копію положення про Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області.

27.05.2020 року електронною поштою до Південно-західного апеляційного господарського суду від Приватного підприємства "Космополія", м. Херсон також надійшло клопотання, в якому скаржник зазначив, що відповідно до ч. 3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України, юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Повноваження представника Приватного підприємства "Космополія", який діє в порядку самопредставництва юридичної особи, підтверджуються: статутом, наказом № 29 від 13.01.2020 року «Про затвердження Положення про юридичну службу», Положенням про юридичну службу Приватного підприємства "Космополія", наказом про прийняття на роботу № 6 від 23.10.2017 року, штатним розкладом, довіреністю № 02/01 від 02 січня 2020 року, які скаржником було додано до зазначеного клопотання.

Також скаржник у вказаному клопотанні зауважив, що відповідно до ч. 4 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України, держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника. Вказана норма набула законної сили з 29.12.2019 року.

Таким чином, з 01 січня 2020 року інтереси Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, як органу державної влади, в судах можуть здійснювати виключно адвокати або прокурори. У Єдиному реєстрі адвокатів України відсутні відомості про те, що Марина Єхвая має статус адвоката. Також відповідного підтверджуючого документа (свідоцтва про заняття адвокатською діяльністю, ордеру, тощо) не містять і матеріали справи № 923/47/20.

При цьому, згідно з відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, керівником Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області є Лабенок Олександр Іванович . Відомості про особу Марини Єхвая , яка подає процесуальні документи у справі № 923/47/20, в реєстрі відсутні.

Вказані обставини, на думку скаржника, свідчать про те, що Марина Єхвая є неуповноваженою особою представляти інтереси відповідача, ані як представник, ані як особа, яка представляє інтереси відповідача в якості самопредставництва.

Свою позицію скаржник також обґрунтовує посиланнями на правову позицію Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладену в ухвалі від 26.03.2020 року у справі № 520/9703/19, а також рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 24.01.2020 року у справі № 540/2797/19, рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 18.02.2020 року у справі №540/2754/19.

Судовою колегіє було досліджено обставини можливості представництва сторін у вказаній справі та встановлено наступне.

Згідно з ч. 4 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

Разом із тим, за змістом ч. 1 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

30.09.2016 року набрав чинності Закон України від 02.06.2016 № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)».

За приписами ч. 4 ст. 131-2 Конституції України (в редакції Закону № 1401) виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Згідно з пп. 11 п. 161 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України (в редакції Закону № 1401) представництво відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 та ст. 131-2 Конституції України виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року. Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.

Положеннями ст. 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

А отже, Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області брати участь у справі в суді апеляційної інстанції або в порядку самопредставництва, або через адвоката.

Так, матеріали справи не містять доказів того, що представник Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області - Єхвая М. є адвокатом, зазначене також не заперечується вказаним представником.

При цьому, представник відповідача зауважує, що представляє інтереси Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області в якості самопредставництва.

Відповідно ж до приписів ч. 1 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Отже, наведені вище положення законодавства передбачають можливість здійснення процесуального представництва юридичної особи, як в порядку самопредставництва, так і іншими особами, як представниками юридичної особи.

В порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких визначені законодавством чи установчими документами.

При цьому, з аналізу судової практики Верховного Суду вбачається, що для підтвердження повноважень брати участь у справі в порядку самопредставництва працівник (юрисконсульт) має надати суду:

- докази того, що особа обіймає певну посаду (наказ, трудовий договір);

- докази, які дозволяють встановити обсяг повноважень вказаної посадової особи (статут, положення, трудовий договір (контракт).

При цьому, у відповідному трудовому договорі (контракті) має міститись положення щодо повноважень юрисконсульта на представництва інтересів юридичної особи в суді.

Відсутність відповідних положень у трудовому договорі (положенні/посадовій інструкції) є підставою для відмови у допуску до участі у справі.

Так, на підтвердження вказаних обставин самопредставництва, представником відповідача було надано:

- копію довіреності на ім`я Єхвая М.Т. від 02.01.2020 року № 32-21-0.62-8/62-20, у відповідності до якої представник наділений усіма відповідними процесуальними повноваженнями;

- копію наказу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 18.02.2019 року № 47-к про призначення на посаду провідного спеціаліста відділу правового забезпечення Юридичного управління Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області Єхвая М.Т.;

- копію посадової інструкції провідного спеціаліста відділу правового забезпечення Юридичного управління Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, відповідно до п. 2.5. якої інструкції провідний спеціаліст відділу правового забезпечення Юридичного управління Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області представляє у встановленому законодавством порядку інтереси ГУ у судах, інших органах під час розгляду правових питань і спорів;

- копію положення про Юридичне управління Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, копію положення про Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області, відповідно до п. 40 Розділу VI юридичне управління здійснює представництво (самопредставництво) інтересів Держгеокадастру, його посадових осіб, комісій утворених Держгеокадастром в місцевих, апеляційних судах з розгляду цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних справ, справ про адміністративні правопорушення, користуючись при цьому процесуальними правами учасника процесу, визначеними чинним законодавством.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що представником відповідача, належними та допустимими доказами доведено обсяг повноважень Єхаваї М. представляти інтереси Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області на підставах самопредставництва.

