ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2020 р. Справа №914/2327/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Кордюк Г.Т.

суддів Кравчук Н.М.

Плотніцького Б.Д.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін Груп-М", б/н від 24.03.2020 (вх. ЗАГС 01-05/1229/20 від 30.03.2020)

на рішення Господарського суду Львівської області від 04.03.2020 (повний текст складено 13.03.2020) та

на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 11.03.2020 (повний текст складено 18.03.2020)

у справі № 914/2327/19 ( суддя Долінська О.З.)

за позовом: Державного підприємства "Рава-Руське лісове господарство", м.Рава-Руська Львівської області;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін Груп-М", с.Пісочна Миколаївського району Львівської області;

про: стягнення заборгованості за поставлену продукцію в сумі 70 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року Державне підприємство "Рава-Руське лісове господарство" звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін Груп-М" 70 000,00 грн. заборгованості.

Підставою для звернення з позовом слугувало неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором купівлі - продажу необробленої деревини № РР/ГГМ/14/05 від 14.05.2019 в частині оплати поставленого позивачем товару.

10.12.2019 до суду від Державного підприємства "Рава-Руське лісове господарство" поступила заява про зменшення розміру позовних вимог, якою позивач просив у зв`язку з частковим погашенням відповідачем суми основного боргу стягнути з відповідача 50 000,00 грн. основного боргу та 1 921,00 грн. судового збору.

19.02.2020 Державним підприємством "Рава-Руське лісове господарство" подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, якою позивач просив у зв`язку з частковим погашенням відповідачем суми основного боргу та укладенням 18.02.2020 між ДП «Рава-Руське лісове господарство» та Адвокатським об`єднанням «Парпан і партнери» договору про надання правової допомоги стягнути з відповідача 39 000,00 грн. основного боргу, 1 383,00 грн. 3% річних, 1921,00 грн. судового збору та 5 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду Львівської області суду від 19.02.2020 прийнято до розгляду заяву про зменшення розміру позовних вимог від 19.02.2020, яку суд розцінив, як заяву про зміну предмету позову.

04.03.2020 представником позивача подано до суду заяву про подання доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та детального їх опису у встановлені ГПК України строки.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 04.03.2020 у справі №914/2327/19 позовні вимоги задоволено частково. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін Груп-М" на користь Державного підприємства "Рава-Руське лісове господарство" 39 000,00 грн. основного боргу, 752,28 грн. 3 % річних та 1891,00 грн. понесених витрат на сплату судового збору. В задоволені решти позовних вимог відмовлено. Призначено судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу на 11.03.2020.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджено факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором купівлі - продажу необробленої деревини № РР/ГГМ/14/05 від 14.05.2019 стосовно повної оплати за отриманий від позивача товар та наявність заборгованості у відповідача перед позивачем в розмірі 39 000 грн. Доказів сплати даної заборгованості суду сторонами не подано на час ухвалення рішення у даній справі. З огляду на наведене, зважаючи на положення ст. 625 ЦК України та здійснивши перерахунок нарахованих позивачем за порушення відповідачем порядку та строку оплати поставленого за договором товару 3% річних в розмірі 1383,00 грн., суд дійшов до висновку, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 752,28 грн. 3% річних.

Додатковим рішенням Господарського суду Львівської області від 11.03.2020 у справі №914/2327/19 присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін Груп-М" на користь Державного підприємства "Рава-Руське лісове господарство" 5 000,00 грн. відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та понесені витрати на поштові відправлення в сумі 23 грн.00 коп.

Не погодившись з вказаними рішенням та додатковим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Грін Груп-М" звернулося до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 04.03.2020 у справі №914/2327/19 в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в сумі 752,28 грн. та додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 11.03.2020 у справі №914/2327/19 в частині стягнення з відповідача на користь позивача 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу, відповідач зазначає, що позивач просив стягнути з відповідача 3% річних та витрати на професійну правничу допомогу згідно з заявою про зменшення розміру позовних вимог від 19.02.2020. Оскільки 19.02.2020 підготовче засідання було закрито та призначено справу до розгляду по суті на 20.02.2020, відповідач не мав можливості подати відзив на позов у цій частині, а суд першої інстанції не виконав вимогу п.12 ч.2 ст. 182 ГПК України, чим порушив право відповідача на захист.

