ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2020 р. Справа № 914/2642/19

Господарський суд Львівської області у складі судді Горецької З.В.,

за участю секретаря судового засідання Хороз І.Б.

розглянувши в судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали

позовної заяви: Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк", м. Київ

до відповідача-1: Державного підприємства "Боринське лісове господарство", смт. Бориня, Турківський район, Львівська область

до відповідача-2: ОСОБА_1 , смт. Турка, Львівська область

про стягнення 646 003,17 грн. (згідно заяви про зменшення позовних вимог - 482 554,60 грн.)

Представники сторін:

від позивача: Деркач Ольга Романівна -адвокат,

від відповідача 1: Симканич Василь Валерійович-адвокат

від відповідача 2: не з`явився

Представникам сторін, що з`явились в судове засідання, роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 46 ГПК України. Заяв про відвід судді не надходило. У відповідності до ст. 222 ГПК України здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою програмно-апаратного комплексу "Акорд".

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство Комерційний Банк "Приватбанк" звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Державного підприємства "Боринське лісове господарство" та до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на суму 646 003,17 грн. (згідно заяви про зменшення позовних вимог - 482 554,60 грн.).

Ухвалою від 23.12.2019 відкрито провадження у справі № 914/2642/19 за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 21.01.2020. Рух справи відображено в ухвалах суду.

Суд неодноразово вікладав розгляд справи за клопотанням сторін, у зв`язку з необхідністю попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, зважаючи на період карантину, визначений постановою КМУ "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від 11.03.2020 року №211 (зі змінами), з урахуванням рішення Уряду про заборону пасажирських перевезень та обмеження кількості учасників масових заходів, а також, листа Ради суддів України від 16.03.2020 року №9/рс-186/20.

В судове засідання 26.05.2020 року представник позивача з`явився, позовні вимоги підтримав в сумі 482 554,60 грн. та просить суд задоволити.

Представник відповідача 1 в судове засідання з`явився, проти позовних вимог заперечив з підстав викладених у відзиві.

Представник відповідача 2 в судове засідання не з`явився, проти позовних вимог заперечив з підстав викладених у відзиві.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, в судовому засіданні 26.05.2020 року проголошено вступну та резолютивну частину рішення у справі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН:

Аргументи позивача:

05.04.2011 року Державним підприємством "Боринське лісове господарство" (відповідач-1) через систему інтернет- клієнт-банкінг приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг" (надалі -Умови), Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті Ьйр://ргіуа!Ьапк.иа, які разом складають Договір банківського обслуговування № б/н від 05.04.2011 р. (далі - Договір) та взяв на себе зобов`язання виконувати умови Договору. Відповідно до Договору Відповідачу-1 було встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта, що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг".

Свої зобов`язання за договором позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу-1 кредитний ліміт в розмірі 820 000,00 грн.

Також, 31.10.2014 між АТ КБ "Приватбанк" (позивачем) та ОСОБА_1 (відповідачем-2) було укладено договір поруки № POR175, предметом якого є надання поруки відповідачем-2 за виконання зобов`язань відповідача-1, які випливають з кредитного договору.

Враховуючи вищезазначене, позивач вважає за необхідне захистити свої права шляхом солідарного стягнення з відповідачів суми заборгованості за кредитним договором від 05.04.2011 року, а саме суми боргу, що залишилася непогашеною в розмірі 482 554,60 грн.)

Аргументи відповідача 1.

Відповідач 1 надав відзив на позовну заяву (вх. № 2138/20 від 15.01.2020 р.), зокрема вказав, що позовні вимоги позивача є безпідставними, просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше невстановлено договором поруки. Відповідно до договору поруки від 31.10.2014, відповідач-2 як поручитель брав на себе зобов`язання по кредиту в сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень, позов пред`явлено на суму 646 003,17 гривень.

Аргументи відповідача 2.

Відповідач 2 надав відзив на позовну заяву (вх. № 2134/20 від 15.01.2020 р.), зокрема вказав, що позовні вимоги позивача є безпідставними, просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки відповідно до договору поруки від 31.10.2014 р., відповідач-2, як поручитель, брав на себе зобов`язання по кредиту в сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень, позов пред`явлено на суму 646 003,17 грн. Також, станом на 31.10.2014 року кредитний ліміт встановлений в сумі 20 000 (двадцять тисяч) грн., а з 18.11.2014 року - 15 000 грн. Крім того, впродовж грудня 2019 року (після подання позову) позивачем стягнуто з відповідача 2 з карткових рахунків на виконання договору поруки такі суми:

24.12 2019 р. - 1 994,41 грн.; 25.12.2019 р. - 755,98 грн.; 27.12.2019 р. - 1 287,99 грн.

Всього стягнуто 4 038,38 гривень, які в позові і розрахунку не відображені.