Що стосується повноважень представника скаржника, то судова колегія зазначає, що до клопотання скаржника від 27.05.2020 року було додано:

- статут Приватного підприємства «Космополія»;

- наказ № 29 від 13 січня 2020 року «Про затвердження Положення про юридичну службу»;

- положення про юридичну службу Приватного підприємства "Космополія", відповідно до п. 4 якого основним завданням юрисконсульта, зокрема, є здійснення самопредставництва юридичної особи, представлення інтересів в судах усіх ланок;

- наказ про прийняття на роботу № 6 від 23.10.2017 року Жигалова А .С. ;

- штатний розклад;

- довіреність № 02/01 від 02 січня 2020 року.

Тобто, представником скаржника також належними та допустимими доказами доведено обсяг повноважень Жигалова А .С. представляти інтереси Приватного підприємства "Космополія" в порядку самопредставництва.

З урахуванням викладеного, судова колегія дійшла висновку, що такі особи можуть бути допущені до участі у судовому засіданні у вказаній справі, з огляду на що відхиляється вищезазначене клопотання позивача.

В судовому засіданні, 01.06.2020 року представники учасників справи підтримали свої доводи та заперечення щодо апеляційної скарги, з мотивів, що викладені письмово. Представник Приватного підприємства "Космополія" додатково, зокрема, усно зазначив, що клопотання про закриття провадження у справі з боку відповідача було підписано представником Єхавая М. також за відсутності відповідних повноважень, оскільки до вказаного клопотання не було додано копію статуту, наказу про призначення на відповідну посаду та інших документів на підтвердження повноважень особи представляти інтереси відповідача в якості самопредставництва, з огляду на що представник скаржника зазначив, що таке клопотання мало бути повернуто судом першої інстанції без розгляду.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Приватного підприємства "Космополія", м.Херсон підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Херсонської області від 10.02.2020 року про закриття провадження у справі № 923/47/20 скасуванню, виходячи з наступного.

Господарським судом Херсонської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

В січні 2020 року Приватне підприємство "Космополія", м. Херсон звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, м. Херсон, в якій просило суд зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області, м. Херсон направити на адресу Приватного підприємства "Космополія", м. Херсон два примірники проекту додаткової угоди до договору оренди землі від 25 жовтня 2005 року, який зареєстрований у Новотроїцькому районному відділі Херсонської регіональної філії центру ДЗК 02 лютого 2006 року за № 4АА72700001, які підписані уповноваженою особою та скріплені печаткою, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням з боку відповідача порядку зміни умов договору оренди землі від 25.10.2005 року, укладеного між Новотроїцькою районною державною адміністрацією та Приватним підприємством "Космополія", м. Херсон, загальною площею 222,2192 га (починаючи з 01.01.2013 року, відповідно до ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України та Положення про Головне управління, відповідач став розпорядником та орендодавцем земель сільськогосподарського призначення державної форми власності на території Херсонської області) щодо укладення додаткової угоди до нього, в частині внесення змін щодо орендної плати. Позивач зазначає, що між сторонами велась переписка щодо врегулювання питання внесення змін до договору, проте відповідач не вимогу позивача не направляв на його адресу належним чином оформлену та підписану додаткову угоду, в зв`язку з чим позивач вважає, що між сторонами виник спір щодо порядку внесення змін до договору.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 15.01.2020 року відкрито провадження у справі № 923/47/20 за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначено на 10.02.2020 року.

05.02.2020 року до Господарського суду Херсонської області від Приватного підприємства "Космополія", м. Херсон надійшла заява (в порядку ст. 130, 169, 170, 191 Господарського процесуального кодексу), в якій позивач просив суд прийняти відмову від позову внаслідок задоволення вимог позивача відповідачем після пред`явлення позову та постановити ухвалу про закриття провадження у справі, а також стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, м. Херсон на користь Приватного підприємства "Космополія", м. Херсон судові витрати по справі.

Заява мотивована тим, що 04.02.2020 року від Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, м. Херсон на адресу позивача надійшов лист, яким позивачу направлено два примірники проекту додаткової угоди до договору оренди землі від 25 жовтня 2005 року № 4АА72700001, які підписані уповноваженою особою відповідача та скріплені печаткою, що свідчить про задоволення вимог позивача.

