ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"01" червня 2020 р. м. ХарківСправа № 922/1103/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

в межах підготовчого провадження, розглянувши питання прийняття до розгляду клопотання відповідача (вх. № 12062 від 29 травня 2020 року) про продовження строку для подання відзиву по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківська Швейцарія Люкс», м. Харків,

до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, м. Харків,

про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду Харківської області за правилами загального позовного провадження перебуває справа № 922/1103/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківська Швейцарія Люкс» до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання права власності.

29 травня 2020 року відповідачем надано через канцелярію суду клопотання (вх. № 12062) про продовження строку для належної підготовки та надання відзиву на позовну заяву. Обґрунтовуючи підставу для здійснення відповідної процесуальної дії судом, відповідач посилається, поміж іншого, на ту обставину, що з 02 квітня 2020 року набули чинності зміни до розділу Х Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України, в редакції від 30 березня 2020 року, які визначають, що строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суд розглянувши відповідне клопотання відповідача, зазначає наступне.

Главою 1 Розділу III Господарського процесуального кодексу України регулюються питання щодо письмових заяв учасників справи. При цьому в кодексі диференційовано заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань.

Відповідно до статті 161 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Алгоритм процесуальних дій позивача та відповідача щодо подачі заяв по суті справи в справі, які розглядається в порядку загального позовного провадження, визначений в главі 1 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Частина 1 та 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу надає право відповідачеві формувати свою правову позицію по справі шляхом подання відзиву у строк, встановлений судом.

Як вбачається з ухвали господарського суду Харківської області від 28 квітня 2020 про відкриття провадження у справі, судом встановлено, зокрема, відповідачу п`ятнадцятиденний строк, з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі або з дня закінчення події, яка повинна неминуче настати (закінчення карантину), на подання до суду відзиву. Дана ухвала отримана представником відповідача 04 травня 2020 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

18 травня 2020 року відповідач надав до матеріалів справи клопотання (вх. № 11036) в якому прохає суд, зокрема, продовжити строк для належної підготовки та надання відзиву на позов.

18 травня 2020 року, протокольною ухвалою суду, з урахуванням думки представника відповідача, суд продовжив останньому процесуальний строк на подання відзиву до 28 травня 2020 року (включно). Як свідчить протокол судового засідання від 18 травня 2020 року, представник відповідача жодним чином не заперечив щодо встановленої судом кінцевої дати для формування з боку відповідача, заяви по суті справи, в порядку статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, суд, з урахуванням думки присутнього в судовому засіданні 18 травня 2020 року представника відповідача, продовжив процесуальний строк для подання відзиву на позов, в порядку статей 119, 165 Господарського процесуального кодексу України, до 28 травня 2020 року (включно).

29 травня 220 року, як вказано вище, відповідач повторно скеровує до суду клопотання про продовження строку для надання відзиву на позов.

Основоположні принципи правосуддя, що було сформульовано Європейським судом з прав людини у рішенні у справі "Кастільо Альгар проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain) від 28 жовтня 1998 року - правосуддя здійснюється компетентним органом, з метою забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість.

Відповідно до статті 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України.

Відповідно до статті 124, пунктів 2, 3, 4 частини 2 статті 129 Конституції України, статей 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями Господарського процесуального кодексу України, зокрема статтями 7, 13, визначено, що кожна сторона має рівні права, а суд має сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Господарським процесуальним кодексом України.

Господарський процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в господарському судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - винесення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів ( рішення суду у справі Мусієнко проти України, no. 26976/06, від 20.01.2011).

Суд констатує, що поведінка представника відповідача є нелогічною, та суперечливою, оскільки формуючи повторну заяву про продовження процесуального строку на подання відзиву на позов, відповідач посилається на частину 3 Розділу Х Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України в частині автоматичного продовження процесуальних строків, а в судовому засіданні 18 травня 2020 року був згодний із встановленим судом строком (28 травня 2020 року) на формування заяви по суті справи, в порядку статті 165 Господарського процесуального кодексу України. Така поведінка відповідача не співвідноситься із встановленими нормами господарського судочинства та є по суті зловживанням процесуальними правами спрямованими на затягування судового процесу по даній справі, що не узгоджується із статтею 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Фактично такі дії представника відповідача, шляхом подання заяв про подовження процесуального строку на подання відзиву, суд розцінює як прагнення отримання привілеїв в частині отримання додаткового часу для подання доказової бази проти позову.

Частиною 1 статті 119 кодексу внормовано механізм поновлення попущеного процесуального строку, встановленого законом, але через поважність причин його (строку) пропуску. При цьому, наявність додаткових відомостей, які потребують доданого вивчення та уточнення, без надання відповідних доказів на підтвердження відповідної позиції відповідача, не є обставиною поважності причин пропуску встановленого законом строку на їх подання, в тексті клопотання відсутні будь-які посилання на поважність причин пропуску процесуального строку, що зумовлює відмову у поновленні пропущеного процесуального строку.

Відповідно до статті 43 ГПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Окремо, суд звертає увагу на те, що поведінка заявників складає об`єктивний факт /.../ який необхідно брати до уваги для визначення факту перевищення розумного строку, зазначенного у статті 6 § 1 (Poiss v. Austria (Пойсс проти Австрії), § 57; Wiesinger v. Austria (Вісінгер проти Австрії), § 57; Humen v. Poland (Гумен проти Польщі) [ВП], § 66). Кожній стороні має бути надана можливість представляти справу і докази, в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands (Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів § 33).

Варто наголосити на тому, що поряд із законодавчим забезпеченням доступу до правосуддя, значний вплив на конституційно-правовий механізм реалізації права на доступ до правосуддя здійснюють самі сторони, шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений, зокрема, Господарським процесуальним кодексом України.

З огляду на наведене та керуючись статтями 42, 119, 165, 232-236 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Харківської області,-

УХВАЛИВ:

Прийняти до розгляду із залученням до матеріалів справи клопотання відповідача (вх. № 12062 від 29 травня 2020 року) про продовження строку для подання відзиву.

Відмовити в задоволенні клопотання відповідача (вх. № 12062 від 29 травня 2020 року) про продовження строку для подання відзиву.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена в частині відмови в продовженні строку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду в порядку статей 255-257 ГПК України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень Кодексу. В решті, ухвала окремо від рішення суду, оскарженню не підлягає.

Ухвалу підписано 01 червня 2020 року

Суддя Н.В. Калініченко

справа № 922/1103/20