Таким чином, відповідач 2 вважає залучення його як солідарного відповідача на суму боргу 646 003,17 грн. необґрунтованим та таким, що не опирається на вимоги закону та умови договору.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

05.04.2011р. ДП «Боринське лісове господарство» (Клієнт, відповідач-1) підписано заяву про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки (далі-Заява), згідно з якою банк при наявності вільних грошових коштів здійснює обслуговування кредитного ліміту клієнта за рахунок кредитних коштів у межах ліміту, про розмір якого банк повідомляє клієнту на свій розсуд або у письмовій формі або через встановлені засоби електронного зв`язку банку і клієнта. Порядок встановлення, зміни ліміту, погашення заборгованості і розмір процентної ставки за користування кредитним лімітом регламентується Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, розміщеними в мережі інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із Заявою складають Договір банківського обслуговування б/н від 05.04.2011р. (далі-Договір).

Відповідно до п. 3.18.1.16 витягу з «Умов та правил надання банківських послуг» (Умови), які надані до справи позивачем, при укладанні договорів та угод, або вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до «Умов та правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом «першої» підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюються до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Відповідно до п.п.3.18.1, 3.18.1.1 витягу з Умов вид кредиту - «кредитний ліміт на поточний рахунок» корпоративного клієнта. Кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту. Техніко-економічне обґрунтування кредиту - фінансування поточної діяльності. Про розмір Ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms- повідомлення або інших). Банк здійснює обслуговування Ліміту Клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку Клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах Ліміту, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо.

Згідно з п.3.18.1.3 Умов кредит надається в обмін на зобов`язання Клієнта з повернення кредиту, сплаті відсотків та винагороди. Кредитний ліміт може бути збільшений для оплати судових витрат у порядку, передбаченому «Умов та правил надання банківських послуг». Сторони погодилися, що кредитний ліміт може бути збільшений для оплати судових витрат у порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг. Ліміт овердрафту встановлюється Банком на кожний операційний дань. У випадку зниження Банком ліміту в односторонньому порядку, передбаченому цими «Умовами та правилами надання банківських послуг», Клієнт зобов`язується погасити різницю між фактичною заборгованістю і сумою нового ліміту не пізніше дня, вказаного в повідомленні банку про зміну ліміту, спрямованого Клієнту у будь-якій з форм, передбачених «Умов та правил надання банківських послуг». В іншому випадку грошове зобов`язання вважається порушеним, а зазначена різниця між фактичною заборгованістю і новою сумою ліміту вважається простроченою з дня, вказаного в повідомлені.

Відповідно до п.3.18.1.6 Умов ліміт може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши Угоду, Клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна Ліміту проводиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших).

Згідно з п.3.18.1.8 Умов проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться Банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до «Умов і правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі - «Угода»).

Відповідно до п.3.18.4.1 Умов за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка). Порядок розрахунку відсотків:

- за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуління дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця (період, в який дебетове сальдо підлягає обнулінню), розрахунок процентів здійснюється за процентною ставкою в розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (п.3.18.4.1.1 Умов);

- при не обнулінні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулінню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, Клієнт виплачує Банку за користування кредитом проценти в розмірі 24% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулінню (п.3.18.4.1.2 Умов);

- у випадку непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов`язання Клієнта щодо погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні Клієнтом будь-якого з грошового зобов`язання Клієнт сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення Клієнтом будь-якого з грошових зобов`язань і при реалізації права Банку на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого Умовами і правилами надання Банківських послуг, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі 0,1315% від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов`язань (п.3.18.4.1.3 Умов);

- під «непогашенням кредиту» мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня (п.3.18.4.1.4 Умов).

Згідно з п.3.18.4.4 Умов Клієнт сплачує Банку винагороду за використання Ліміту відповідно до п.п.3.18.1.6, 3.18.2.3.2 1-го числі кожного місяця в розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банкіських послуг. Клієнт доручає Банку здійснювати списання винагороди зі своїх рахунків. Сплата винагороди здійснюється в гривні.

Відповідно до п. 3.18.2.3.4. Умов Банк має право при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбаченого цим розділом «Умов та правил надання банківських послуг» - вимагати від Клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов`язань за кредитом в повному обсязі.

Відповідно до п.3.18.4.9 Умов розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати.

