ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

25 травня 2020 року Справа № 903/277/20

Господарський суд Волинської області у складі: головуючий суддя Дем`як В. М., судді Вороняк А.С., Гарбар І.О., за участю секретаря судового засідання Русинчук М.М., розглянувши справу №903/277/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНСОЛ Україна", Волинська область, м. Ковель

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ГЕЛІКОН", Волинська область, м. Ковель

про стягнення 2 631 849, 13 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Уніга Олег Вікторович -керівник, Рябенко Владислав Петрович -керівник, Шаблієнко Артур Сергійович, ордер серія КВ № 716432 ;

від відповідача: не прибув;

Встановив: Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНСОЛ Україна" звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ГЕЛІКОН" про стягнення 2 631 849, 13 грн., з них:

- 2 184 175,82 грн. - сума заборгованості за поставлену електричну енергію;

- 340 433,75 грн. - сума нарахованої пені;

- 18 166,66 грн. - сума інфляційних нарахувань;

- 89 072, 90 грн. - сума 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору про постачання електричної енергії споживачу в частині своєчасної оплати.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 23.04.2020 відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 25.05.2020.

28.04.2020 через відділ діловодства суду Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНСОЛ Україна" подало заяву про забезпечення позову за вх.№ 01-60/19/20, в якій просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти ТзОВ "Компанія "Гелікон" () в межах ціни позову ТзОВ "Енсол Україна" () на суму 2 631 849,13 грн.

Ухвалою суду від 29.04.2020 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "ЕНСОЛ Україна" в задоволенні заяви за вх.№01-60/19/20 від 28.04.2020 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ГЕЛІКОН".

Відповідач - ТзОВ "Компанія "Гелікон" через відділ діловодства суду подав:

- відзив за вх.№01-57/3312/20 від 22.05.2020 в якому просить суд відмовити в позові в повному об`ємі;

- клопотання за вх.№01-57/3319/20 від 25.05.2020 в якому вказує, що ухвалою Господарського суду Волинської області від 19.05.2020 відмовлено в задоволенні клопотання представника ТзОВ "Компанія "Гелікон" про участь у справі в режимі відеоконференції. Відповідно до п.3 Постанови КМУ від 20.05.2020 №392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічих заходів " на період дії карантину заборонено, зокрема, здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, здійснення перевезень пасажирів залізничним транспортом в усіх видах внутрішнього сполучення (приміському, міському, регіональному, та дальному), а тому в останнього відсутня можливість прибути в дане судове засідання.

Враховуючи вищевикладене, просить суд відкласти розгляд справи та надати процесуальну можливість взяти участь в режимі відеоконференції представнику ТзОВ "Компанія "Гелікон" у подальшому розгляді справи.

Ухвалою суду від 22.05.2020 постановлено розгляд справи №903/277/20 призначити в колегіальному складі Господарського суду Волинської області

Згідно витягу з протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 22.05.2020 визначено наступний склад суду: головуючий суддя (суддя-доповідач) - Дем`як В.М., судді - Вороняк А.С., Гарбар І.О.

Ухвалою суду від 25.05.2020 прийнято справу до розгляду в колегіальному складі суду: головуючий суддя Дем`як В.М., судді: Вороняк А.С., Гарбар І.О.

25.05.2020 ТзОВ "Компанія Гелікон" подало зустрічну позовну заяву за вх.№ 01-50/378/20 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНСОЛ Україна" в якій просить визнати недійсними додаткові угоди №1-G від 12.07.2019, №2-G від 12.08.2019, №3-G від 12.09.2019, №4-G від 12.10.2019, №5-G від 12.12.2019, №6-G від 12.01.2020 до договору постачання електричної енергії споживачу №E-6 від 11.07.2019, укладені між ТзОВ "Компанія Гелікон" () та ТзОВ "Енсол Україна" ().

В обґрунтування зустрічної позовної заяви посилається на те, що особа, яка відповідно до Статуту ТзОВ "Компанія "Гелікон" заступник директора - Приходько В.В. виступала від імені товариства під час підписання угод та діяла не в інтересах ТзОВ "Компанія "Гелікон", перевищуючи свої повноваження, про що був обізнаний позивач - ТзОВ "Енсол Україна". Зокрема, звертає увагу суду на те, що дата укладення угод не відповідає датам зазначеним в угодах, а метою їх укладення було звільнення ТзОВ "Енсол Україна" від обов`язку розкривати ціну закупівлі - електричної енергії відповідно до механізму ціноутворення, визначеному додатком №3 до договору у первинній редакції, оскільки за переконанням ТзОВ "Компанія "Гелікон" застосування наведеного механізму призводить до висновку про надання послуг відповідачем по завищеним цінам.

