Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2020 р. м. Житомир Справа № 906/3/20

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового засідання: Нерода І.В.

за участю представників сторін:

від позивача: адвокат Берчук С.Г., дов. 273 від 27.12.19р.

від відповідача: Філімончук Г.М., наказ № 41-ОД від 10.02.20р., ОСОБА_1 Л.М., наказ № 164-ОД від 26.05.20р.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім А.М.Кузьміна

до Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод"

про стягнення 326 311,32 грн

Процесуальні дії по справі.

Відповідно до ухвали суду від 09 січня 2020 року справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна" до відповідача Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" про стягнення 326 311, 32 грн відкрито за правилами загального позовного провадження, перше підготовче засідання призначено на 11.02.2020.

В межах підготовчого провадження судом було прийнято наступні ухвали: від 11.02.2020 року відкладено підготовче засідання на 10.03.2020 року о 11:00.

Відповідно до ухвали суду від 10.03.2020 року суд закрив підготовче засідання та призначив справу до розгляду по суті на 07.04.2020.

В межах розгляду справи по суті судом прийнято наступні ухвали: від 07.04.2020 року про відкладення розгляду справи по суті на 07.05.2020 року; від 07.05.2020 року про відкладення розгляду справи по суті на 26.05.2020 року.

В засіданні розгляду справи по суті 26.05.2020 року судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду про часткове задоволення позову.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позивач Приватне акціонерне товариство "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна" звернувся з позовом до відповідача Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" про стягнення 326311,32грн заборгованості, з яких: 167812,05грн пені, 4 295,32грн 3% річних, 118 203,95грн суми інфляційних втрат.

В обґрунтування підстав поданого позову позивач посилається на порушення відповідачем строків оплати основного боргу в розмірі 1134285,12грн, стягнутого згідно рішення Господарського суду Житомирської області від 19.12.2018 року у справі №906/835/18, залишеного без змін постановою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 29.05.2019 року.

Правові підстави позову: 549, 610, 612, 625 ЦК України.

Відповідач у поясненні на позовну заяву просить суд застосувати строки позовної давності та у випадку незастосування строків позовної давності щодо нарахування пені, зменшити розмір пені на 99 % та доводить, що рішення суду у справі №906/835/18 виконано в повному обсязі 10.12.2019 року; до моменту сплати заборгованості у боржника був тяжкий фінансовий стан, що не давало змоги вчасно провести розрахунок; невчасне виконання зобов`язань по Договору не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин.

Позивач у відповідь на письмові пояснення відповідача не погоджується з доводами відповідача щодо пропуску строку позовної давності в один рік та доводить, що строк позовної давності розпочався 15.08.2018 року (перший день порушення відповідачем строку оплати), переривався 19.09.2018 року (подання позову) розпочався заново 29.05.2019 року, переривався 14.06.2019 року (часткова оплата боргу і пені), розпочався заново 15.06.2019 року, переривання 10.12.2019 року (часткова оплата боргу і пені), розпочався заново 11.12.2019 року, тому строк позовної давності спливає 10.12.2020 року. Стосовно зменшення пені на 99% вважає зазначене недопустимим з огляду на наступне:

- на виготовлення продукції для відповідача позивачем було закуплено феросплави, брухт та метал, витрачено матеріали та енергоресурси, які були необхідні для виконання робіт, протягом більш ніж року товариство забезпечувало зберігання виготовленої продукції на своєму складі, вказане призвело до значних фінансових витрат, які пов`язані саме з порушенням строків оплати відповідачем;

- не отримання протягом тривалого часу більш ніж мільйона гривень ускладнило своєчасність розрахунків з кредиторами та банківськими установами, призвело до неможливості використання даних коштів у господарській діяльності та під час планування бюджету на підприємстві, зазначене привело до фінансових втрат та збитків для позивача;

- відповідачем допущено суттєве порушення строків оплати, майже 16 місяців не оплачувало за виготовлену продукцію, однак лише незначне прострочення виконання є підставою для зменшення пені;

