РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.05.2020Справа № 910/9362/19

За позовом: Акціонерного товариства "Альфа-банк"

до ОСОБА_1

за участю третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2

за участю третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Медично-лікувальний центр Хелсі"

про звернення стягнення на предмет іпотеки

Суддя: Шкурдова Л.М.

Секретар с/з Масна А.А.

Представники:

від позивача - не з`явився

від відповідача - ОСОБА_3, за дог. про над. прав. доп.

від третьої особи 1 - Прохода Ю.Л. , за дог. про над. прав. доп.

від третьої особи 2 - не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Укрсоцбанк" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - нежилі приміщення №1-№9, 30% балкону (групи приміщень АДРЕСА_1) (колишня квартира АДРЕСА_1 ) в літері А, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 00, в рахунок часткового погашення заборгованості за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 24-12/202 від 05.09.2007 шляхом реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів.

В позовній заяві, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивач просить суд в рахунок часткового погашення заборгованості за Кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме нежитлове приміщення з №1 по №9, 30 % балкону (групи приміщень АДРЕСА_1) загальною площею 124 кв.м., житловою площею 64,70 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в порушення умов укладеного між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕДИЧНО ЛІКУВАЛНИЙ ЦЕНТР XЕЛCІ» (боржник, третя особа-2) Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №24-12/202, останнім були порушені свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, в зв`язку з чим у боржника виникла заборгованість, яка була стягнута з нього на користь позивача згідно рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації Українських банків №1478/09 від 25.12.2009р. Позивач зазначає, що вказане третейське рішення виконано не було. З метою забезпечення виконання боржником своїх зобов`язань за Кредитним договором між позивачем та ОСОБА_2 (третя особа-1, Іпотекодавець) укладено Іпотечний договір №02-10/2982, за умовами якого в іпотеку банку передано нерухоме майно, а саме трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 124,00 (сто двадцять чотири цілих) квадратних метра, житловою площею 64,70 (шістдесят чотири цілих сім десятих ) квадратних метра, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належала Іпотекодавцю на праві приватної власності. За рахунок вказаного майна позивач має намір погасити частково заборгованість за Кредитним договором боржника, в зв`язку з чим звернувся з даним позовом до відповідача, який у відповідності до укладеного Договору купівлі- продажу нежилих приміщень від 01.12.2015 є власником іпотечного майна.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2019 року справу №910/9362/19 прийнято до свого провадження суддею Шкурдовою Л.М., залучено до участі у справі в процесуальному статусі третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 та залучено до участі у справі в процесуальному статусі третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Медично-лікувальний центр Хелсі".

Представником відповідача подано відзив на позов, в якому відповідач щодо його задоволення заперечував, посилаючись на те, що відповідач набув право власності на спірне майно відповідно до Договору купівлі-продажу від 01.12.2015 року, за умовами п.6 якого вказано щодо відсутності відомостей стосовно іпотеки; нотаріусом було перевірено вказаний правочин на наявність обтяжень перед посвідченням такого договору; відповідач зазначає, що жодних договорів із банком не укладала, фінансовим поручителем, майновим поручителем не виступала, відповідач являється добросовісним набувачем майна зазначеного у договорі купівлі-продажу нежитлових приміщень, а продаж її майна з торгів фактично призведе до того, що вона буде позбавлена права власності.

Третьою особою-1 подані письмові пояснення у справі, в яких остання щодо задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів надання третій особі-2 кредитних коштів, посилання позивача на рішення третейського суду є необґрунтованими, оскільки відповідно до ч.8 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням третейського суду підлягають доказуванню в загальному порядку; позивач зазначає суму заборгованості не вказуючи, що саме включено в суму такого боргу; позивач обрав спосіб захисту порушеного права шляхом стягнення заборгованості на підставі рішення третейського суду; позивач вже звертався з позовом до суду про звернення стягнення на іпотечне майно до третьої особи-1, та судом було відмовлено у задоволенні вимог, оскільки встановлено відсутність направлення вимоги про виконання забезпечених іпотекою зобов`язань; зобов`язання ОСОБА_5 на суму 24 700 дол.США були ним виконані за Кредитним договором, а відтак іпотека є припиненою; позивачем не доведено, що приміщення, на які він просить звернути стягнення є предметом іпотеки, оскільки це майно є новим з моменту його державної реєстрації 01.12.2015; договір дарування від 12.12.2014 та договір купівлі-продажу нежилих приміщень від 01.12.2015 не могли б бути укладені, якби це майно перебувало в іпотеці. Третя особа-1 зазначає, що позивачем було пропущено строк позовної давності щодо звернення з даним позовом до суду, оскільки позивачу про порушення його прав з боку іпотекодавця стало відомо ще у 2009 році.

