ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"02" червня 2020 р. м. Рівне Справа № 918/500/20

Господарський суд Рівненської області у складі судді Романюк Ю.Г., розглянувши матеріали позовної заяви Державного історико-культурного заповідника (35603, Рівненська обл., м. Дубно, вул. Замкова, 7а) до фізичної особи-підприємця Данилко Ірини Михайлівни ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості по орендній платі

ВСТАНОВИВ:

02 червня 2020 року Державний історико-культурний заповідник звернувся до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до фізичної особи-підприємця Данилко Ірини Михайлівни про стягнення заборгованості по орендній платі.

В обґрунтування позовних вимог Державний історико-культурний заповідник посилається на те, що ФОП Данилко Ірина Михайлівна орендувала у Державного історико-культурного заповідника м. Дубно приміщення пам`ятки архітектури та систематично не сплачувала орендну плату в результаті чого у ФОП Данилко Ірини Михайлівни виникла заборгованість з орендної плати.

Разом з цим, в п. 2 прохальної частини позовної заяви Державний історико-культурний заповідник просить: з метою забезпечення судового позову накласти арешт на майно та грошові кошти ФОП Данилко Ірини Михайлівни.

Тобто, суд вбачає, що одночасно із позовною заявою надійшла заява про забезпечення позову, згідно ст.ст. 136-140 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п. 4, 7 ч.1 ст.139 ГПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з ч. 5 ст. 139 ГПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Положеннями Закону України "Про судовий збір" встановлено порядок сплати та розміри ставок судового збору за звернення до господарського суду з позовною заявою.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про судовий збір" платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

Відповідно до підпункту 3) п. 2 ч. 2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду заяви про забезпечення позову ставка судового збору становить 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судом встановлено, що до заяви про забезпечення позову позивачем не долучено документів, що підтверджують сплату судового збору за подання до суду відповідної заяви.

Згідно з ч. 10 ст. 174 ГПК України заяви, скарги, клопотання, визначені цим Кодексом, за подання яких передбачено сплату судового збору, залишаються судом без руху також у випадку, якщо на момент відкриття провадження за відповідною заявою, скаргою, клопотанням суд виявить, що відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду державного бюджету. Правила цієї частини не застосовуються до заяв про забезпечення доказів або позову.

Відповідно до ч. 7 ст. 140 ГПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заяву про забезпечення позову, викладену позивачем у п. 2 прохальної частини позовної заяви - слід повернути Державному історико-культурному заповіднику на підставі ч. 7 ст. 140 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 139, 140, 234, 235 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву Державного історико-культурного заповідника про забезпечення позову, викладену в пункті 2 прохальної частини позовної заяви, повернути заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення (підписання) до Північно-західного апеляційного господарського суду України в порядку ст.ст. 254-259 Господарського процесуального кодексу України.

Усі процесуальні строки обраховуються з урахуванням змін, внесених до розділу Х "Прикінцевих положень " ГПК України, згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року №540-IX.

Суддя Романюк Ю.Г.