- не тільки відповідач, але й позивач зазнає значних фінансових збитків у зв`язку з нестабільною ситуацією у країні і несвоєчасними розрахунками боржників. Відповідно до інформації з офіційного сайту http://www.dss-ua.com/rus/company/official-info/fin_inf/ позивач також знаходиться у тяжкому фінансовому становищі, скрутне положення відповідача не є унікальним та не є підставою для зменшення суми пені;

- при поданні позовної заяви позивачем була нарахована пеня лише за 6 місяців, незважаючи на положення п. 6.3 Договору, які надають право на стягнення пені за весь період прострочення, вказаним позивач самостійно обмежив відповідільнісмть відповідача, хоча мав законне право на стягнення пені за період з 15.02.2019 року по 09.12.2019 року; фактично при поданні позову були враховані інтереси відповідача та можливі негативні наслідки при стягненні пені майже у потрійному розмірі, ніж заявлено у позовній заяві.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Рішенням Господарського суду Житомирської області у справі №906/835/18 від 19.12.2018 року за позовом Приватного акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна до Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" про стягнення 11 747 777, 54 грн, залишеним в силі постановою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 29.05.2019 року, стягнуто з Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" на користь Приватного акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна: 1 134 285, 12 грн основного боргу, 37 322, 64 грн пені, 3 169, 78 грн 3% річних та 17 621, 66 грн судового збору.

Відповідач в повному обсязі виконав рішення суду від 19.12.2018 року у справі №906/835/18 на загальну суму 1 192 399, 20 грн, сплативши 100 000, 00 грн 14.06.2019 року, про що свідчить копія банківської виписки від 14.06.2019 Філії Запорізьке ОУ АТ "Ощадбанк" та 1 092 399, 20 грн, про що свідчить копія платіжного доручення №1821 від 10.12.2019 року (а.с. 22-24)

У зв`язку з порушенням строку оплати заборгованості позивачем нараховано пеню за новий період з 18.09.2018 по 14.02.2019 року в сумі 167 812, 05 грн.

При цьому, позивач вважає, що позовна давність щодо стягнення пені переривалась 19.09.2018 року (пред`явленням позову до відповідача) та 14.06.2019 року (часткова оплата заборгованості відповідачем), 14.06.2019 року перебіг позовної давності почався заново.

За цим позовом позивач просить суд стягнути з відповідача 167 812, 05 грн пені за період з 18.09.2018 року по 14.02.2019 року, 40 295, 32 грн 3% річних за період з 18.09.2018 року по 09.12.2019 року та 118 203, 95 грн інфляційних втрат за період з вересня 2018 року по листопад 2019 року.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ця норма кореспондується з приписами частини 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи виконання відповідачем грошового зобов`язання за рішенням суду від 19.12.2018 року у справі №906/835/18 в повному обсязі, однак з простроченням його оплати.

Згідно з приписами частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивачем нараховані до стягнення 40 295,32грн 3% річних за прострочення погашення відповідачем основного боргу в розмірі 1134285,12 грн за період з 18.09.2018 року по 09.12.2019 року. Розрахунок 3% річних виконано позивачем арифметично правильно, позовна вимога підлягає задоволенню у заявленому розмірі.

Інфляційні втрати від несвоєчасно погашеного основного боргу в розмірі 1134285,12 грн, розраховані в сумі 118 203,95грн за період з вересня 2018 року по листопад 2019 року, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Розмір пені, виходячи з норми ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позивач, виходячи із суми основного боргу 1134285,12грн нарахував пеню в сумі 167 812,05грн за новий період прострочення з 18.09.2018 року по 14.02.2019 року включно.

Однак відповідач заявив про застосування позовної давності до цієї позовної вимоги .

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Судом встановлено, що позивач звернувся з позовом до суду 20.12.19р.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Статтею 253 цього Кодексу визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов`язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від тривалості правопорушення. Однак це є загальним правилом цивільного права.

