ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"04" червня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/832/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І.

при секретарі судового засідання: Цісельський К.О.

за участю представників сторін:

від позивача - Коваленко Ю.М. (довіреність №20-138 від 10.12.2019р.);

від відповідача - Чібічьян О.Р. (довіреність №2046 від 25.10.2019р.);

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/832/20

за позовом публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" (69008, м.Запоріжжя, Південне шосе,72, )

до відповідача акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, )

про стягнення 468 822,30 грн.

ВСТАНОВИВ:

30.03.2020р. публічне акціонерне товариство "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", в якій позивач просить суд стягнути з відповідача суму штрафу за прострочення доставки вантажів у розмірі 468 822,30 грн., а також суму судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що під час здійснення відповідачем протягом листопада 2019 року перевезення вантажів ПАТ „Запорізький металургійний комбінат „Запоріжсталь" останнім було допущено прострочення термінів доставки вантажу, що стало підставою з посиланням на пункт 116 Статуту залізниць України для нарахування відповідачу штрафу у заявленій до стягнення сумі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.04.2020р. відкрито провадження у справі № 916/832/20, справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на "04" травня 2020 р. о 15:30.

17.04.2020р. до Господарського суду Одеської області від відповідача надійшов відзив (вх.№ 9769/20), згідно якого останній заявлені позовні вимоги не визнає та просить суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, оскільки "Одеська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії „Одеська залізниця" АТ „Укрзалізниця" повідомляла, що усі вагони з вантажем концентрат залізорудний були доставлені до станції призначення з простроченням не з вини залізниці, а через неприймання даного вантажу Миколаїв-Вантажний через перевантаження в його адресу.

Також, 17.04.2020р. до Господарського суду Одеської області від відповідача надійшла заява (вх.№9771/20), згідно якої останній просить суд зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій на 50% до розміру 234 411,15 грн.

В обґрунтування заяви відповідач, зокрема, посилається на положення ст. 233 Господарського кодексу України та ст. 551 Цивільного кодексу України, а також на те, що матеріали справи №916/832/20 не містять доказів понесення позивачем збитків внаслідок затримки доставки вантажу. Крім того, відповідач зазначає, що для Укрзалізниці в чотири рази зріс коефіцієнт зі сплати земельного податку у 2019 р., через що товариство має віддати 4,2 млрд. грн., що втричі більше, ніж минулого року. Таким чином, за ствердженнями відповідача, враховуючи інші податки, рівень податкового навантаження на залізничну компанію зріс до 51-57% та причиною такого стану речей стали зміни до Податкового кодексу України, що набули чинності з 01.01.2019 р., залізнична галузь повністю позбавлена пільги зі сплати земельного податку в розмірі 25% нарахованої ставки. Так, відповідач зазначає, що згідно із Законом України "Про залізничний транспорт" Укрзалізниця мала би отримувати з місцевих та державного бюджетів компенсацію за пасажирські перевезення , однак з 1996 р. ця норма не виконується, обсяг збитків лише за 2018 рік - 12 млрд. грн., а також капітальні вкладення в пасажирські перевезення понад 2 млрд. грн.

29.04.2020 року до Господарського суду Одеської області від позивача надійшла заява (вх.№10714/20), згідно якої останній просив суд забезпечити проведення судового засідання у справі №916/832/20 в режимі відеоконференції, яке призначено до розгляду на 04.05.2020р. о 15:30 та визначити відповідальним за проведення відеоконференції під час вищевказаного судового засідання Господарський суд Запорізької області.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.05.2020р заяву ПАТ "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" про розгляд справи в режимі відеоконференції (вх.№10714/20 від 29.04.2020р.) задоволено; доручено Господарському суду Запорізької області проведення відеоконференції з метою забезпечення участі представника публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" у судовому засіданні при розгляді справи № 916/832/20, яке призначене Господарським судом Одеської області на 04.05.2020р. о 15 год. 30 хв.

04.05.2020р. до Господарського суду Одеської області від відповідача надійшла заява (вх.№10994/20) відповідно до якої останній просить суд розгляд справи провести за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

04.05.2020р. до Господарського суду Одеської області від позивача надійшла відповідь на відзив (11069/20), відповідно до якої позивач стверджує, що відповідачем не доведено за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів відсутності його вини в прострочені доставки вантажів за перевізними документами зазначеними в позовній заяві.

Також, 04.05.2020р. до Господарського суду Одеської області від позивача надійшли заперечення на заяву про зменшення суми штрафу (вх.№11070/20), відповідно до якої останній просить суд в задоволені заяви відповідача про зменшення штрафу відмовити та, зокрема, зазначає, що посилання відповідача на позбавлення його пільг по сплаті земельного податку, не є підставою для зменшення суми штрафу. Всі інші суб`єкти господарювання в тому числі позивач, також сплачують земельний податок на загальних підставах. Разом з тим, позивачем зазначено, що відповідачем не надано жодного доказу до матеріалів справи, який би пояснював допущення несвоєчасного перевезення вантажу за спірними накладними та дане порушення АТ «Укрзалізниця» має системний характер, що свідчить про те, що даний випадок не є винятковим.

