ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"01" червня 2020 р. Справа № 914/933/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.,

Суддів: Дубник О.П., Хабіб М.І.,

за участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.,

та представників:

від позивача - Шиян М.В.

від відповідача - Кулак І.О.

від скаржника - не з`явився

розглядаючи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», б/н від 05.03.2020 року

на рішення Господарського суду Львівської області від 18 липня 2018 року (підписане 20.07.2018 року), суддя Горецька З.В.

у справі № 914/933/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБ САД», с. Братковичі, Городоцький район, Львівська область

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Яблуневий Дар», м. Городок, Львівська область

про стягнення заборгованості в розмірі 1 910 979,42 грн.

В С Т А Н О В И В :

23 травня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ТБ САД» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Яблуневий Дар» про стягнення 1 910 979,42 грн. - заборгованості за договором купівлі-продажу №07/SR/2014 від 02 червня 2014 року.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 18 липня 2018 року у справі №914/933/18 позов задоволено в повному обсязі: присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Яблуневий Дар» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБ САД» 1 910 979,42 грн. та 28 664,69 грн. - судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідач не виконав своїх зобов`язань за договором купівлі-продажу №07/SR/2014 від 02 червня 2014 року, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що заборгованість в розмірі 1 910 979,42 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 05 березня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 18 липня 2018 року у справі №914/933/18 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Щодо порушення прав та законних інтересів оскаржуваним рішенням скаржник зазначає, що протоколом електронних торгів №UKR-2019-05 від 07 листопада 2019 року з реалізації лоту №UKR-2019-05, до складу якого входять активи АТ «Дельта Банк», ПАТ «КБ «Надра», АТ «Банк «Фінанси та кредит» - ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» визнано переможцем. За наслідками проведеного аукціону 06 грудня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» укладено договір №2096/К/2 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А., зареєстрований в реєстрі за №946, за умовами якого, ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» є новим кредитором за зобов`язаннями ТОВ «Яблуневий Дар», код 32475074 за кредитними договорами №ВКЛ-2005469 від 21 січня 2011 року, №ВКЛ-2005469/4 від 27 червня 2013 року, №НКЛ-2005469/2 від 19 липня 2012 року та №НКЛ-2005469/5 від 03 липня 2013 року і всіма договорами, які їх забезпечують. За відступлені права вимоги 02 грудня 2019 року новим кредитором виконано оплату в розмірі 328 672,338,02 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1, відтак, ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» набуло всіх прав вимоги до ТОВ «Яблуневий Дар» за кредитними договорами. На думку скаржника сторони у справі №914/933/18 ввели суд в оману, оскільки позивачем на доведення своєї позиції подано взаємовиключні документи: докази виконання договору складені за три роки до укладення такого договору, що свідчить про штучний характер спору. Разом з цим, апелянт зазначає, що наявність судового рішення про стягнення необґрунтованої заборгованості порушує його інтереси, оскільки може у подальшому вплинути на розподіл коштів від реалізації майна боржника в рахунок погашення боргу при примусовому виконанні рішень про стягнення заборгованості з відповідача, а також посилається на ст.48 Кодексу України з процедур банкрутства, відповідно до якої конкурсні кредитори мають право вирішального голосу на зборах кредиторів у разі банкрутства боржника. Апелянт зазначає, що ухвалою Господарського суду Львівської області від 22 січня 2020 року у справі №914/2404/19 за заявою ТОВ «ТБ Сад» порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «Яблуневий Дар».

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 16 березня 2020 року (колегією суддів: Зварич О.В. (головуючий суддя), Дубник О.П. та Хабіб М.І.) скаржнику поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТзОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» на рішення Господарського суду Львівської області від 18 липня 2018 року у справі №914/933/18, справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 27 квітня 2020 року.

Ухвалою суду від 27 квітня 2020 року розгляд справи відкладено на 18 травня 2020 року.

13 травня 2020 року скаржник звернувся до суду із заявою про відвід головуючого судді Зварич О.В.

Ухвалою суду від 14 травня 2020 року задоволено заяву апелянта про відвід головуючого судді Зварич О.В.

Розпорядженням керівника апарату Західного апеляційного господарського суду №124 від 14 травня 2020 року призначено проведення автоматизованої заміни складу суду у справі №914/933/18.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 травня 2020 року справу №914/933/18 розподілено колегії суддів: Якімець Г.Г. (головуючий суддя), судді Дубник О.П. та Хабіб М.І.

18 травня 2020 року від скаржника до суду надійшли клопотання про відкладення розгляду справи, про зупинення провадження у справі, про витребування доказів, а також пояснення до апеляційної скарги.