Водночас період нарахування, згідно з приписами ч.6 ст. 232 ГК України, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як зазначено у п. 6.3. Договору №18113 від 20.04.2018 року за прострочення в оплаті товару покупець виплачує постачальникові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми, що діяла в період за який сплачується пеня, за кожен день прострочення оплати, а постачальник не несе відповідальність за прострочення поставки товару. Пеня нараховується за весь період прострочення.

Отже згідно з договірною умовою п.6.3 позивач вправі нараховувати пеню не протягом шести місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконаним, а за весь час прострочення.Тобто, за загальним правилом.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється окремо за кожний день (місяць) нарахування пені. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Отже, з урахуванням позовної давності, встановленої для стягнення пені в один рік, позивачем пропущено позовну давність за період з 18.09.2018 року по 19.12.2018 року включно, що становить 93 дні прострочення, на суму 104 043, 47 грн, тому суд відмовляє у цій частині пені у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

Таким чином, обґрунтованою до стягнення є пеня в розмірі 63 768, 58 грн (167 812, 05 грн - 104 043, 47 грн).

Разом з тим, відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру неустойки (пені) на підставі ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, на 99%.

Відповідач в обґрунтування підстав поданого клопотання вказує на тяжке фінансове становище, що не давало змоги вчасно провести розрахунок (звіт про фінансовий стан за 9 місяців 2019 року). Штрафні санкції вважає надмірно великими, а позивачем не подано доказів на підтвердження наявності збитків, понесених внаслідок несвоєчасного виконання зобов`язань з оплати. Вказує, що на час подачі цього позову заборгованість сплачена в повному обсязі.

Частиною 1 ст.233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Отже, питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013р. №7-рп/2013.

Водночас, зменшуючи розмір заявленої до стягнення пені слід врахувати стратегічність ДП "Житомирський бронетанковий завод" та його значимість у посиленні обороноздатності України, а також те, що відповідачем неумисно порушено умови договору.

Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне реалізувати надане йому право та частково задовольнити клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 99% та зменшити розмір штрафної санкції (пені), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за прострочення оплати на 50%, що є співрозмірним в контексті інтересів обох сторін.

Таким чином, стягненню з відповідача підлягає пеня в розмірі 50% від обґрунтованої суми 63 768,58 грн до суми 31 884, 29 грн.

Натомість суд відмовляє у стягненні пені в сумі 135 927, 76 грн (104043, 47 грн + 31 884, 29 грн (50% від обґрунтованої суми 63 768, 58 грн).

З врахуванням правила ч. 1 ст. 74 ГПК України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, позов задоволено частково.

Щодо розподілу судового збору

За подання даної позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в розмірі 4 894,67 грн виходячи із суми позову 326 311, 32 грн.

Господарський суд задовольнив частково позовні вимоги на суму 190 383, 56 грн.

Відповідно ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму 3334, 02 грн за формулою: 40295,32 грн 3% річних, 118203,95 грн інфляційних втрат, 31884,29 грн пені становить суму - 190 383,56 грн. + 31884,29 грн 50% пені на яку зменшено розмір пені становить 222 267, 85 грн х 4894,67 грн : 326311,32 грн, отже судовий збір становить 3334,02 грн.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зменшити розмір пені на 50% від суми 63768,58грн до суми 31884,29грн.

3. Стягнути з Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" ( 12441, Житомирська область, Житомирський район, смт. Новогуйвинське, вул. Дружби Народів, буд. 1 , ) на користь Приватного акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім А.М.Кузьміна" ( 69008, м. Запоріжжя , вул. Південне шосе, буд. 81, ) : 40295,32грн 3%річних,118203,95грн інфляційних втрат, 31884,29 грн пені, 3334,02грн судового збору. Видати наказ.

4. Відмовити у стягненні 135927,76грн пені.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 05.06.20

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3 - сторонам (рек. з повідомл)