Окрім того, відповідач зазначає, що суд не звернув увагу на те, що у заяві від 19.02.2020 немає попереднього (орієнтовного) розрахунку витрат на професійну правничу допомогу, договір між позивачем та АО «Парпан і партнери» укладено 18.02.2020, до заяви не додано копії такого договору, відповідач визнав решту суми основного боргу, а тому роль адвоката в судових засіданнях полягала лише у його фізичні присутності. Відтак, апелянт вважає, що присуджена сума витрат на професійну правничу допомогу - 5 000 грн. є нерозумною.

Автоматизованою системою документообігу суду справу № 914/2327/19 розподілено до розгляду судді доповідачу Кордюк Г.Т. Введено до складу судової колегії суддів Кравчук Н.М. та Плотніцького Б.Д., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2020.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.04.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін Груп-М" на рішення Господарського суду Львівської області від 04.03.2020 та на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 11.03.2020 у справі № 914/2327/19 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Окрім того, ухвалою суду встановлено строк для подачі позивачем відзиву на апеляційну скаргу - до 08.05.2020.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав, хоча ухвалу суду від 06.04.2020 отримав, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч.3 ст. 263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права зазначає наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, 14.05.2019 між Державним підприємством «Рава - Руське лісове господарство» ( далі - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Грін Груп-М» ( ділі - покупець ) було укладено Договір купівлі - продажу необробленої деревини № РР/ГГМ/14/05 ( далі - Договір).

Згідно з п.1.1. Договору продавець передає у власність покупця на умовах РСА франко-склад продавця (франко-нижній, франко-проміжній, франко-верхній) необроблену деревину, надалі «Товар», найменування, загальна кількість і асортимент (номенклатура) якої обумовлюється сторонами додатково і встановлюється в документах на відпуск, які, після їх оформлення, стають невід`ємними частинами даного Договору, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього по цінах, не нижчих від тих, що склалися на останньому аукціоні. Оплата покупцем товару за цінами, вказаними у видаткових (прибуткових) документах, складених відповідно до чинного законодавства України, вважається конклюдентною згодою з вказаними цінами.

Відповідно до п. 2.1. Договору по якості необроблена деревина відповідає вимогам чинних стандартів України (ДСТУ) та технічних умов (ТУ), а саме: "Лісоматеріали круглі листяні класифікація за якістю, частина 1.Дуб і бук (ДСТУ ЕN 1316-1:2005); частина 2.Тополя (ДСТУ ЕК 1316-2:2005); частина 3. Ясен клен та явір (ДСТУ ЕН 1316- 3:2005). "Лісоматеріали круглі хвойних порід", класифікація за якістю частина 1.Ялина та ялиця (ДСТУ ЕНУ 1927-1:2005); частина 2.Сосна (ДСТУ ЕNV 1927-2:2005); частина 3.Модрина та тис (ДСТУ ЕNV 1927- 3:2005), а також іншим діючим державним стандартам та вимогам, що ставляться до необробленої деревини.

Об`єм товару визначається згідно ДСТУ 4020-2-2001 «Методи обмірювання та визначення об`ємів». (п. 2.2. Договору)

Згідно з п. 3.1 Договору ціна на товар встановлена в гривнях за 1 куб. м на умовах РСА франко-нижній, франко-проміжний, франко-верхній склад продавця, а саме: 399 600,00грн.

Відповідно до п.п. 4.1.-4.5. Договору поставка товару здійснюється згідно правил ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року на умовах EXW або FCA франко-склад продавця.

Поставка товару по даному договору здійснюється згідно щомісячного графіку поставок, який є невід`ємною частиною даного договору, на EXW франко-проміжний, франко-верхній склад продавця та/або на умовах FCA франко-склад продавця.

Місячна партія становить пропорційну частину загальної кількості товару, що забезпечує рівномірну поставку та погоджується сторонами графіком поставки.

Комплект товаросупровідних документів: товаротранспортна (залізнична) накладна; рахунок-фактура; специфікація. Продавець зобов`язаний провести електронну реєстрацію податкових накладних.

У випадку, коли споживач не оплатив та не забрав придбану деревину в термін, передбачений графіком, він втрачає право на її отримання.