Ухвалою суду від 18 травня 2020 року у зв`язку із зміною складу суду, про що не було відомо скаржнику, розгляд справи відкладено на 25 травня 2020 року.

22 травня 2020 року від позивача до суду надійшли заперечення на клопотання скаржника та відповідь на пояснення. Поряд з тим, 22 травня 2020 року від відповідача до суду надійшла відповідь на додаткові пояснення апелянта.

В судовому засіданні 25 травня 2020 року представниками сторін та скаржника надано суду пояснення щодо наявності чи відсутності порушеного права чи законного інтересу апелянта, у зв`язку з прийняттям оскаржуваного рішення. Представники сторін просили суд закрити апеляційне провадження у справі. Судом оголошено перерву в судовому засіданні до 01 червня 2020 року.

01 червня 2020 року на електронну адресу суду від скаржника надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, посилаючись на те, що представник апелянта знаходиться у м. Дніпро.

Так, відповідно до ч.1 ст.197 ГПК України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (ч.4 ст.197 ГПК України).

Згідно з ч.2 ст.197 ГПК України учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи.

Судом встановлено, що заява скаржника про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів надіслана на електронну адресу суду - 31 травня 2020 року о 15 год. 50 хв. та зареєстрована в суді 01 червня 2020 року (оскільки 31 травня 2020 року - неділя є вихідним днем), тобто в день судового засідання. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вирішила відхилити заяву скаржника. Поряд з тим, копії заяви, всупереч ч.2 ст.197 ГПК України, не було надіслано сторонам у справі.

Одночасно на електронну адресу суду від скаржника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (зареєстровано судом 01 червня 2020 року), в якому останній зазначає, що з метою виконання процесуальних вимог щодо доведення наявності у апелянта права на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, вважає за необхідне надати суду додаткові пояснення з цього питання. Також, посилаючись на п.4 розділу Х ГПК України зазначає, що строк розгляду апеляційної скарги повинен бути не менший ніж строк дії карантину.

Розглянувши клопотання скаржника, колегія суддів вирішила таке відхилити, з огляду на наступне:

Відповідно до ч.1 ст.216 ГПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Частиною 11 ст.270 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Колегія суддів зазначає, що явка представників учасників справи (в тому числі і скаржника) обов`язковою не визнавалась. У попередньому судовому засіданні - 25 травня 2020 року були присутніми представники сторін та скаржника, при цьому, представник скаржника надав свої пояснення щодо порушеного права оскаржуваним рішенням, а представники сторін висловили свої заперечення щодо вказаного питання. При цьому судом оголошено перерву до 01 червня 2020 року. Суд не вважає поважними причини неявки представника скаржника у судове засідання, які наведені ним у клопотанні про відкладення розгляду справи, оскільки, по-перше, апелянту було відомо про відкрите апеляційне провадження та перерву в судовому засіданні до 01 червня 2020 року, що підтверджується підписом його представника на формулярі про оголошення перерви, відтак, останній міг подати заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції заздалегідь, у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ГПК України, а не у день перед засіданням, який був вихідним днем, по-друге, 27 травня 2020 року представник апелянта Билень І.М. ознайомився із матеріалами цієї справи, що підтверджується підписом останнього на відповідній заяві, яка знаходиться у матеріалах справи, повноваження адвоката Билень І.М. підтверджуються ордером на надання правничої (правової) допомоги №1024955 від 26 травня 2020 року, з якого вбачається, що вказаний адвокат здійснює адвокатську діяльність у місті Львові, відтак, твердження скаржника про неможливість забезпечення явки свого представника, у зв`язку з тим, що останній знаходиться у м. Дніпро, колегія суддів до уваги не бере, оскільки як вбачається з матеріалів справи в частині апеляційного оскарження рішення, інтереси скаржника у суді апеляційної інстанції представляє кілька представників (адвокатів), в тому числі, яка здійснює свою діяльність у місті Львові. Одночасно колегія суддів вважає не поважною зазначену у клопотанні причину відкладення розгляду справи - подання додаткових пояснень та доказів, оскільки скаржнику було відомо про апеляційне провадження, так як останнє відкрито за його апеляційною скаргою, відтак, у апелянта було достатньо часу для надання суду письмових пояснень чи подання доказів. Також у скаржника була можливість подати письмові пояснення на заперечення та пояснення сторін, зважаючи на ознайомлення з матеріалами справи 27 травня 2020 року.