Відповідачем подано заяву про застосування наслідків пропущення строків позовної давності, в якій зазначено, що позивач міг дізнатися про порушення свого права ще у 2014 році після розгляду справи про розірвання договору іпотеки, також позивач міг дізнатися про порушення свого права у 2011 році, оскільки міг пред`явити виконавчі листи та дізнатися про фактичне невиконання виконавчих листів.

Відповідачем подані уточнення до заяви про застосування наслідків пропущення строків позовної давності, в яких зазначено, що строк повернення кредиту та всіх зобов`язань за Кредитним договором встановлено не пізніше 04.09.2012, а тому строк позовної давності починаючи з 05.09.2015 року був пропущений до основного зобов`язання, яке забезпечувалось іпотекою; сама по собі вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором не є основною вимогою, а є додатковою, тому строк позовної давності до даної вимоги розпочав свій сплив з 05.09.2012 та закінчив 05.09.2015 року; у зв`язку зі зверненням позивача до третейського суду строк позовної давності перервався у 2009 році та сплив у 2012р. Відповідач зазначає, що у задоволенні позову слід відмовити, в зв`язку зі спливом строку позовної давності до вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що з Договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 01.12.2015р. вбачається, що нежилі приміщення з №1 по №9, 30% балкону (групи приміщень АДРЕСА_1) (колишня квартира АДРЕСА_1 ) в літері А, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 , належали продавцям, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі Договору дарування, посвідченому приватним нотаріусом Бовбалан Н.Р. 12.12.2014р., що здійснене під час розгляду судами справи про розірвання Іпотечного договору, що свідчить про наявність наміру приховати іпотечне майно від погашення в майбутньому за його рахунок грошового зобов`язання шляхом звернення стягнення на іпотечне майно. Позивачем зазначено, що розмір заборгованості визначено рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації Українських банків №1478/09 від 25.12.2009р., на виконання якого видано виконавчі листи; позивач зазначає, що Іпотечним договором №02-10/2982 від 05.09.2007 передбачено, що ОСОБА_2 є майновим поручителем за двома кредитними Договорами, в частині забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «МЕДИЧНО ЛІКУВАЛЬНИЙ ЦЕНТР ХЕЛСІ» за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №24-12/202 від 05.09.2007р. Іпотечний договір №02-10/2982 від 05.09.2007р. з подальшими змінами та доповненнями, є чинним, оскільки зобов`язання по погашенню кредитного договору ТОВ «МЕДИЧНО ЛІКУВАЛЬНИЙ ЦЕНТР ХЕЛСІ» не виконані. Позивач зазначає, що особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки, а тому позивачем правомірно пред`явлено позовні вимоги до нового власника предмета іпотеки - ОСОБА_1 .

В судовому засіданні 18.02.2020 закрито підготовче провадження, призначено здійснювати розгляд справи по суті.

У судовому засіданні 29.05.2020 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши представників сторін в судових дебатах, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

05.09.2007р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником щодо всіх прав та обов`язків якого є Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (позивач, банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МЕДИЧНО ЛІКУВАЛНИЙ ЦЕНТР XЕЛCІ» (боржник, третя особа-2) укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії №24-12/202 (далі - Кредитний договір).

Відповідно до п.1.1. Кредитного договору банк зобов`язався надавати боржнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, а боржник зобов`язався погашати кредит, сплачувати відсотки, комісії, інші платежі.

Відповідно до умов Кредитного договору банком було надано ТОВ «МЕДИЧНО ЛІКУВАЛЬНИЙ ЦЕНТР ХЕЛСІ» грошові кошти окремими частинами в межах максимального ліміту заборгованості 452 871 доларів США, сплатою 13,5 % річних та з кінцевим терміном повернення коштів не пізніше 04.09.2012р.

