РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.05.2020Справа № 910/12527/19

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдонінвест Трейдінг"
доПублічного акціонерного товариства "Центренерго"
простягнення 5 193 435 грн 68 коп.
Представники сторін:
від позивача:Шох С.М. - представник за довіреністю
від відповідача:Гавкалюк В.В. - представник за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

12.09.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдонінвест Трейдінг" з вимогами до Публічного акціонерного товариства "Центренерго" про стягнення 5 193 435 грн 68 коп. заборгованості за договором поставки вугілля від 29.03.2019 № 111/15, в тому числі: 4 887 366 грн 92 коп. основної заборгованості, 286 224 грн 84 коп. вартості доставки вугілля, 16 867 грн 33 коп. пені та 2 976 грн 59 коп. 3 % річних.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного сторонами договору поставки вугілля від 29.03.2019 № 111/15 неналежним чином виконав взяті на себе зобов`язання з оплати поставленого товару, у зв`язку з чим в останнього виникла основна заборгованість у розмірі 4 887 366 грн 92 коп. та заборгованість за доставку вугілля у розмірі 286 224 грн 84 коп. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань позивачем нараховано 16 867 грн 33 коп. пені та 2 976 грн 59 коп. 3 % річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2019, на підставі частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, позовну заяву залишено без руху.

24.09.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на підтвердження усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.2019 відкрито провадження у справі № 910/12527/19, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 24.10.2019.

21.10.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

23.10.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

24.10.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

24.10.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва надійшла зустрічна позовна заява Публічного акціонерного товариства "Центренерго" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдонінвест Трейдінг" про розірвання договору поставки вугілля від 29.03.2019 № 111/15.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2019 зустрічну позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Центренерго" залишено без руху на підставі частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, оскільки до позовної заяви не додано документів на підтвердження повноважень особи, яка підписала позовну заяву; не зазначено доказів, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги; не зазначено доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою; відсутній попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи; не додано доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

У підготовчому засіданні 24.10.2019 судом оголошено перерву до 21.11.2019.

25.10.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про видачу судового рішення.

19.11.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив.

21.11.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшов відзив на зустрічну позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2019 зустрічну позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Центренерго" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдонінвест Трейдінг" про розірвання договору поставки вугілля від 29.03.2019 № 111/15 та додані до неї матеріали повернуто без розгляду.

У підготовчому засіданні 21.11.2019 судом оголошено перерву до 05.12.2019.

В порядку статті 120 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2019 суд викликав сторін у підготовче засідання на 05.12.2019.

29.11.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла апеляційна скарга на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2019 у справі № 910/12527/19.

03.12.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

03.12.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, відповідно до якого відповідач просить суд зупинити провадження у справі до перегляду Північним апеляційним господарським судом ухвали Господарського суду міста Києва від 21.11.2019.

05.12.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив.

У підготовчому засіданні 05.12.2019 суд повідомив, що до Північного апеляційного господарського суду будуть направлені матеріали оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 21.11.2019 та, керуючись п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України, постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 19.12.2019.

Супровідним листом від 11.12.2019 матеріали оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 21.11.2019 направлено до Північного апеляційного господарського суду.

18.12.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Північного апеляційного господарського суду надійшов лист про надсилання копії ухвали про залишення зустрічної позовної заяви без руху.

19.12.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла заява про об`єднання проваджень, заперечення, клопотання про зупинення провадження у справі до перегляду Північним апеляційним господарським судом ухвали Господарського суду міста Києва від 21.11.2019 та заява про відвід судді.

У судовому засіданні 19.12.2019 судом залишено без розгляду клопотання відповідача про об`єднання проваджень з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1-3 статті 173 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами: 1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; 2) одного й того самого позивача до різних відповідачів; 3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ.

У підготовчому засіданні 05.12.2019 суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 19.12.2019.