Прийом-передача доставленого товару здійснюється на складі покупця за умови доставки товару залізничним транспортом. При перевезенні товару автомобільним транспортом, прийом-передача товару здійснюється на складі продавця за умовами РСА склад продавця ( в редакції ІНКОТЕРМС 2010): за якістю - у відповідності з нормами відповідних ДСТУ, ТУ, інших умов згідно законодавства України; за кількістю - у відповідності з товаротранспортними чи залізничними накладними та специфікаціями до них з підписом уповноваженої особи та печаткою продавця. (п. 5.1. Договору)

Пунктом 5.2. Договору передбачено, що не пізніше ніж за 5 діб до передачі товару продавець повідомляє покупця про дату та місце поставки.

Відповідно до п. 5.3. та п. 5.4. Договору датою передачі товару продавцем та прийому його покупцем, тобто датою поставки, вважається дата товарно-транспортної накладної.

Приймання товару по кількості і якості здійснюється у відповідності з вимогами інструкцій про порядок приймання лісопродукції по кількості і якості - П-6, П-7; ДСТУ 4020-2-2001, 2034-92.

На виконання умов Договору позивач передав, а відповідач прийняв товар на загальну суму 144 574,32 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними: серія А № 012174 від 31.05.2019 (серія ЛВА № 712266 від 31.05.2019) на суму 47 710,87 грн., серія А № 012170 від 30.05.2019 (серія ЛВА № 712257 від 30.05.2019 ) на суму 47 890,82 грн., серія А № 012166 від 17.05.2019 (серія ЛВА № 712241 від 17.05.2019) на суму 48 972,65 грн. Вказана обставина жодною із сторін не заперечується.

Відповідно до п. 6.1. Договору платіж (передоплата 100% вартості) здійснюється шляхом банківського переказу коштів на розрахунковий рахунок продавця за кожну партію товару, згідно виставленого рахунку-фактури на протязі 5 діб з дати пред`явлення рахунку до сплати.

20.05.2019 на адресу відповідача було надіслано рахунок на оплату № 348 від 20.05.2019, який отриманий останнім 20.05.2019.

30.05.2019 на адресу відповідача було надіслано рахунок на оплату № 381 від 30.05.2019, який отриманий останнім 30.05.2019.

26.06.2019 на адресу відповідача було надіслано рахунок на оплату № 425 від 26.06.2019, який отриманий останнім 26.06.2019.

01.08.2019 на адресу відповідача було надіслано рахунок на оплату № 380 від 01.08.2019, який отриманий останнім 01.08.2019.

12.08.2019 на адресу відповідача було надіслано рахунок на оплату № 502 від 12.08.2019, який отриманий останнім 12.08.2019.

09.09.2019 на адресу відповідача було надіслано рахунок на оплату № 549 від 09.09.2019, який отриманий останнім 09.09.2019.

11.10.2019 на адресу відповідача було надіслано рахунок на оплату № 601 від 11.10.2019, який отриманий останнім 11.10.2019.

22.10.2019 на адресу відповідача було надіслано рахунок на оплату № 614 від 20.05.2019, який отриманий останнім 22.10.2019.

Відповідно до п. 7.1. Договору покупець зобов`язується здійснювати оплату за кожну партію товару протягом 5 ти діб з дати пред`явлення рахунку до сплати.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, відповідач здійснив оплату частково відповідно до наступних платіжних доручень: № 78 від 21.05.2019 на суму 48 972, 65 грн., № 198 від 25.07.2019 на суму 10 001, 69 грн., № 291 від 13.09.2019 на суму 15 600 грн.

Вказані підстави слугували підставою для звернення Державного підприємства "Рава-Руське лісове господарство" до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін Груп-М" 70 000,00 грн. заборгованості.

В процесі розгляду справи судом першої інстанції відповідач частково погасив заборгованість перед позивачем, сплативши 31 000,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями № 530 від 22.11.2019 на суму 20 000 грн., №530 від 24.01.2020 на суму 5 000 грн. та №93 від 14.02.2020 на суму 6 000 грн.

З оглядну на наведене, Державне підприємство "Рава-Руське лісове господарство" просило стягнути з відповідача 39 000,00 грн. основного боргу, 1383,00 грн. 3% річних, 1921,00 грн. судового збору та 5 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу (відповідно до заяви про зменшення розміру позовних вимог, яка розцінена судом як заява про зміну предмета позову та прийнята до розгляду).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Оцінивши матеріали справи та докази, що містяться у ній в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне:

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 629 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст.692 ЦК України).