Щодо дотримання процесуальних строків подання зустрічного позову, як це визначено ст. 180 ГПК, відповідач посилається на таке.

Абзацом 2 пункту 4 розділу Х "Прикінцеві положення" ГПК України (в редакції від 02.04.2020р.) встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Щодо заперечень в судовому засіданні представників позивача про відсутність поштової квитанції в додатках до зустрічної позовної заяви, що є неналежним доказом надісланням даної зустрічної позовної заяви з додатками на адресу ТзОВ "Енсол Україна" відповідно приписів ГПК України, суд вказує наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Частиною 1 статі 172 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Відповідно до положень статті 13 Закону України "Про поштовий зв`язок" послуги поштового зв`язку надаються на договірній основі згідно з Правилами надання послуг поштового зв`язку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, та повинні відповідати встановленим нормам якості.

У договорі про надання послуг поштового зв`язку, якщо він укладається у письмовій формі, та у квитанції, касовому чеку тощо, якщо договір укладається в усній формі, обов`язково зазначаються найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість.)

Договір про надання послуги поштового зв`язку вважається укладеним після оплати користувачем вартості цієї послуги, якщо інше не передбачене відповідними договорами.

Згідно з пунктом 8 Правил надання послуг поштового зв`язку оператори поштового зв`язку надають послуги з пересилання внутрішніх та міжнародних поштових відправлень, поштових переказів. До внутрішніх поштових відправлень належать, зокрема листи - прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю.

Внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою (пункт 19 Правил надання послуг поштового зв`язку).

У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися (пункт 60 Правил надання послуг поштового зв`язку).

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.03.2019 у справі №910/9251/18.

Як слідує із змісту опису вкладення у цінний лист працівник поштового зв`язку перевірив відповідність вкладення опису, розписався на ньому і проставив відбиток календарного штемпеля "Укрпошта" Харків 16.05.2020.

Виходячи зі змісту наведених норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем подано до суду достатні, належні та допустимі докази надіслання зустрічної позовної заяви з додатками на адресу ТзОВ "Енсол Україна", а саме - опис вкладення у цінний лист.

Відповідно до ст. 180 ГПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Враховуючи, що відповідачем - ТзОВ «Компанія «Гелікон» дотримано вимог ст. ст. 162, 164, 172 ГПК, як це визначено ст. 180 ГПК України, суд дійшов висновку про необхідність прийняття зустрічного позову та об`єднання його до спільного розгляду з первісним позовом.

22.05.2020 через відділ діловодства суду Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНСОЛ Україна" подало заяву про забезпечення позову за вх. № 01-60/20/20, в якій просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти ТзОВ "Компанія "Гелікон" (), які знаходяться на рахунках:

Код валютиНазва валютиМФОНазва банкуНомер рахунку ( IBAN )
980Українська гривня351533Харків. ГРУ АТ КБ «Приватбанк», м. ХарківНОМЕР_4
980Українська гривня325365 АТ «Кредобанк»НОМЕР_6
980Українська гривня325365 АТ «Кредобанк»НОМЕР_7
980Українська гривня325365 АТ «Кредобанк»НОМЕР_8
980Українська гривня899998Казначейство УкраїниНОМЕР_9
980Українська гривня303440Волинс. ГРУ АТКБ «Приватбанк» м. ЛуцькНОМЕР_10
978ЄВРО303440Волинс. ГРУ АТКБ «Приватбанк» м. ЛуцькНОМЕР_11
840Долар США303440Волинс. ГРУ АТКБ «Приватбанк» м. ЛуцькНОМЕР_12
980Українська гривня303440Волинс. ГРУ АТКБ «Приватбанк» м. ЛуцькНОМЕР_13
980Українська гривня313849АКБ «Індустріалбанк»НОМЕР_14
в межах ціни позову ТзОВ "Енсол Україна" () на суму 2 631 849,13 грн. В обґрунтування поданої заяви позивач посилається на те, що ТзОВ «Компанія Гелікон» має статутний капітал у 250 000 грн., що значно менше суми боргу по справі №903/277/20. Крім того, звертає увагу суду на те, що відповідач є учасником декількох судових проваджень та останній вдається до активних дій, які спрямовані на уникнення відповідальності та перешкоджання стягненню заборгованості.