Слід зазначити, що апеляційну скаргу подано до суду 05 березня 2020 року, розгляд справи неодноразово відкладався (в судовому засіданні оголошувалась перерва), представник скаржника був присутній у судовому засіданні та надав свої пояснення щодо апеляційної скарги, явка представників учасників справи не визнавалась судом обов`язковою, а причини, наведені скаржником у клопотанні про відкладення не є поважними, відтак, враховуючи все наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні клопотання скаржника про відкладення розгляду справи.

Одночасно колегія суддів вважає помилковими твердження скаржника, що строк розгляду апеляційної скарги повинен бути не менший ніж строк дії карантину з посиланням на п.4 розділу Х ГПК України, оскільки у вказаному пункті передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Відтак, строк розгляду апеляційної скарги, що визначений статтею 273 ГПК України, не продовжується на строк дії карантину, а отже положення п.4 розділу Х ГПК України на такий строк не поширюються.

В судове засідання з`явилися представники сторін, які підтримали свої пояснення, надані у попередньому судовому засіданні, та просили закрити апеляційне провадження у справі, посилаючись на те, що оскаржуваним рішенням не порушено права чи законні інтереси скаржника - ТзОВ «ФК «Інвестохіллс Веста».

Апеляційним судом встановлено, що апеляційна скарга на рішення Господарського суду Львівської області від 18 липня 2018 року у справі №914/933/18 подано особою, яка не брала участі у справі - ТзОВ «ФК «Інвестохіллс Веста».

Згідно з ч.1 ст.17 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

З наведених норм вбачається, що перш ніж переглядати справу в апеляційному порядку, апеляційний господарський суд повинен встановити чи місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, вирішив питання про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка подала апеляційну скаргу на таке рішення та з`ясувати наявність правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі.

Особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку, передбаченому статтею 254 Господарського процесуального кодексу України, повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Слід враховувати, що судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині цього рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав по права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

У разі встановлення господарським судом відповідних обставин суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (частина 2 статті 50 Господарського процесуального кодексу України), та, як наслідок, скасовує судове рішення на підставі пункту 4 частини 3 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, оскільки таке порушення норм процесуального права у будь-якому випадку є підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо господарський суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі. (Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі №911/2635/17).

Предметом позову у цій справі є вимога Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБ Сад» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Яблуневий Дар» 1 910 979,42 грн. - заборгованості за договором купівлі-продажу №07/SR/2014 від 02 червня 2014 року.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 02 червня 2014 року (в оскаржуваному рішенні помилково вказано 2017 року) між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБ САД» (в тексті договору - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Яблуневий Дар» (в тексті договору - покупець) укладено договір купівлі-продажу №07/SR/2014, відповідно до умов якого, а саме: п.1.1 позивач зобов`язався передати у власність відповідача сільськогосподарську плодоовочеву продукцію (яблука) у кількості, погодженій сторонами, а відповідач, як покупець, в свою чергу - прийняти та оплатити цей товар.

Відповідно до п.2.1 Договору асортимент, якість, кількість, ціна та вартість кожної партії товару визначаються сторонами в товарній накладній на кожну партію товару.

Доставка товару здійснюється партіями в строки та в кількостях, узгодженими сторонами (п.3.1 Договору).

Згідно з п.4.1 Договору оплата за товар здійснюються покупцем після поставки товару, або передоплатою на підставі рахунку виставленого постачальником.

Судом встановлено, що 27 листопада 2014 року продавцем поставлено покупцю яблука в кількості 649 993 кг на загальну суму 1 910 979,42 грн., що підтверджується підписаною представниками сторін та скріпленою печаткою видатковою накладною №749 від 27 листопада 2014 року, що підтверджує здійснення господарської операції. Також суд зазначив, що на підтвердження поставки товару в матеріалах справи містяться копії податкових та товаро-транспортних накладних, що долучені до справи згідно заяви позивача №100 від 17 липня 2018 року.

Як вбачається з наведеного вище, предметом позову у цій справі було стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБ САД» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Яблуневий Дар», а підставою позову - невиконання ТзОВ «Яблуневий Дар» своїх зобов`язань за договором в частині оплати за куплений товар.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 18 липня 2018 року у цій справі позов задоволено в повному обсязі.