Статтею 118 Господарського процесуального кодексу України визначено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2019 визнано зловживанням процесуальними правами подання відповідачем 19.12.2019 клопотання про зупинення провадження у справі до перегляду Північним апеляційним господарським судом ухвали Господарського суду міста Києва від 21.11.2019, заяву Публічного акціонерного товариства "Центренерго" про зупинення провадження у справі до перегляду Північним апеляційним господарським судом ухвали Господарського суду міста Києва від 21.11.2019 залишено без розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2019 провадження у справі зупинено, заяву Публічного акціонерного товариства "Центренерго" про відвід судді Плотницької Н.Б. від розгляду справи № 910/12527/19 передано на автоматизований розподіл.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справи від 20.12.2019 заяву Публічного акціонерного товариства "Центренерго" про відвід судді Плотницької Н.Б. від розгляду справи № 910/12527/19 передано для розгляду судді Підченку Ю.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2019 у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Центренерго" про відвід судді Плотницької Н.Б. від розгляду справи № 910/12527/19 відмовлено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2019 поновлено провадження у справі № 910/12527/19, судове засідання призначено на 16.01.2020.

15.01.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про проведення судової товарознавчої експертизи з метою встановлення відповідності якості поставленого вугілля за укладеним між сторонами договором вимогам стандартів, технічним умовам та технічній документації.

У судовому засіданні 16.01.2020 судом оголошено перерву до 03.02.2020.

22.01.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла апеляційна скарга на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.12.2019 у справі № 910/12527/19.

28.01.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

03.02.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли заперечення на клопотання про проведення судової товарознавчої експертизи.

03.02.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Північного апеляційного господарського суду надійшли документи для долучення до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2020 зупинено провадження у справі № 910/12527/19 до повернення матеріалів справи до Господарського суду міста Києва.

Супровідним листом від 05.02.2020 матеріали справи № 910/12527/19 направлено до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2020 повернуто Публічному акціонерному товариству "Центренерго" апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.12.2019 у справі № 910/12527/19.

27.02.2020 матеріали справи № 910/12527/19 повернулися до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2020 поновлено провадження у справі № 910/12527/19, судове засідання призначено на 19.03.2020.

18.03.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 19.03.2020 судом оголошено перерву до 23.04.2020 для забезпечення процесуальних прав всіх учасників судового процесу під час дії карантинних заходів, про що сторін повідомлено ухвалою від 19.03.2020.

14.04.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 23.04.2020 судом оголошено перерву до 25.05.2020 для забезпечення процесуальних прав всіх учасників судового процесу під час дії карантинних заходів, про що сторін повідомлено ухвалою від 23.04.2020.

27.04.2020 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Північного апеляційного господарського суду надійшли документи для долучення до матеріалів справи.

У судове засідання 25.05.2020 з`явилися представники сторін та надали пояснення.

Представник відповідача підтримав подані через відділ діловодства суду клопотання про проведення почеркознавчої експертизи та товарознавчої експертизи.

Суд, розглянувши у судовому засіданні 25.05.2020 клопотання відповідача про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи та товарознавчої експертизи, відмовив у їх задоволенні, з огляду на те, що відповідачем не обгрунтовано подання вказаних клопотань, з яких підстав відповідач пропонує провести експертизу, що саме має бути предметом дослідження, а також жодних доказів на підтвердження необхідності проведення експертиз суду не надано.

Представник позивача надав пояснення по суті справи, відповідно до яких у повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача надав пояснення по суті справи, відповідно до яких заперечив проти заявлених позовних вимог з підстав, викладених у відзиві, та просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

У судовому засіданні 25.05.2020 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

29.03.2019 між Публічним акціонерним товариством "Центренерго" (покупець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрдонінвест Трейдінг" (постачальник за договором) укладено договір поставки вугілля № 111/15 (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник поставить (передасть) у власність покупця, а покупець прийме і оплатить вугільну продукцію (далі вугілля) на зазначених у договорі умовах.