04.03.2008р. між Банком та Боржником укладено Додаткову угоду № 2 до Кредитного договору, відповідно до умов якої було збільшено розмір максимального ліміту заборгованості до 704 905 доларів США, 25.03.2008р. Додатковою угодою №3 було змінено тарифи на послуги банку, пов`язані з наданням кредиту.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між позивачем та ОСОБА_2 (третя особа-1, Іпотекодавець) укладено Іпотечний договір №02-10/2982, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В. 05.09.2007р. за реєстровим №5103, за умовами якого в іпотеку Банку передано нерухоме майно, а саме трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 124,00 (сто двадцять чотири цілих) квадратних метра, житловою площею 64,70 (шістдесят чотири цілих сім десятих) квадратних метра, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належала Іпотекодавцю на праві приватної власності.

Згідно положень Іпотечного договору №02-10/2982 від 05.09.217 з подальшими змінами та доповненнями, ОСОБА_2 виступає майновим поручителем за двома кредитними договорами, а саме: за зобов`язаннями ОСОБА_5 за Договором кредиту №24-12/201 від 05.09.2007р та за зобов`язаннями ТОВ «МЕДИЧНО ЛІКУВАЛЬНИЙ ЦЕНТР ХЕЛСІ» за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №24-12/202 від 05.09.2007р.

04.03.2008р. між позивачем та Іпотекодавцем було укладено Договір про внесення змін до Іпотечного договору, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В., за реєстровим №1967.

05.09.2007р., при укладенні Іпотечного договору, та 04.03.2008р., при внесенні змін до Іпотечного договору №02-10/2982, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В., було внесено до Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відповідні реєстраційні записи.

В зв`язку з невиконанням боржником своїх зобов`язань за Кредитним договором 2009 року позивач звернувся до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації Українських банків з позовом про стягнення заборгованості.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації Українських банків №1478/09 від 25.12.2009р. було задоволено позов та солідарно стягнуто з Боржника та ОСОБА_5 (фінансовий поручитель) заборгованість по Кредитному договору станом на 14.10.2009 року в сумі 3 853 247,03 грн., в тому числі: за кредитом - 395 413 доларів США, що за курсом НБУ становило 3 167 258,13 гривень; за процентами за користування кредитом - 67 466,09 доларів США, що за курсом НБУ становило 540 403,38 гривні; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 97 359,23 гривень; пеня за несвоєчасну сплату процентів - 48 226,29 гривен та третейський збір в сумі 25 500 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23.06.2010р. було задоволено заяву позивача та видано виконавчі листи за №6-201/1/2010 на примусове виконання вказаного третейського рішення.

27.04.2018р. ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва у справі №755/5739/18 було задоволено заяву позивача про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, та видано дублікати виконавчих листів на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків №1478/09 від 25.12.2009р.

Згідно інформації про виконавче провадження від 13.02.2020р. приватним виконавцем було виявлено та передано стягувачу в рахунок часткового погашення боргу в розмірі ціни третіх торгів, а саме 268 800,00 грн, нерухоме майно, а саме гараж, місцезнаходження м. Київ, гаражно-будівельний кооператив «Волна» (м. Київ, вул. Івана Мазепи, 26-Б).

Таким чином, матеріалами даної справи підтверджується розмір заборгованості по Кредитному договору в сумі 3 584 447,03 грн (3 853 247,03 грн. - 268 800,00 грн), доказів погашення вказаної заборгованості матеріали справи не містять.

В 2013 року ОСОБА_2 звернулась до Печерського районного суду м. Києва з позовом до банку про розірвання Іпотечного договору.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21.05.2014р. в задоволенні позовних вимог було відмовлено. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 11.09.2014р. вказане рішення суду першої інстанції було скасовано та постановлено нове, яким позовну заяву ОСОБА_2 задоволено, Іпотечний договір №02-10/2982 від 05.09.2007р. розірвано, припинено обтяження іпотекою нерухомого майна, а саме - квартири АДРЕСА_1 . Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.12.2014р. касаційну скаргу ПАТ «Укрсоцбанк» було задоволено, рішення Апеляційного суду м. Києва від 11.09.2014р. скасовано, залишено в силі рішення Печерського районного суду м. Києва від 21.05.2014р.

Таким чином, наразі Іпотечний договір є чинним, в судовому порядку недійсним чи розірваним не визнавався.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.12.2015р. було укладено договір купівлі- продажу іпотечного майна, яке знаходиться за адресою: місто Київ, вул. Московська, № 46/2. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 , зареєстрована як об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 00 - а саме, нежилі приміщення з №1 по №9, 30% балкону (групи приміщень АДРЕСА_1) (колишня квартира АДРЕСА_1 ) в літері А, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 , власником даного майна вказано ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 01.12.2015 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. та зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 8378.

З Договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 01.12.2015р. вбачається, що нежилі приміщення з №1 по №9, 30% балкону (групи приміщень АДРЕСА_1) (колишня квартира АДРЕСА_1 ) в літері А, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 , належали продавцям, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі Договору дарування, посвідченому приватним нотаріусом Бовбалан Н.Р. 12.12.2014р.

Згідно Висновку експерта № 02/06-19 від 06.06.2019р., нежитлове приміщення з №1 по №9, 30% балкону (групи приміщень АДРЕСА_1) розташовані за адресою АДРЕСА_1 є одним і тим самим приміщенням з квартирою АДРЕСА_1, загальною площею 124,00 квадратних метри, розташованою за адресою АДРЕСА_1 , яка була передана в іпотеку AT «Укрсоцбанк» на підставі іпотечного договору №02-10/2982 від 05.09.2007р., укладеного між AT «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 .

Як вбачається з Висновку експерта № 02/06-19 від 06.06.2019р. за наданими на дослідження документами відслідковується що по 20.07.2016 року включно квартира АДРЕСА_1 , площею 124 кв. м., власником і заставодавцем якої є ОСОБА_2 використовувалась для надання стоматологічних послуг ТОВ «Медично-лікувальний центр «Хелс». Згідно наданої на експертне дослідження інформаційної довідки (номер довідки 167244610) з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна» зазначається актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна: Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00 Об`єкт нерухомого майна: нежилі приміщення з №1 по №9, 30% балкону (групи приміщень АДРЕСА_1) (колишня квартира АДРЕСА_1) в літері А Опис об`єкту: Загальна площа (кв. м.): 124, адреса: АДРЕСА_1, актуальна інформація про право власності: номер запису про право власності: 12303730 Дата, час державної реєстрації: 01.12.2015 14:24:12 Державний реєстратор: приватний нотаріус Ковальчук Сергій Павлович, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ, підстави виникнення права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 8378, виданий 01.12.2015, видавник: приватний нотаріус КМНО Ковальчук С.П., підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний помер: 26636722 від 01.12.2015 14:28:51, приватний нотаріус Ковальчук Сергій Павлович, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ, форма власності: приватна Розмір частки: 1, власники: ОСОБА_1

Згідно ст. 5 Закону України «Про іпотеку» у разі якщо іпотекодавцем предмет іпотеки було реконструйовано або щодо нього було проведено самочинне будівництво (у тому числі, але не виключно, споруджено нові будівлі, тощо на земельній ділянці, що належить іпотекодавцю на праві власності (чи перебуває в його користуванні), всі реконструйовані, нові об`єкти нерухомості вважаються предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору.

Як вбачається з опису нежитлового приміщення з №1 по №9, 30% балкону ( групи приміщень АДРЕСА_1) розташовані за адресою АДРЕСА_1 , що зазначено у довідці (номер довідки 167244610) Державного реєстру речових прав на нерухоме про права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження співпадає з описом квартири АДРЕСА_1, загальною площею 124,00 квадратних розташованою за адресою АДРЕСА_1 , яка була передана в іпотеку AT «Укрсоцбанк» па підставі іпотечного договору №02-10/2: 05.09.2007р., укладеного між AT «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 . Крім того у розділі «Об`єкт нерухомого майна» є посилання що нежилі приміщення з №1 по №9, 30% балкону (групи приміщень АДРЕСА_1) є колишня квартира АДРЕСА_1 . Як зазначив експерт, вищенаведене дає можливість погодитись з тим, що нежитлове приміщення №1 по №9, 30% балкону (групи приміщень АДРЕСА_1) розташовані за адресою АДРЕСА_1 є одним і тим приміщенням з квартирою АДРЕСА_1, загальною площею 124,00 квадрі метри, розташованою за адресою АДРЕСА_1 . була передана в іпотеку AT «Укрсоцбанк» на підставі іпотечного договору №02-10/2982 від 05.09.2007р., укладеного між AT «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.98 ГПК України висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Дослідивши долучений до матеріалів справи Висновок експерта № 02/06-19 від 06.06.2019р. суд приходить до висновку, що він містить обґрунтовану інформацію, яка підтверджується наданими експерту для дослідження документами, вказаний висновок екперта відповідає вимогам ст.98 ГПК України, поданий разом із позовною заявою, містить інформацію про попередження експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, інформація, зазначена у вказаному висновку не спростована, а відтак суд приймає його в якості належного доказу на підтвердження того, що нежитлове приміщення з №1 по №9, 30% балкону (групи приміщень АДРЕСА_1) розташовані за адресою АДРЕСА_1 є одним і тим самим приміщенням з квартирою АДРЕСА_1, загальною площею 124,00 квадратних метри, розташованою за адресою АДРЕСА_1 , яка була передана в іпотеку AT «Укрсоцбанк» на підставі іпотечного договору №02-10/2982 від 05.09.2007р., укладеного між AT «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 .