Відповідно до п. 7.1. Договору покупець зобов`язується здійснювати оплату за кожну партію товару протягом 5 ти діб з дати пред`явлення рахунку до сплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов Договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 144 574, 32 грн., а відповідач свій обов`язок щодо оплати поставленого товару виконав частково. Заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар становить 39 000 грн., що відповідачем не заперечується.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 39 000 грн. основного боргу за Договором та 752,28 грн. 3% річних.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача основної заборгованості за Договором не оскаржується жодною із сторін. Окрім того, відповідач у апеляційній скарзі не заперечує наявності підстав для стягнення з нього на користь позивача 3% річних у сумі 752, 28 грн. та не заперечує правильності проведеного судом перерахунку належних до стягнення 3% річних.

Водночас апелянт зазначає, що оскільки позивач просив стягнути з відповідача 3% річних згідно з заявою про зменшення розміру позовних вимог від 19.02.2020, 19.02.2020 підготовче засідання було закрито та призначено справу до розгляду по суті на 20.02.2020, відповідач не мав можливості подати відзив на позов у цій частині, а суд першої інстанції порушив право відповідача на захист.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з протоколу судового засідання у даній справі від 19.02.2020, в судовому засіданні 19.02.2020 представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог, вказане судове засідання відбулось за участю представника відповідача, який не заперечив проти прийняття заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 19.02.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.02.2020, а ухвалою суду від 20.02.2020 відкладено розгляд справи на 04.03.2020.

Відтак, відповідачу було відомо про подання зави про зменшення позовних вимог від 19.02.2020 і він не був позбавлений права подати свої заперечення щодо вимог вказаної заяви.

З огляду на все викладене вище в сукупності, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 04.03.2020 у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, не можуть слугувати підставою для скасування або зміни оскаржуваного рішення суду.

Окрім того, відповідач оскаржує додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 11.03.2020 у справі №914/2327/19 в частині стягнення з відповідача на користь позивача 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

За приписами статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове судове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною 3 статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.11.2019 Державне підприємство "Рава-Руське лісове господарство" звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін Груп-М" 70 000,00 грн. заборгованості. При цьому, у позовній заяві позивач повідомив суд, що не поніс та не очікує понести судові витрати у зв`язку з розглядом даної справи в суді, окрім судового збору.

19.02.2020 Державним підприємством "Рава-Руське лісове господарство" подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, якою позивач, серед іншого, просив у зв`язку з укладенням 18.02.2020 між ДП «Рава-Руське лісове господарство» та Адвокатським об`єднанням «Парпан і партнери» договору про надання правової допомоги стягнути з відповідача 5 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Вказана заява підписана представником позивача - адвокатом Симканич В.В., повноваження якого підтверджуються ордером серії ЛВ №143180 від 18.02.2020, виданим АО «Парпан і партнери».

04.03.2020 представником позивача подано до суду заяву про подання доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та детального їх опису у встановлені ГПК України строки.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 04.03.2020 у справі №914/2327/19 позовні вимоги задоволено частково. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін Груп-М" на користь Державного підприємства "Рава-Руське лісове господарство" 39 000,00 грн. основного боргу, 752,28 грн. 3 % річних та 1891,00 грн. понесених витрат на сплату судового збору. В задоволені решти позовних вимог відмовлено. Призначено судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу на 11.03.2020.

06.03.2020, тобто в межах визначеного ч.8 ст.129 ГПК України 5-ти денного строку після прийняття рішення у даній справі, позивач подав до суду детальний опис робіт ( наданих послуг), виконаних адвокатом по справі №914/2327/19, яким просив стягнути з відповідача 5 000 грн. понесених витрат на правничу професійну допомогу та 23 грн. понесених позивачем витрат на поштові відправлення.