Відповідно до пункту 1.2. договору кількість, асортимент і строки (терміни) поставки вугілля погоджуються сторонами в залежності від потреби покупця, але в будь-якому випадку в межах загальної суми договору і терміну його дії та разом з назвами виробників, вантажовідправників, відокремлених підрозділів покупця (ТЕС) - вантажоотримувачів (далі - вантажоотримувачі), залізничних станцій відправлення, залізничних станцій вантажоотримувачів (далі - залізничні станції призначення) і їх реквізитами вказуються в специфікаціях до договору, які є невід`ємною частиною договору (далі - специфікація).

Пунктом 2.1. договору визначено, що поставка вугілля по договору здійснюється залізничним транспортом на умовах DDP (залізнична станція призначення) згідно «Інкотермс 2010. Правила ІСС з використання термінів для внутрішньої та міжнародної торгівлі», з урахуванням передбачених договором особливостей.

Згідно з пунктом 2.6. договору право власності на вугілля від постачальника до покупця переходить після підписання сторонами акту приймання-передачі вугілля у відповідності до пункту 4.6. договору.

За умовами пунктів 7.1., 7.2. договору враховуючи положення пункту 45 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України щодо тимчасового звільнення від оподаткування податком на додану вартість (далі - ПДВ) операцій з постачання на митній території України вугілля та/або продуктів його збагачення (далі - податкова пільга) базова ціна вугілля, що поставляється по договору, встановлюється за одну тонну при визначених в пункті 6.1. договору базових показниках якості і становить 2725,00 грн без ПДВ. У випадку відмови постачальника від використання податкової пільги сторони укладають додаткову угоду до договору щодо встановлення базової ціни вугілля з врахуванням ПДВ на період, визначений на підставі наданих покупцю завірених копій підтверджуючих документів про відмову постачальника від використання податкової пільги у цьому періоді.

Загальна сума договору складається з визначеної відповідно до умов договору фактичної вартості поставленого вугілля, плати за перевезення вугілля перевізником, ПДВ у випадку його нарахування та не може перевищувати 160 000 000,00 грн.

Відповідно до пунктів 7.6., 7.6.2., 7.7. договору плату за перевезення оплачує постачальник. Покупець відшкодовує постачальнику вказану в залізничних накладних плату за перевезення виключно по території України.

Підставою для відшкодування покупцем плати за перевезення є акт відшкодування плати за перевезення до кожного акту приймання-передачі вугілля, який повинен містити (в тому числі, але не виключно) назву вантажовідправника та залізничної станції відправлення, номер залізничної накладної, номер залізничного вагону, кількість вугілля, розмір плати за перевезення, яка підлягає відшкодуванню, номер та дату відповідного акту приймання-передачі вугілля.

Оплата вартості вугілля та відшкодування вартості за його перевезення здійснюється покупцем на підставі підписаних між сторонами актів приймання-передачі вугілля та актів відшкодування плати за перевезення в національній валюті України шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок постачальника протягом 40 (сорока) календарних днів з моменту підписання відповідних актів.

Договір набирає чинності з дати його підписання і діє по 31.07.2019, а в частині розрахунків - до їх повного виконання (пункт 10.1. договору в редакції додаткової угоди від 26.06.2019 № 2).

Специфікаціями від 29.03.2019 № 1, 2, 3 до договору погоджено, що постачальник поставить (передасть), а покупець прийме вугілля в обсязі 22,7 (+-5%) тис. т., 17,5 (+-5%) тис. т. та 9,8 (+-5%) тис. т. відповідно. Строк (термін) поставки вугілля: з 01.04.2019 по 30.04.2019.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 4 статті 265 Господарського кодексу України сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України.

Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу. (частина 6 статті 265 Господарського кодексу України).