Відповідно до п.3.18.5.1 Умов при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 3.18.2.2.2, 3.18.4.1, 3.18.4.2. 3.18.4.3 термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.18.1.8, 3.18.2.2.3, 3.18.2.3.4 винагороди, передбаченого п.п. 3.18.2.2.5, 3.18.4.4, 3.18.4 5, 3.18.4.6 Клієнт сплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації Банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі, зазначеному в п.3.18.4.1.3 від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Згідно з п.3.18.6.1 Умов обслуговування кредитного Ліміту на поточному рахунку Клієнта здійснюється з моменту подачі Клієнтом до Банку заяви на приєднання до "Умов та Правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі) та / або з моменту надання Клієнтом розрахункових документів на використання коштів у рамках кредитної Ліміту в межах зазначених у них сум, і діє в обсязі перерахованих засобів до повного виконання зобов`язань сторонами.

31.10.2014р. між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «ПРИВАТБАНК» (Кредитор) та ОСОБА_1 (поручитель, відповідач -2) було укладено договір поруки № POR 175 (далі - Договір поруки), предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ДП «Боринське лісове господарство» (Боржник) зобов`язань за угодами-приєднання до: розділу 3.2.1. «Кредитний Ліміт» Умов та правил надання банківських послуг (далі - Угода1), по сплаті процентної ставки за користування кредитом: - за період користування кредитом згідно п. 3.2.1.4.1.1. «Угоди 1» - 0 % річних, - за період користування кредитом, згідно п. 3.2.1.4.1.2. «Угоди 1» - 36% річних;- за період користування кредитом згідно п. 3.2.1.4.1.3. «Угоди1» - 56% річних;- комісійної винагороди, згідно п. 3.2.1.1.17. «Угоди 1» в розмірі 3% від суми перерахувань; - винагороди за користування Ліміту, відповідно до 3.2.1.4.4 «Угоди 1» 1-го числа кожного місяця у розмірі 0,9 % від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць; кредиту в розмірі 25 000 грн.

Поручитель при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за «Угодою 1» в розмірі таких збільшень. Додаткових узгоджень про такі збільшення з поручителем не потрібні (п. 1.1.1. Договору поруки).

Відповідно до п.1.2. Договору поруки, Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов`язань за «Угодою 1» та «Угодою 2» в тому ж розмірі що і Боржник включаючи оплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно цього пункту поручитель відповідає перед кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності.

У випадку невиконання Боржником зобов`язань за «Угодою 1», Боржник та Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники (п. 1.5 Договору поруки).

Сторони взаємно домовились, що порука за цим договором припиняється через 15 (п`ятнадцять) років після укладення цього договору. У випадку виконання Боржником та/або поручителем всіх зобов`язань за «Угодою 1»/ «Угодою 2» цей договір припиняє свою дію (п. 5.1 Договору поруки).

Також наявні у справі виписки по рахунку свідчать, що станом на 08.11.2019 року відповідач 1 має заборгованість в розмірі 692371,87 грн., з яких: 646 003,17 грн. - заборгованість за кредитом, 29 393,14 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 230,02 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 13 745,54 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Предмето розгляду у даній справі було стягнення з відповідача-1 простроченої заборгованість за кредитним лімітом в розмірі 646 003,17 грн.

Під час розгляду справи, відповідачем -1 частково погашено заборгованість за кредитним лімітом у зв`язку зтим позивачм подано заяви про зменшення позовних вимог.

Отже, на момент розгляду справи у відповідача-1 наявна заборгованість в розмірі 482 554,60 грн., яку позивач просить суд стягнути солідарно з двох відповідачів.

ОЦІНКА СУДУ.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського Кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Зобов`язана сторона має право відмовитися від виконання зобов`язання у разі неналежного виконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як убачається зі змісту ст. 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Частиною 2 ст.1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст ст. 633, 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

З урахуванням положень п. 2 ст. 1 Цивільного кодексу України відносини повинні бути засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Крім того, ст. 6 і 627 Цивільного кодексу України передбачено свободу договору, що полягає в тому, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів.

Відповідно до норм ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Статтею 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом, з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 05.04.2011 року між ПАТ КБ "Приватбанк" (кредитор/позивач) та ОСОБА_1 (поручитель/відповідач-2) було укладено договір поруки № POR 175 від 31.10.2014 р.

Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Положеннями ст.628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Предметом договору поруки № POR 175 є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ДП «Боринське лісове господарство» (боржник) зобов`язань за угодами-приєднання до: розділу 3.2.1. «Кредитний Ліміт» Умов та правил надання банківських послуг (далі - Угода1), по сплаті процентної ставки за користування кредитом: - за період користування кредитом згідно п. 3.2.1.4.1.1. «Угоди 1» - 0 % річних, - за період користування кредитом, згідно п. 3.2.1.4.1.2. «Угоди 1» - 36% річних;- за період користування кредитом згідно п. 3.2.1.4.1.3. «Угоди1» - 56% річних;- комісійної винагороди, згідно п. 3.2.1.1.17. «Угоди 1» в розмірі 3% від суми перерахувань; - винагороди за користування Ліміту, відповідно до 3.2.1.4.4 «Угоди 1» 1-го числа кожного місяця у розмірі 0,9 % від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць; кредиту в розмірі 25 000 грн.