Позивачем на підтвердження його витрат на професійну правничу допомогу адвоката долучено до вказаної заяви копії:

- свідоцтва Симканич В. В. про право на заняття адвокатською діяльністю №1875/10 від 22.02.2001;

- договору про надання професійної правничої допомоги №18/02/20 від 18.02.2020, укладеного між Державним підприємством "Рава-Руське лісове господарство" та АО «Парпан і партнери», за умовами п.1.1. якого об`єднання бере на себе зобов`язання надати правову допомогу в межах справи за позовом клієнта про стягнення з ТОВ «Грін Груп-М» в Господарському суді Львівської області по справі №914/2327/19, а клієнт зобов`язаний оплатити правову допомогу об`єднання у порядку та строки обумовлені сторонами. Відповідно до п.3.1. вказаного договору за правову допомогу клієнт сплачує об`єднанню гонорар у розмірі 5 000 грн. впродовж 3-ох робочих днів з дня підписання акту виконаних робіт до цього договору або виставлення рахунка;

- акту здачі-приймання виконаних робіт від 04.03.2020, підписаного та скріпленого відтисками печаток ДП "Рава-Руське лісове господарство" та АО «Парпан і партнери», який містить детальний опис наданих адвокатом послуг та їх вартість, а саме 5 000 грн. - вартість наданої професійної правничої допомоги та 23 грн. - вартість фактичних витрат по справі ( поштові послуги по відправленню від 19.02.2020);

- платіжного доручення №15079 від 05.03.2020 про оплату позивачем АО «Парпан і партнери» 5 023,00 грн. із призначенням платежу: «оплата згідно договору №18/02/20 від 18.02.2020 року. Проведення процедури закупівлі не передбачено. Без ПДВ».

Відтак, позивачем доведено факт понесення витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції в заявленому ним розмірі.

Доводи апелянта про те, що позивачем не було подано попереднього (орієнтовного) розрахунку витрат на професійну правничу допомогу, відхиляються судом апеляційної інстанції з огляду на наступне:

Частиною першою статті 124 ГПК передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Частиною другою статті 124 ГПК визначено наслідки невиконання сторонами положення частини першої статті 124 ГПК.

Відповідно до частини другої статті 124 ГПК суд може відмовити стороні, яка не подала разом з першою заявою по суті спору попереднього розрахунку суми судових витрат, у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору, тобто відмовити зокрема у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що правова конструкція зазначеної норми свідчить, що це - право суду, а не його обов`язок.

Покликання апелянта на те, що позивачем не додано до заяви від 19.02.2020 копії договору про надання професійної правничої допомоги судом апеляційної інстанції відхиляються, оскільки, як зазначалось вище, до судових дебатів представником позивача подано до суду заяву про подання доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та детального їх опису у встановлені ГПК України строки і такі докази подано позивачем в межах визначеного ч.8 ст.129 ГПК України 5-ти денного строку після прийняття рішення у даній справі.

Окрім того, колегія суддів відхиляє покликання апелянта на те, що присуджена сума витрат на професійну правничу допомогу - 5 000 грн. є нерозумною, з огляду на наступне:

Відповідно до ч.ч.4-6 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, у розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.11.2019 у справі №902/347/18.

Як зазначалось вище, позивачем заявлено про стягнення з відповідача понесення витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції в розмірі 5 000 грн. заявою про зменшення розміру позовних вимог від 19.02.2020

Як вбачається з протоколу судового засідання у даній справі від 19.02.2020, в судовому засіданні 19.02.2020 представник відповідача не заперечив проти прийняття заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог, однак просив не брати до уваги заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з відсутністю доказів.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 19.02.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.02.2020, а ухвалою суду від 20.02.2020 відкладено розгляд справи на 04.03.2020.

Однак, відповідачем не подано суду першої інстанції клопотання про зменшення заявленого позивачем розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Водночас, відповідачем, відповідно до ст. 126 ГПК України, не доведено належними та допустимим доказами неспівмірності заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу із складністю справи, обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт і у поданій апеляційній скарзі.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про відсутність правових підстав для зменшення заявлених позивачем до відшкодування витрат на правову допомогу, які належно підтверджені.

З огляду на все викладене вище в сукупності, колегія суддів вважає що додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 11.03.2020 у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає. Відтак, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін Груп-М" задоволенню не підлягає.

Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на скаржника в порядку ст.ст.129, 282 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, -

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 04.03.2020 та додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 11.03.2020 у справі №914/2327/19 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін Груп-М" - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

3. Порядок і строк оскарження встановлені ст.ст. 288-289 ГПК України.

Головуючий суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Кравчук Н.М.

Суддя Плотніцький Б.Д.