Частинами 1 та 2 статті 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами частини 1 статті 656 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно з частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до норм частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як встановлено судом, на виконання умов укладеного договору поставки вугілля від 29.03.2019 № 111/15 позивач поставив, а відповідач прийняв вугілля відповідно до наявних в матеріалах справи актів приймання-передачі партії вугільної продукції від 19.04.2019 № 4 -УДІТ на суму 24 183 330 грн 23 коп., від 19.04.2019 № 5 - УДІТ на суму 7 968 404 грн 67 коп., від 19.04.2019 № 6 - УДІТ на суму 10 000 462 грн 96 коп., від 19.04.2019 № 7 - УДІТ на суму 17 195 926 грн 62 коп., від 18.07.2019 № 36-УДІТ на суму 4 887 366 грн 92 коп., від 22.04.2019 № 59/УДІ на суму 36 684 600 грн 46 коп., від 23.04.2019 № 60/УДІ на суму 1 508 378 грн 74 коп., від 25.04.2019 № 1-УДІТ/15 на суму 27 267 380 грн 78 коп., актів звіряння по кількості та якості від 19.04.2019 № 4 -УДІТ, від 19.04.2019 № 5 -УДІТ, від 19.04.2019 № 6 -УДІТ, від 19.04.2019 № 7 -УДІТ, від 18.07.2019 № 36-УДІТ, від 22.04.2019 № 59/УДІ, від 23.04.2019 № 60/УДІ, від 25.04.2019 № 1-УДІТ/15, залізничних накладних, а також актів відшкодування плати за перевезення до акту приймання-передачі партії вугільної продукції від 19.04.2019 № 4 -УДІТ на суму 2 175 121 грн 20 коп., від 19.04.2019 № 5 - УДІТ на суму 455 575 грн 56 коп., від 19.04.2019 № 6 - УДІТ на суму 903 625 грн 20 коп., від 19.04.2019 № 7 - УДІТ на суму 975 311 грн 04 коп., від 18.07.2019 № 36-УДІТ на суму 286 224 грн 84 коп., від 22.04.2019 № 59/УДІ на суму 2 182 938 грн 60 коп., від 23.04.2019 № 60/УДІ на суму 1 168 479 грн 60 коп. та від 25.04.2019 № 1-УДІТ/15 на суму 3 208 286 грн 16 коп.

Відповідачем частково оплачено поставлений позивачем товар, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору поставки вугілля від 29.03.2019 № 111/15 та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання з повної та своєчасної оплати поставленого позивачем вугілля, а також не відшкодував постачальнику вартість за його перевезення, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість перед постачальником за отриманий товар у розмірі 4 887 366 грн 92 коп. та заборгованість з відшкодування вартості за його перевезення у розмірі 286 224 грн 84 коп., що також не було спростовано відповідачем, зокрема, відповідачем не надано суду доказів оплати отриманого товару на суму 4 887 366 грн 92 коп. та доказів оплати відшкодування вартості за його перевезення на суму 286 224 грн 84 коп.

При цьому, відповідачем не доведено жодними належними та допустимими доказами поставки позивачем неякісного вугілля.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов`язку з оплати отриманого товару за договором поставки вугілля від 29.03.2019 № 111/15 та факту наявності заборгованості за отриманий товар у розмірі 4 887 366 грн 92 коп. та заборгованості з відшкодування вартості за його перевезення у розмірі 286 224 грн 84 коп., вимоги позивача про стягнення з відповідача 5 173 591 грн 76 коп. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 16 867 грн 33 коп. пені та 2 976 грн 59 коп. 3 % річних за період прострочення з 28.08.2019 по 03.09.2019.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 Господарського кодексу України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Нормами статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до пункту 8.14. договору за порушення виконання грошового зобов`язання за договором постачальник має право стягнути з покупця пеню в розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми, з якої допущено прострочення за кожний день простроченням, крім випадків, передбачених пунктом 9.4.2. договору.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності (стягнення пені) відповідно до умов пункту 8.14. договору та захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Судом перевірено розрахунки позивача, встановлено їх правильність та відповідність вимогам умов договору та чинного законодавства.