В судовому засіданні 04.05.2020р. судом оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 28.05.2020р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.05.2020р. повідомлено АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Українська залізниця" про відкладення підготовчого засідання на 28.05.2020р. о 13:45, в порядку ст. 120 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.05.2020р. доручено Господарському суду Запорізької області проведення відеоконференції з метою забезпечення участі представника ПАТ "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" у судовому засіданні при розгляді справи № 916/832/20, яке призначене Господарським судом Одеської області на 28.05.2020р. о 13 год. 45 хв.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.05.2020р. закрито підготовче провадження у справі № 916/832/20 та призначено справу до розгляду по суті в засіданні суду на "04" червня 2020 р. о 17:00; доручено Господарському суду Запорізької області проведення відеоконференції з метою забезпечення участі представника ПАТ "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" у судовому засіданні при розгляді справи.

Представник позивача в судовому засіданні 04.06.2020р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, а також просив суд надати можливість подати докази на підтвердження розміру судових витрат (витрат на правничу допомогу) протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду та призначити дату наступного судового засідання з вирішення цього питання.

Представник відповідача в судовому засіданні 04.06.2020р. проти задоволення позову заперечував, просив суд відмовити в його задоволені, з підстав, викладених у відзиві на позов.

В судовому засіданні від 04.06.2020р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, надані під час судового розгляду, проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, господарський суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язаний сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (частини 1, 3 ст. 909 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюється транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Аналогічний припис містить ст. 909 Цивільного кодексу України.

У відповідності до підпункту 8 пункту 6 розділу 1 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем; накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача; накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

При цьому, Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (стаття 2 Статуту). На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (стаття 5 Статуту).

Згідно статті 22 Статуту залізниць України, за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.02.2018р. між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (перевізник) та Публічним акціонерним товариством "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" (замовник) було укладено договір про надання послуг №10429/ЦТЛ-2018/20/2018/365.

Згідно з п. 1.1. договору, предметом договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до п. 1.3. договору, надання послуг за цим договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами.

Як встановлено судом, в листопаді 2019 р. вантажовідправником - ПАТ "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" зі станції «Запорожье-Левое» на станцію «Миколаїв-Вантажний (експорт)» було відправлено вантаж - «прокат черных металов, не поименнованный в алфавите; подонны металические» на адресу вантажоодержувача ТОВ «Нікморсервіс Миколаїв» на підставі наступних накладних: №45543428, №45509601, № 45509619, №45590932, № 45591112, № 45591120, №45591146,№ 45591161,№ 45509643, №45509650, №45595014,№ 45594967,№ 45594991, №45595006,№ 45595253,№ 45605037, №45605185, №45605193,№ 45605334,№ 45605375, №45605425,№ 45605169,№ 45605201, №45605300, №45605367,№ 45509700,№ 45509718, №45509742,№ 45509734,№ 45644952, №45641446, №45509775,№ 45573656,№ 45662764, №45662855,№ 45676277,№ 45659513, №45659521, №45659554,№ 45675683,№ 45675691, №45675709,№ 45675758,№ 45675808, №45662897, №45675857,№ 45659489,№ 45659562, №45675667,№ 45675725,№ 45675816, №45675824, №45675832,№ 45645074,№ 45645108, №45644960,№ 45644978,№ 45698990, №45697455, №45645066,№ 45645082,№ 45728078, №45697505,№ 45697422,№ 45697471, №45697513, №45697521,№ 45697539,№ 45697554, №45716636,№ 45716768,№ 45703485, №45704459, №45727864,№ 45728094,№ 45728136, №45697315,№ 45697497,№ 45645017, №45645025, №45645033,№ 45645058,№ 45645090, №45645181,№ 45645165,№ 45645173, №45645199, №45645207,№ 45762895,№ 45735727, №45735776,№ 45754918,№ 45733540, №45733607, №45733615,№ 45733623,№ 45733656, №45754959,№ 45754975,№ 45735750, №45735719, №45736063,№ 45736238,№ 45736246, №45755048,№ 45754819,№ 45754827, №45754868, №45754876,№ 45754892,№ 45759172, №45762994,№ 45763000,№ 45770930, №45770971, №45790847,№ 45790458,№ 45790490, №45790516,№ 45790722,№ 45776465, №45776655, №45776663,№ 45776671,№ 45776689, №45790730,№ 45776648,№ 45790664, №45790672, №45790706,№ 45790771,№ 45790805, №45790839,№ 45775483,№ 45797230, №45797305, №45797347,№ 45797354,№ 45797388, №45797404,№ 45797420,№ 45797446, №45808953, №45808961,№ 45802808,№ 45808821, №45808847,№ 45808862,№ 45797297, №45797412, №45797438,№ 45775491,№ 45775509, №45808870,№ 45808946,№ 45991353, №46012068, №46014726,№ 46014882,№ 46014593, №46014866,№ 46014700,№ 46014742, №46014809, №46014619,№ 46014817,№ 46014833, №46014692,№ 46074555,№ 46064069, №46064820, №46115168,№ 46083671,№ 46083796, №46083580,№ 46083747,№ 46014254, №46128674, №46128690,№ 46014221,№ 46014239, №46128435,№ 46139275,№ 46128641, №46128658, №46128666,№ 46128708,№ 46128716, №46128724,№ 46128732,№ 46139267, №46139333, №46139374,№ 46139242,№ 46320602, №46312260,№ 46296521,№ 46296547, №46312245, №46311940.