Відповідно ст.526 ЦК України та ч.1 ст.193 ГК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як на доказ наявності заборгованості за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 24-12/202 від 05.09.2007 позивач долучає копію вказаного Договору та копію рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації Українських банків №1478/09 від 25.12.2009р., з якого вбачається наявність заборгованості по Кредитному договору станом на 14.10.2009 року в сумі 3 853 247,03 грн., в тому числі: за кредитом - 395 413 доларів США, що за курсом НБУ становило 3 167 258,13 гривень; за процентами за користування кредитом - 67 466,09 доларів США, що за курсом НБУ становило 540 403,38 гривні; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 97 359,23 гривень; пеня за несвоєчасну сплату процентів - 48 226,29 гривен та третейський збір в сумі 25 500 грн.

Статтею 74 ГПК України на сторони покладено обов`язок доказування обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.2 ст.74 ГПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідачем, третіми особами не надані докази на спростування наявності заборгованості за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 24-12/202 від 05.09.2007, контррозрахунку суду не надано, доказів її сплати до матеріалів даної справи не долучено.

Посилання третьої особи-1 на те, що зобов`язання ОСОБА_5 були виконані за Кредитним договором, а відтак іпотека є припиненою, є необґрунтованими, з огляду на те, що ОСОБА_2 в частині забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «МЕДИЧНО ЛІКУВАЛЬНИЙ ЦЕНТР ХЕЛСІ» за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №24-12/202 від 05.09.2007р. Іпотечний договір №02-10/2982 від 05.09.2007р. з подальшими змінами та доповненнями, є чинним, оскільки зобов`язання по погашенню кредитного договору ТОВ «МЕДИЧНО ЛІКУВАЛЬНИЙ ЦЕНТР ХЕЛСІ» не виконані, матеріали справи доказів зворотнього не містять.

Одночасно з цим, судом встановлено, що на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації Українських банків №1478/09 від 25.12.2009р., ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23.06.2010р. було задоволено заяву позивача та видано виконавчі листи за №6-201/1/2010 на примусове виконання вказаного третейського рішення.

Згідно інформації про виконавче провадження від 13.02.2020р. приватним виконавцем було виявлено та передано стягувачу в рахунок часткового погашення боргу в розмірі ціни третіх торгів, а саме 268 800,00 грн, нерухоме майно, а саме гараж, місцезнаходження м. Київ, гаражно-будівельний кооператив «Волна» (м. Київ, вул. Івана Мазепи, 26-Б). Доказів виконання рішення Третейського суду при Асоціації Українських банків №1478/09 від 25.12.2009р. ані в примусовому, ані в добровільному порядку матеріали справи не містять.

Статтею 50 Закону України «Про третейські суди» визначено обов`язковість рішення третейського суду, згідно якої сторони, які передали спір на вирішення третейського суду, зобов`язані добровільно виконати рішення третейського суду, без будь-яких зволікань чи застережень.

Таким чином, враховуючи положення ст.74, 79 ГПК України, встановлення суми боргу, видання виконавчих листів на виконання вищезазначеного рішення третейського суду, приймаючи до уваги надані позивачем докази у їх сукупності, суд вважає доведеним позивачем наявність заборгованості за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 24-12/202 від 05.09.2007.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернені стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Як визначено ст.12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Сторони в іпотечному договорі можуть самостійно визначати, зокрема, положення з приводу визначення вартості предмета іпотеки, визначення способу звернення стягнення на предмет іпотеки (ч.3 ст.18 Закону України «Про іпотеку»).