З огляду на вищенаведене та доведення факту несвоєчасності виконання грошового зобов`язання за договором поставки вугілля від 29.03.2019 № 111/15, вимоги позивача про стягнення з відповідача 16 867 грн 33 коп. пені та 2 976 грн 59 коп. 3 % річних, визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі за розрахунком позивача.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає про неправомірність нарахування пені та 3 % річних за період, визначений позивачем, у зв`язку з дією мораторію на задоволення вимог кредиторів, введеного Господарським судом міста Києва у справі № 15/76-б-43/624-б про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Центренерго".

Вказані твердження відхиляються судом з огляду на наступне.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.08.2019 у справі № 15/76-б-43/624-б провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Центренерго" закрито, дію мораторію припинено.

Постановою Верховного суду у складі Касаційного господарського суду від 03.12.2019 ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.08.2019 у справі № 15/76-б-43/624-б залишено без змін.

При цьому позивач нараховував пеню за період прострочення з 28.08.2019 по 03.09.2019, тобто після припинення дії мораторію.

Разом з тим, що стосується питання дії мораторію, то з даного приводу Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у свій Постанові по справі № 11/Б-1203 від 06 лютого 2019 року зазначив наступне:

"Статтею 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції чинній до 19.01.2013, встановлено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).

Згідно з абзацом 24 статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції чинній до 19.01.2013, мораторій на задоволення вимог кредиторів являє собою зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію.

Тобто, мораторій поширює свою дію на конкурсну заборгованість та не поширює на поточну. Поточні вимоги кредиторів боржника знаходяться у вільному правовому режимі до визнання боржника банкрутом."

Вказана позиція, закріплена, в тому числі, і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 5023/10655/11.

Враховуючи викладене, Верховний Суд зазначив, що встановлена нормою абзацу четвертого частини четвертої статті 12 Закону №2343-ХІІ (в редакції, чинній до 19.01.2013) заборона щодо нарахування неустойки (штрафу, пені), застосування санкцій протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів стосується невиконання чи неналежного виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дати введення мораторію, і не поширюється на поточні зобов`язання (зобов`язання, які виникли після цієї дати) боржника. Боржник, стосовно якого порушено провадження про визнання банкрутом і введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, звільняється від відповідальності лише за невиконання зобов`язань, щодо яких запроваджено мораторій. За поточними зобов`язаннями боржник відповідає на загальних підставах до прийняття господарським судом постанови про визнання його банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Враховуючи викладене та беручи до уваги те, що вимоги позивача виникли на підставі договору від 29.03.2019 № 111/15, твердження відповідача, викладені у відзиві визнаються судом необґрунтованими.

Твердження відповідача, викладені відзиві, стосовно того, що позивачем було поставлено неякісне вугілля, відхиляються судом, оскільки відповідачем у свою чергу було прийнято вугілля за кількістю та якістю, що підтверджується актами приймання-передачі, а також актом звіряння по кількості та якості. Жодних доказів на підтвердження своїх тверджень відповідачем суду не надано.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237- 238, статтею 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Центренерго" (вул. Козацька, 120/4, літера "Є", м. Київ, 03022, ідентифікаційний код 22927045) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдонінвест Трейдінг" (вул. Богдана Хмельницького, 26, офіс 202, м. Київ, 01030, ідентифікаційний код 42879748) 4 887 366 (чотири мільйони вісімсот вісімдесят сім тисяч триста шістдесят шість) грн 92 коп. основної заборгованості, 286 224 (двісті вісімдесят шість тисяч двісті двадцять чотири) грн 84 коп. вартості доставки вугілля, 16 867 (шістнадцять тисяч вісімсот шістдесят сім) грн 33 коп. пені та 2 976 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят шість) грн 59 коп. 3 % річних та витрати по сплаті судового збору у розмірі 77 901 (сімдесят сім тисяч дев`ятсот одна) грн 54 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено: 04.06.2020

Суддя Н.Б.Плотницька