Відповідно до статті 41 Статуту залізниць України та пункту 2.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни; обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах календарним штемпелем станції відправлення.

Пунктами 1.1. та 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 865/5086, встановлено, що термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підпункту 1.1.1. пункту 1.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Пунктом 2.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів передбачено, що обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі "Навантаження призначено на число місяць".

Згідно п. 2.4 Правил обчислення термінів доставки вантажів терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Разом з тим, як встановлено судом в процесі розгляду справи, вантаж, що прямував за вказаними позивачем залізничними накладними, відповідачем було доставлено із порушенням встановлених термінів доставки, про що свідчать відповідні записи у залізничних накладних, а саме календарні штемпелі прибуття вантажу (графа 51) та видачі вантажу (графа 52).

Положення ст.130 Статуту залізниць України передбачають, що пред`явленню залізниці позову, який випливає із цього Статуту, може передувати пред`явлення до неї претензії. Право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів мають: у разі втрати вантажу: Відправник - за умови пред`явлення вантажної квитанції і документів, що підтверджують кількість і вартість відправленого вантажу; одержувач - за умови пред`явлення вантажної квитанції з відміткою станції призначення про неприбуття вантажу і документів, що підтверджують кількість і вартість відправленого вантажу. У разі неможливості пред`явлення вантажної квитанції подається довідка станції відправлення про прийняття вантажу до перевезення з відміткою станції призначення про неприбуття вантажу; у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу: одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Якщо у складанні комерційного акта відмовлено, замість нього подається документ, що підтверджує скаргу про цю відмову; у разі прострочення доставки вантажу - одержувач за умови пред`явлення накладної; у разі втрати багажу чи вантажобагажу - пред`явник багажної чи вантажобагажної квитанції, а у разі недостачі, псування, пошкодження або прострочення доставки багажу, вантажобагажу - пред`явник акта, виданого залізницею про недостачу, прострочення доставки, псування, пошкодження багажу чи вантажобагажу. Накладна, вантажна, багажна і вантажобагажна квитанції та комерційний акт подаються лише в оригіналі.

Положення ст.133 Статуту залізниць України передбачають, що передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені. Передача права на пред`явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

За переуступним написом, зробленим на вищезазначених накладних вантажоодержувач ТОВ «Нікморсервіс Миколаїв» передав право на пред`явлення позову - ПАТ "Запоріжсталь".

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України, за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб. Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув. Залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

Враховуючи вимоги матеріального права, суд доходить висновку про наявність у позивача правових підстав для стягнення із відповідача штрафу за порушення термінів доставки вантажів залізничним транспортом.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 76 Господарського процесуального Кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального Кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 78 Господарського процесуального Кодексу України визначено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Між тим, доказів відсутності вини у порушенні строків доставки вантажу відповідачем суду не надано.

При цьому, доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, стосовно того, що порушення термінів доставки вантажів сталося не з його вини, не приймаються судом до уваги, з огляду на те, що матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження таких посилань.

Водночас, відповідно до п. 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів про причини затримки, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції. В залізничних накладних, за якими вагони були доставлені з порушенням встановлених строків і оригінали яких були додані до позовної заяви, відсутні будь-які відмітки залізниці, які б свідчили про підстави збільшення терміну доставки.

Вирішуючи питання щодо розміру такого штрафу, суд вказує наступне.

Як вже було зазначено судом, накладна є основним перевізним документом встановленої форми, оформленим відповідно до Статуту Залізниць та Правил.

Статтею 23 Статуту залізниць України визначено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

У відповідності до п.7 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року № 644, вантаж разом з накладною видається на станції призначення одержувачу, зазначеному в накладній, після внесення ним усіх належних залізниці платежів. Видача імпортних вантажів провадиться після митного оформлення.