05.02.2020 року до Господарського суду Херсонської області від Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, м. Херсон також надійшло клопотання про закриття провадження у справі, в якому відповідач просив закрити провадження у справі № 923/47/20 у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Заява мотивована тим, що за результатами розгляду листа позивача від 02.01.2020 року Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області було надіслано позивачу два примірники проекту додаткової угоди до договору оренди землі від 25 жовтня 2005 року, який зареєстрований у Новотроїцькому районному відділі Херсонської регіональної філії центру ДЗК 02.02.2006 за № 4АА72700001, які підписані уповноваженою особою - виконуючим обов`язки начальника Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, які скріплені печаткою, що свідчить про відсутність предмету спору, оскільки між сторонами не залишилось неврегульованих спірних питань.

Оскаржуваною ухвалою Господарського суду Херсонської області від 10.02.2020 року у справі № 923/47/20 провадження у справі закрито у зв`язку із відсутністю предмету спору; повернуто з державного бюджету України Приватному підприємству "Космополія", м.Херсон 2102,00 грн. судового збору, сплаченого платіжним дорученням № 521 від 13.01.2020 року, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи № 923/47/20.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви за якими суд апеляційної інстанції частково погодився з аргументами, викладеними скаржником в апеляційній скарзі.

Завданням суду при здійсненні правосуддя в силу положень ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є, зокрема, захист гарантованих Конституцією та законами України, прав і законних інтересів юридичних осіб.

Способи захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

За положеннями ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою ст. 16 Цивільного кодексу України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

В контексті зазначеної норми, звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. Тому особа повинна довести (а суд - встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту.

Заінтересованість повинна мати об`єктивну основу. Юридична заінтересованість не випливає з факту звернення до суду, а повинна передувати йому.

Статтею 5 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері господарсько-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Під захистом прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права.

При цьому, судова колегія зазначає, що цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Виокремлюють також матеріальний і процесуальний аспекти захисту цивільних прав та інтересів.

Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

При цьому, слід виходити з положень ст. 11 Цивільного кодексу України про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обов`язків. Відповідно до них цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, наприклад, договори та інші правочини, створення речей, творча діяльність, результатом якої є об`єкти права інтелектуальної власності, завдання майнової (матеріальної та моральної) шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених згаданими актами або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або не настання певної події.

Особа здійснює свої права вільно на власний розсуд (ст. 12 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

З урахуванням наведеного надзвичайно важливого значення набуває необхідність належного з`ясування судом питання щодо того, про захист яких саме прав особи йдеться.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених ст. 16 Цивільного кодексу України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту), кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому як ефективний спосіб слід розуміти такий, що приводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Іншими словами, у кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тим більше, що пріоритет міжнародного договору за наявності колізій з внутрішнім законодавством надає судам України досить широкі повноваження при обранні джерела права для вирішення конкретного спору.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Відтак підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

В силу приписів ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема за переліком визначеним у вказаній статті.

Як зазначалося вище, встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Так, в даному випадку позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив суд зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області, м. Херсон направити на адресу Приватного підприємства "Космополія", м. Херсон два примірники проекту додаткової угоди до договору оренди землі від 25 жовтня 2005 року, який зареєстрований у Новотроїцькому районному відділі Херсонської регіональної філії центру ДЗК 02 лютого 2006 року за №4АА72700001, які підписані уповноваженою особою та скріплені печаткою.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням з боку відповідача порядку зміни умов договору оренди землі від 25.10.2005 року, укладеного між Новотроїцькою районною державною адміністрацією та Приватним підприємством "Космополія", м. Херсон, загальною площею 222,2192 га (починаючи з 01.01.2013 року, відповідно до ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України та Положення про Головне управління, відповідач став розпорядником та орендодавцем земель сільськогосподарського призначення державної форми власності на території Херсонської області) щодо укладення додаткової угоди до нього, в частині внесення змін щодо орендної плати. Позивач зазначає, що між сторонами велась переписка щодо врегулювання питання внесення змін до договору, проте відповідач не вимогу позивача не направляв на його адресу належним чином оформлену та підписану додаткову угоду, в зв`язку з чим позивач вважає, що між сторонами виник спір щодо порядку внесення змін до договору.

При цьому, судова колегія зазначає, що вимога зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області, м. Херсон направити на адресу Приватного підприємства "Космополія", м. Херсон два примірники проекту додаткової угоди до договору оренди землі від 25 жовтня 2005 року № 4АА72700001, які підписані уповноваженою особою та скріплені печаткою, не може бути предметом позовних вимог і звернення до суду, оскільки факт ненадання підписаного проекту договору не може розглядатись як окремий обов`язок щодо виконання сторонами договірних зобов`язань, в т.ч. щодо внесення змін до такого договору, як і не може свідчити про існування між сторонами спору щодо порядку внесення змін до договору.