Також посилається на те, що боржник відмовляється підписувати акт приймання -передачі електричної енергії за лютий 2020, що був двічі надісланий з описом вкладення та акту звірки, а тому вважає, що невжиття заходів щодо накладення арешту, може унеможливити виконання рішення Господарського суду Волинської області в майбутньому.

Додатково зазначає, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, все нерухоме майно ТзОВ «Компанія «Гелікон» перебуває в іпотеці. В обґрунтування посилається на інформаційну довідку №209207516 в підтвердження долучив її.

В судовому засіданні 25.05.2020 представники заявника заяву підтримали в повному обсязі з підстав викладених у заяві.

Розглянувши заяву ТзОВ "Енсол Україна" про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, суд дійшов до висновку, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з частинами першою та другою статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Відповідно до частини одинадцятої статті 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Отже, забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

У пункті 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" зазначено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ГПК, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

-розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

-забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

-наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

-імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

-запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно п. 3 зазначеної постанови достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до частини першою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Посилання заявника на те, що все нерухоме майно ТзОВ «Компанія Гелікон» згідно з інформаційної довідки №209207516 від 17.05.2020 перебуває в іпотеці, судом до уваги не взято, оскільки предметом даного позову у справі №903/277/20 є стягнення грошових коштів в сумі 2 631 849, 13 грн., а те що майно знаходиться в іпотеці, має стосуватися лише майна, що належить до предмета спору (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 15.01.2019 у справі № 915/870/18 та від 05.09.2019 у справі №911/527/19).

Крім того, із переліку банківських рахунках зазначених в прохальній частині заяви, не можливо ідентифікувати, що саме ці рахунки належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія Гелікон» та те, що це не є рахунками зі спеціальним режимом використання, накладення арешту на які заборонено Законом.

Натомість позивачем не обґрунтовано та не надано жодних доказів, які свідчили б про те, що не накладення арешту на грошові кошти ТзОВ «Компанія Гелікон» може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі за умови задоволення позову; що запропоновані заявником заходи до забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунках відповідача, не матимуть наслідком повного припинення господарської діяльності відповідача та порушення його законних прав і інтересів, що є неприпустимим.

При цьому суд зазначає, що сам факт несплати боргу відповідачем не є підставою для застосування заходів забезпечення позову.

Крім того, заявником не надано доказів, які підтверджують обставини викладені в заяві про забезпечення позову та доказів на підтвердження намірів відповідача за позовом не виконувати рішення суду у даній справі.

Суд звертає увагу заявника повторно щодо твердження про те, що ТзОВ "Компанія Гелікон " має статутний капітал у 250 000 грн., що значно менше суми боргу по справі №903/277/20, та відповідач є учасником декількох судових проваджень і вдається до активних дій, які спрямовані на уникнення відповідальності та перешкоджання законному стягненню, ґрунтується лише на припущеннях заявника та власних міркуваннях, оскільки належних та допустимих доказів до заяви ТзОВ "Енсол Україна" не подав.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Таким чином, суд зазначає, що саме лише посилання заявника на те, що господарський суд має достатні підстави для застосування заходів забезпечення позову, і що незастосування таких заходів забезпечення позову може призвести до порушення принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, без обґрунтування наявності процесуальних підстав для вжиття таких заходів не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (ст. 79 ГПК України).

Оскільки заявником не було надано доказів на підтвердження того, що невжиття, визначених ним заходів, забезпечення позову порушить права позивача позовом та в подальшому утруднить чи може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача за позовом, за захистом яких він звернувся, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.

Разом з тим, суд, з метою надання можливості представнику ТзОВ "Компанія "Гелікон"скористатися своїми процесуальними правами, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи строки розгляду справи та завдання господарського судочинства, дійшов висновку про відкладення розгляду справи.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим кодексом строку підготовчого провадження, зокрема, в інших випадках, коли питання, визначені частиною другою статті 182 цього кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 164, 174, 180, 182, 183, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ухвалив:

1. Прийняти зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Гелікон" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енсол Україна" про визнання недійсними додаткових угод до спільного розгляду з первісним позовом.

2. В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНСОЛ Україна" від 22.05.2020 за вх.№01-60/20/20 про забезпечення позову відмовити.

3. Розгляд справи відкласти .

4.Сторони будуть повідомлені про дату та час наступного судового засідання в порядку ст. 120 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення.

Ухвала підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового засідання.

Ухвала підписана 28.05.2020року.

Головуючий суддя В. М. Дем`як

суддя А. С. Вороняк

суддя І. О. Гарбар