Після проведення розрахунків за перевезення вантажу, оформленого накладною у паперовому вигляді, накладна видається одержувачу під розписку в примірнику накладної, що залишається у залізниці. Оформлення видачі вантажу, що прибув з електронною накладною (із накладенням електронного цифрового підпису), здійснюється згідно з додатком 3 до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 863/5084. При цьому, в разі потреби накладна видається одержувачу в паперовому вигляді.

Відповідно до вимог Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної і дорожньої відомості. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці, або дата подачі вагона під вивантаження, якщо вона здійснюється одержувачем на місцях загального або не загального користування (пункт 8 Правил).

Як вбачається з наявних в матеріалах справи накладних, відповідач допустив прострочення термінів доставки вантажів, що підтверджується відміткою в графі 52 Календарний штемпель видачі вантажів у накладних.

Враховуючи положення ст. 116 Статуту залізниць України, суд зазначає, що розрахунок розміру штрафу за несвоєчасну доставку вантажу має здійснюватися виходячи із розміру плати, визначеної в п. 34 спірних накладних, оскільки позивачем сплачено відповідачу вартість перевезення, визначену сторонами.

З урахуванням викладеного, та перевіривши розрахунок штрафу, здійснений позивачем, суд вважає правомірними вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу за несвоєчасне перевезення вантажів в сумі 468 822,30 грн. При цьому, розрахунки штрафу відповідачем не оспорено.

Як вище зазначено судом, 17.04.2020р. відповідачем було подано суду заяву про зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій на 50% до розміру 234 411,15 грн.

Вирішуючи питання щодо зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд вказує наступне.

За умовами ч. 3 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За приписами ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

У пункті 42 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 07.04.2008 року №01-8/211 "Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України" вказано, що зазначені норми ставлять право суду на зменшення неустойки в залежність від співвідношення її розміру і збитків. При застосуванні ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України слід мати на увазі, що поняття "значно" та "надмірно" є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку. При цьому, слід враховувати, що правила ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Отже, питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду України від 26.07.2018р. у справі №924/1089/17.

На підставі аналізу поданих доказів та їх об`єктивної оцінки, із врахуванням ненадання відповідачем будь-яких додаткових доказів для зменшення розміру штрафних санкцій, господарський суд не вбачає підстав для зменшення розміру нарахованого позивачем відповідачу штрафу.

При цьому, господарський суд не приймає до уваги посилання відповідача на ненадання позивачем доказів понесення збитків внаслідок затримки доставки вантажу, оскільки обов`язок доведення наявності підстав для зменшення штрафу покладений саме на відповідача.

Дослідивши подану відповідачем заяву про зменшення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу на 50%, перевіривши всі доводи, які містяться в ньому, врахувавши розмір несвоєчасного виконання відповідачем свого зобов`язання та розмір штрафу; обставини, на які посилався відповідач як на підставу зменшення штрафу та які відповідач згідно ст. 74 ГПК України не довів, що вони є винятковими, суд не вбачає підстав для задоволення вказаного клопотання. Адже відповідачем не надано суду жодних належних, допустимих та вірогідних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 ГПК України на підтвердження наявності скрутного майнового становища, поважності причин неналежного виконання зобов`язань та причинних наслідків, винятковості даного випадку та невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення.

За таких обставин, позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» підлягають повному задоволенню.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, судові витраті щодо сплати судового збору покладаються на відповідача.

При зверненні з позовною заявою до суду ПАТ "Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» було сплачено судовий збір у сумі 7 168,06 грн. За розгляд даного позову судом позивач поніс витрати на оплату судового збору в сумі 7 032,33 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Разом з тим, суд зазначає, що надмірно сплачений позивачем судовий збір в сумі 135,73 грн. може бути повернутий платнику після подання ним відповідного клопотання до суду.

При цьому, з урахуванням заяви позивача про надання можливості надати докази понесених витрат на професійну правничу допомогу та призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат, суд, керуючись ст.221 та п.5 ч.6 ст.238 Господарського процесуального кодексу України, вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) на 17.06.2020р. об 10 год. 30 хв.

Керуючись ст.ст. 129,221, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" до акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 468 822,30 грн. - задовольнити.

2. Стягнути з акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, ) на користь публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" (69008, м. Запоріжжя, Південне шосе,72, ) 468 822 (чотириста шістдесят вісім тисяч вісімсот двадцять дві) грн. 30 коп. - штрафу за прострочення доставки вантажів та 7 032 (сім тисяч тридцять дві) грн. 33 коп. - витрат по сплаті судового збору.

3. Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати (витрат на професійну правничу допомогу) на 17 червня 2020р. о 10:30.

Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Одеської області за адресою: м. Одеса, пр-т Шевченка, 29, в залі суд. засідань №15 (5 поверх), тел.(0482) 307-982.

4. Встановити позивачу строк для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат до 09.06.2020р.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 05 червня 2020 р.

Суддя Ю.І. Мостепаненко