Предметом позову не може бути встановлення обставини, зокрема, обов`язок оформлення документів (в т.ч. додаткових угод), оскільки вказані обставини не свідчать про існування між сторонами будь-яких спірних правовідносин, які можуть бути вирішені в судовому порядку. До того ж позивач у позовній заяві самостійно підтверджує відсутність спірних правовідносин щодо внесення змін до договору, які на відміну від, як про те зазначає позивач, спору «щодо порядку внесення змін до договору» можуть бути предметом розгляду в суді.

Отже, судова колегія зазначає, що вимога позивача про зобов`язання направити на адресу позивача примірники проекту додаткової угоди не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки господарські суди порушують провадження у справах за позовами, в основі яких правова вимога - спір про право, що виникає з матеріальних правовідносин.

Захист майнового чи немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов`язання утриматись від їх вчинення.

Заявлена позивачем у цій справі вимога не приводить до поновлення порушеного права позивача та, у разі її задоволення, не може бути виконана у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що вимога позивача у цій справі про зобов`язання направити на адресу позивача примірники проекту додаткової угоди не відповідає способам захисту прав, встановленим чинним законодавством, і, як наслідок, не призводить до поновлення порушеного права позивача.

Тобто, вказані позовні вимоги не можуть бути розглянуті у господарському суді, як і не можуть бути розглянуті й у порядку іншого (ніж господарське) судочинства.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 року у справі № 905/1926/16.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо, зокрема, спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Тобто, провадження у справі підлягає закриттю, якщо при її розгляді буде встановлена непідвідомчість справи господарському суду (ст. 12 цього ж Кодексу).

При цьому, судова колегія зазначає, що правова конструкція ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає підстави для закриття провадження у справі, свідчить про те, що непідсудність спору господарському суду, у порівняні з іншими підставами для закриття провадження у справі, має пріоритетне значення, в зв`язку з чим, судова колегія вважає, що у разі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, суд зобов`язаний закрити провадження у справі саме за цією підставою, незважаючи на існування інших, визначених у цій статті, підстав для закриття провадження у справі.

З огляду на що, відсутність предмету спору, як підстава для закриття провадження у справі, в даному випадку не може бути підставою для закриття провадження у справі.

Вказані обставини залишились судом першої інстанції без уваги.

До того ж судова колегія зауважує, що при наявності клопотання позивача про відмову від позову, суд має дослідити саме вказану заяву, та за умови дотримання позивачем вимог процесуального закону щодо подання таких заяв, зобов`язаний закрити провадження у справі саме за цих підстав, оскільки право відмовитись від позову є одним з фундаментальних прав позивача у справі, так як саме позивач є ініціатором провадження у справі та захисту його прав та законних інтересів у судовому порядку.

З урахуванням викладеного доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали, оскільки така ухвала прийнята з порушенням судом першої інтонації норм процесуального права та не повним встановленням обставин, що мають значення для правильного вирішення питання щодо підстав для закриття провадження у даній справі.

Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Приймаючи до уваги вищенаведені обставини справи в їх сукупності, судова колегія вважає, що аргументи, викладені в апеляційній скарзі, частково знайшли свої підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали, оскаржувана ухвала прийнята судом першої інстанції без належного з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, що призвело до прийняття судом першої інстанції невірного висновку про закриття провадження у справ з підстави відсутності предмету спору, з огляду на що, ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції.

Що стосується повернення позивачу судового збору за подання позовної заяви, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що оскільки за результатами апеляційного перегляду справу направлено до суду першої інстанції, питання щодо повернення судового збору позивачу судовою колегією не досліджується.

За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Приватного підприємства "Космополія", м. Херсон підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Херсонської області від 10.02.2020 року про закриття провадження у справі №923/47/20 скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції.

Що стосується стягнення з відповідача на користь скаржника судових витрат за результатами апеляційного перегляду ухвали, судова колегія зазначає, що якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з передачею справи суду першої інстанції, то розподіл суми судового збору, пов`язаної з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи (заяви), згідно із загальними правилами Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 231, 269, 270, 275, 277, ч. 4 ст. 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Космополія", м. Херсон на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 10.02.2020 року про закриття провадження у справі № 923/47/20 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Херсонської області від 10.02.2020 року про закриття провадження у справі № 923/47/20 скасувати.

Справу № 923/47/20 направити до Господарського суду Херсонської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст. 288 Господарського процесуального кодекс України.

Вступна і резолютивна частина постанови проголошені в судовому засіданні 01.06.2020 року.

Повний текст постанови складено 02 червня 2020 року.

Головуючий суддя Г.І. Діброва
Судді Н.М. Принцевська
А.І. Ярош