За змістом статті 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Підстави припинення іпотеки передбачено статтею 17 Закону України «Про іпотеку», до яких, зокрема, належать: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізація предмета іпотеки відповідно до цього закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрата переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою.

Перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи регулюється статтею 23 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Таким чином, з аналізу вказаних норм законодавства вбачається відсутність підстав для припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодавцем предмета іпотеки, оскільки іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна.

Відповідач не є стороною іпотечного договору, разом з тим вчинила правочин з набуття права власності на майно, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, в зв`язку з чим відповідно до вказаних положень Закону України «Про іпотеку» відповідач набула статусу іпотекодавця у вказаних правовідносинах.

Отже, враховуючи вищезазначене посилання відповідача на те, що жодних договорів із банком не укладала, фінансовим поручителем, майновим поручителем не виступала, як підстава для відмови у задоволенні позову, є необґрунтованими, оскільки придбавши іпотечне майно відповідач набула статуту іпотекодавця в силу вимог норм Закону України «Про іпотеку».

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що боржником суму кредиту повернуто не було, виконання зобов`язання боржника було забезпечено іпотекою, а тому існують правові підстави для звернення стягнення в рахунок часткового погашення заборгованості за Кредитним договором на предмет іпотеки, а саме нежитлове приміщення з №1 по №9, 30 % балкону (групи приміщень АДРЕСА_1) загальною площею 124 кв.м., житловою площею 64,70 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. АДРЕСА_1 шляхом реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Посилання на те, що позивачем вже реалізовано захист його порушеного права шляхом звернення до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації Українських банків №1478/09 від 25.12.2009р. про стягнення заборгованості за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 24-12/202 від 05.09.2007 суд вважає необґрунтованим з огляду на те, що іпотека є одним із видів забезпечення виконання зобов`язання боржником, суть іпотеки полягає в задоволенні вимог іпотекодержателя за рахунок майна іпотекодавця у разі невиконання боржником свого зобов`язання, норми Закону України «Про іпотеку» не пов`язують припинення іпотеки внаслідок вжиття інших способів захисту порушеного права.

В той же час, відповідачем та третьою особою-1 було заявлено про застосування наслідків пропущення строків позовної давності.

Згідно ст.265 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 цього ж кодексу встановлено загальний строк позовної давності тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

В силу ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

В силу ст.261 ЦК України початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно ст.1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч.1 ст.7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Згідно ч.1 ст.33 Закону України "Про іпотеку" в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно ч.1 ст.35 Закону України "Про іпотеку" в разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Як визначено у договорі іпотеки сторони узгодили, що іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя щодо сплати боржником його боргових зобов`язань за Кредитним договором.

Умовами вищевказаного кредитного договору передбачено сплату траншів кредиту відповідно до графіку погашення, дата остаточного повернення кредиту - 04 вересня 2012 року.

Разом з тим, сторони узгодили право банку вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань.

Як вбачається з матеріалів справи, в зв`язку з порушенням позичальником умов Кредитного договору щодо своєчасного погашення траншів кредиту, банк у 2009 році звернувся до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації Українських банків з позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації Українських банків №1478/09 від 25.12.2009р. було задоволено позов.

Таким чином, звернувшись з позовом до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації Українських банків про дострокове стягнення заборгованості за Кредитним договором та прийняттям Постійно діючим Третейським судом при Асоціації Українських банків рішення від 25.12.2009р. було змінено строк виконання основного зобов`язання.

Право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки виникло в кредитора у зв`язку з невиконанням боржником вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі.

Позивач міг пред`явити позов до іпотекодавця протягом трьох років, починаючи від дати звернення з позовом до суду про стягнення заборгованості за Кредитним договором.

Відтак, строк позовної давності до основного зобов`язання встановлений до грудня 2012 року.

Згідно ст.265 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 цього ж кодексу встановлено загальний строк позовної давності тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, про порушення свого права на повернення кредитних коштів позивачу стало відомо ще у 2009 році, в зв`язку з чим у 2009 році у позивача виникло право на пред`явлення позову до іпотекодавця. Звернувшись з даним позовом до суду у 2019 році позивачем пропущений строк позовної давності, в зв`язку з чим у позові слід відмовити.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.74, 76-80, 129, 236 - 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до суду апеляційної інстанції.

Суддя Шкурдова Л.М.

Дата складення тексту рішення: 01.06.2020