Звертаючись з апеляційною скаргою на вказане рішення суду першої інстанції, ТзОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», як особа, яка не брала участі у справі, зазначає про те, що є правонаступником ПАТ «Дельта Банк» та новим кредитором за зобов`язаннями ТзОВ «Яблуневий Дар» за кредитними договорами №ВКЛ-2005469 від 21 січня 2011 року, №ВКЛ-2005469/4 від 27 червня 2013 року, №НКЛ-2005469/2 від 19 липня 2012 року та №НКЛ-2005469/5 від 03 липня 2013 року і всіма договорами, які їх забезпечують. Поряд з тим, вказує, що ухвалою Господарського суду Львівської області від 22 січня 2020 року у справі №914/2404/19 за заявою ТОВ «ТБ Сад» порушено провадження у справі про банкрутство ТзОВ «Яблуневий Дар», відтак, вважає, що наявність судового рішення про стягнення заборгованості, яку скаржник вважає необґрунтованою, порушує його інтереси, оскільки може у подальшому вплинути на розподіл коштів від реалізації майна боржника в рахунок погашення боргу при примусовому виконанні рішень про стягнення заборгованості з відповідача, а також посилається на ст.48 Кодексу України з процедур банкрутства, відповідно до якої конкурсні кредитори мають право вирішального голосу на зборах кредиторів у разі банкрутства боржника.

Колегією суддів встановлено, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про його права та обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалося, при цьому, скаржником не доведено наявність безпосереднього матеріально-правового зв`язку із предметом позову і спору у цій справі, як і того, що оскаржуване рішення суду стосується інтересів, прав та обов`язків ТзОВ «ФК «Інвестохіллс Веста».

Судом взято до уваги, що скаржник набув право вимоги до ТзОВ «Яблуневий Дар» за кредитними договорами на підставі договору про відступлення прав вимоги, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» лише 06 грудня 2019 року, тобто після прийняття рішення у справі №914/933/18 (18 липня 2018 року). Поряд з тим, провадження у справі про банкрутство ТзОВ «Яблуневий Дар» порушено ухвалою Господарського суду Львівської області від 22 січня 2020 року у справі №914/2404/19, тобто більш ніж через 1,5 роки від дати прийняття судом рішення у цій справі. Колегією суддів не встановлено та скаржником не доведено будь-якого правового зв`язку апелянта з предметом спору у справі №914/933/18, а також сторонами у справі станом на час прийняття оскаржуваного рішення, поряд з тим, таким рішенням не вирішено будь-яких прав чи обов`язків скаржника - ТзОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», що б слугувало підставою для залучення останнього до участі у справі як третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, та скасування рішення суду першої інстанції з цих підстав.

При цьому, апеляційним судом також встановлено, що ТзОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до відповідачів: ТзОВ «ТБ Сад» та ТзОВ «Яблуневий Дар» про визнання недійсним договору купівлі-продажу №07/SR/2014 від 02 червня 2014 року (справа №914/2566/19). Вказана справа розглядається в межах провадження у справі №914/2404/19 про банкрутство ТзОВ «Яблуневий Дар».

З огляду на встановлене судом вище, скаржник - ТзОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» не навів обставин та не довів належними і допустимими доказами вирішення судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу, будь-яких питань щодо його прав, інтересів та (або) обов`язків.

Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 264 ГПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, в зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження. Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи зачіпає оскаржуване судове рішення безпосередньо права та обов`язки скаржника, та лише після встановлення таких обставин, вирішити питання про залучення такої особи у якості третьої особи та про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про її права і обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10 травня 2018 року у справі №910/22354/15, від 19 червня 2018 року у справі №910/18705/17, від 11 липня 2018 року у справі №911/2635/17, від 27 лютого 2020 року у справі №916/2878/14.

Як зазначалось вище, відповідно до ч.1 ст.254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Разом з тим, пунктом 3 ч.1 ст.264 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Враховуючи наведене вище, у зв`язку з встановленням судом обставин щодо подання апеляційної скарги особою, не залученою до участі в справі, рішення про права, інтереси та (або) обов`язки якої не вирішувались судом першої інстанції у справі №914/933/18, оскільки такі обставини встановлено після відкриття апеляційного провадження, колегія суддів дійшла висновку про закриття апеляційного провадження у справі №914/933/18 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» на рішення Господарського суду Львівської області від 18 липня 2018 року, на підставі п.3 ч.1 ст.264 ГПК України.

При цьому, колегія суддів не розглядає інших доводів скаржника, що викладені у апеляційній скарзі та поясненнях до апеляційної скарги, що стосуються суті спору, а також клопотання про зупинення провадження у справі та витребування доказів, що також стосуються розгляду справи по суті, оскільки дійшла висновку про закриття апеляційного провадження на підставі п.3 ч.1 ст.264 ГПК України.

Керуючись ст.ст.234, 254, 264 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

У Х В А Л И В:

1.Закрити апеляційне провадження у справі №914/933/18 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» на рішення Господарського суду Львівської області від 18 липня 2018 року.

2.Копію ухвали суду надіслати сторонам та скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Повну ухвалу складено 03 червня 2020 року

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Дубник О.П.

Суддя Хабіб М.І.