Даний договір було підписано сторонами із використанням електронного цифрового підпису.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги" (ст.7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг").

Згідно із ст.1 Закону України "Про електронний цифровий підпис" (в редакції на час підписання договорів), електронний цифровий підпис - це вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

За приписами ст.7 Закону України "Про електронний цифровий підпис", підписувач зобов`язаний зберігати особистий ключ у таємниці та має право оскаржити дії чи бездіяльність центру сертифікації ключів у судовому порядку.

Частинами 1-3 статті 4 Закону України "Про електронний цифровий підпис" визначено, що електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ст.6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг").

Копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством (ст.7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг").

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, ідентифікуючи підписувача та підтверджуючи цілісність даних в електронній формі. При цьому, електронний цифровий підпис видається на підставі, серед іншого, реєстраційного номеру облікової картки платника податків особі для її ідентифікації та розмежовує видачу ЕЦП як для фізичної особи чи особи як керівника товариства.

До матеріалів позовної заяви позивачем не надано належних та допустимих доказів, як от наприклад, Кваліфіковані сертифікати відкритого ключа ДП «Боринське лісове господарство» або ОСОБА_1 як фізичної особи, які б підтверджували факт підписання договору поруки.

Суд не має можливості з`ясувати чи анкету-заявку про приєднання до Умов та Правил та договір поруки було підписано електронно-цифровим підписом ОСОБА_1 , як директором ДП «Боринське лісове господарство».

З огляду на зазначене, враховуючи, що позивачем не надано відповідних доказів і у суду відсутня об`єктивна можливість встановити факт підписання договору поруки відповідачем-2 ОСОБА_1 саме як фізичною особою чи як директором ДП «Боринське лісове господарство», відтак визначити наявність чи відсутність волевиявлення ОСОБА_1 на укладення договору поруки, суд вважає, що позивач не набув права вимоги до ОСОБА_1 як солідарного боржника щодо погашення заборгованості за кредитним договором у сумі заявлених позовних вимог.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі №906/309/19.

Згідно ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

Дослідивши та проаналізувавши подані докази в їх сукупності, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 1 заборгованості за кредитом в розмірі 482 554,60 грн. При цьому, судом враховується, що всупереч вимог ч.1 ст.74 ГПК України відповідачами не надано до суду жодних заперечень щодо встановлених судом обставин про наявність заборгованості за кредитом, а тим більш доказів, що спростовують такі обставиниРазом з тим, з огляду на вищевикладене, врахувавши вказівки Верховного Суду, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідача 2 на користь позивача 482 554,60 грн. не є обгрунтованими, та такими, що не підлягають до задоволення. Таким чином, у задоволенні позовних вимог щодо солідарного стягнення боргу з ОСОБА_1 слід відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Приписами частини другої вказаної статті встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Як доказ сплати судових витрат позивач подав платіжне доручення №BOJ61B2J5C від 11.11.2019р. про сплату судового збору в розмірі 9 690,05 грн.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З підстав наведеного, сплачений позивачем судовий збір за подання до суду позову (із врахуванням прийнятої судом заяви про зменшення розміру позовних вимог), розмір якого становить 9 690,05 грн. слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та стягнути з відповідача 1 на користь позивача 7 238,32 грн. судового збору (відповідно до задоволених позовних вимог в розмірі 482 554,60 грн.).

При цьому, суд звертає увагу позивача, що, відповідно до п.п.1,5 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Проте, враховуючи відсутність клопотання позивача про повернення сплаченої за подання позову в частині вимог, які було зменшено з врахуванням прийнятої судом заяви, підстави для повернення частини судового збору станом на момент прийняття рішення у цій справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 13, 73-74, 76-79, 86, 129, 221, 236, 238, 240-241 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до Державного підприємства "Боринське лісове господарство" та до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на суму 646 003,17 грн. (згідно заяви про уточнення позовних вимог - 482 554,60 грн.) задовольнити частково.

2. В позові до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на суму 646 003,17 грн. (згідно заяви про зменшення позовних вимог - 482 554,60 грн.) та витрат по сплаті судового збору - відмовити.

3. Стягнути з Державного підприємства "Боринське лісове господарство" (82547, Львівська область, Турківський район, смт. Бориня, код ЄДРПОУ - 20762097) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001, м.Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, код ідентифікаційний код 14360570): 482 554,60 грн. - простроченої заборгованості за кредитом; 7 238,32 грн. судового збору.

4. Наказ видати в порядку ст. 327 ГПК України, після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення, із врахуванням Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020р. №540-ІХ, яким розділ Х Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України доповнено пунктом 4 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністру України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначенні статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжується на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 02.06.2020 року.

Суддя Горецька З. В.