ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.05.2020 Справа № 905/348/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Харакоза К.С.,

у справі за позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ,

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Техстройінвест, м.Донецьк,

про стягнення боргу, інфляційних втрат, трьох відсотків річних та штрафних санкцій в загальній сумі 15745,09 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ, звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Техстройінвест, м.Донецьк, про стягнення боргу, інфляційних втрат, трьох відсотків річних та штрафних санкцій в загальній сумі 15745,09 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем строків оплати поставленого природного газу за договором №1611/15-КП-7 від 31.12.2014 року, у зв`язку з чим позивачем заявлено до стягнення: основний борг в сумі 6719,27 грн.; пеня в сумі 1933,49 грн.; 3% річних в сумі 948,24грн.; інфляційні втрати в сумі 6144,09 грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 10.03.2020 позов було залишено без руху, та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 10.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/348/20; справу №905/348/20 вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач відзиву у встановлений судом строк не надав, будь-яких пояснень по суті спору не представив, про відкриття провадження у справі №905/348/20 та розгляд вказаної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне у матеріалах справи оголошення з офіційного веб-порталу «Судова влада України» (dn.arbitr.gov.ua), у розділі «Новини та події суду».

Частиною 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу України не подав до суду відзиву на позов, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно із ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як свідчать матеріали справи, 31.12.2014р. між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Техстройінвест (покупець) був підписаний договір №1611/15-КП-7 купівлі-продажу природного газу, за приписами п.1.1 якого продавець зобов`язується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД , а покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Відповідно до п. 1.2 договору №1611/15-КП-7 від 31.12.2014р. газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ).

За умовами п.2.1 укладеного сторонами правочину продавець передає покупцеві з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. газ обсягом до 8,5 тис. куб. м, у тому числі: у січні 1 тис. куб. м, лютому 1 тис. куб. м, березні 1 тис. куб. м, квітні 0,5 тис. куб. м, жовтні 1 тис. куб. м, листопаді 2 тис. куб. м, грудні 2 тис. куб. м.

Згідно з п. 3.3 договору №1611/15-КП-7 від 31.12.2014р. приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

За змістом п.5.2 вказаного договору до сплати за 1000 куб. м газу належить 5900,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: - збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%; - податок на додану вартість за ставкою - 20%.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 366,76 гри., крім того ПДВ - 26% - 73,34 гри., всього з ПДВ - 446,04 гри. (чотириста сорок гривень 04 коп.).

До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 6 384,70 гри., крім того ПДВ - 20% - 1276,94 гри., всього з ПДВ - 7 661,64 (сім тисяч шістсот шістдесят одна гривні, 64 кой.) гривень.

Відповідно до розділу 11 договору №1611/15-КП-7 від 31.12.2014р. договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31.12.2015р., а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Як свідчать матеріали справи, на підставі договору №1611/15-КП-7 від 31.12.2014р. позивачем та відповідачем було підписано, зокрема, акт приймання-передачі природного газу б/н від 31.01.2015р. у січні 2015 року на суму 6719,27 грн.

Як зазначає позивач, відповідач встановлений договором обов`язок по оплаті отриманого товару у повному обсязі та у передбачений договором строк не виконав, внаслідок чого Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» заявлено вимоги, зокрема, про стягнення основного боргу у розмірі 6719,27 грн.

Згідно із вимогами ст.ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За правилами ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За змістом п.6.1 договору №1611/15-КП-7 від 31.12.2014р. остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відтак, зобов`язання з оплати газу, мали бути виконані за поставкою січня 2015 року на суму 6719,27 грн. 16.02.2015р. включно, згідно ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України, з урахуванням того, що останній день строку (14.02.2015р.) припадав на вихідний день.

При цьому, як свідчать матеріали справи, Товариство з обмеженою відповідальністю Техстройінвест не розрахувався з позивачем за поставки січня 2015 року за договором №1611/15-КП-7 від 31.12.2014р. (відомості, які містяться у довідці «Операції з 01.01.2015р. по 30.09.2019р.» позивача) в порушення умов, встановлених розділом 6 «Порядок та умови проведення розрахунків» укладеного сторонами правочину, що свідчить про наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю Техстройінвест заборгованості в сумі 6719,27 грн.

З метою повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи ухвалою від 10.03.2020р. господарський суд зобов`язував відповідача представити суду, в тому числі, відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду).

Проте, відповідачем правової позиції по суті спору не висловлено, належних та допустимих доказів в розумінні норм ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, які б спростовували факт наявності заборгованості перед позивачем, не представлено.

Таким чином, приймаючи до уваги, що позивач зобов`язання за договором №1611/15-КП-7 від 31.12.2014р. виконав належним чином, враховуючи, що відповідачем порушені взяті на себе за договором обов`язки в частині оплати поставленого природного газу, суд дійшов висновку, що вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до ТОВ Техстройінвест про стягнення 6719,27 грн є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

За змістом ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В силу норм ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 3 ст.549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України).

В силу положень ст. ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У відповідності до п.7.2 договору №1611/15-КП-7 від 31.12.2014р., у разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього договору він зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відтак, позивачем заявлено до стягнення 1933,49 грн. пені за період з 15.02.2015р. по 14.08.2015р. (поставка січня 2015 року на суму 6719,27 грн).

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку пені за допомогою калькулятора інформаційної бази ЛІГА:ЗАКОН, з огляду на те, що позивач припустився помилки при визначенні початкової дати для нарахування неустойки, суд дійшов висновку, що сума пені за простроченим зобов`язанням відповідача по оплаті поставленого газу за період з 17.02.2015р. по 14.08.2015р. становить 1919,13 грн.

В силу вимог ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань, позивач у позові також заявив вимоги про стягнення трьох процентів річних в сумі 948,24 грн. за період з 15.02.2015 по 28.10.2019, та інфляційні втрати в сумі 6144,09грн. за період з березня 2015р. по вересень 2019р.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку 3 % річних за допомогою калькулятора інформаційної бази ЛІГА:ЗАКОН, з огляду на те, що позивач припустився помилки при визначенні початкової дати для нарахування 3 % річних, суд дійшов висновку, що сума 3 % річних за простроченим зобов`язанням відповідача по оплаті поставленого газу за період з 17.02.2015р. по 28.10.2019р. становить 946,59 грн.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат за допомогою калькулятора інформаційної бази ЛІГА:ЗАКОН, господарський суд встановив, що він є арифметично вірними.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість і правомірність позовних вимог в частині стягнення основного боргу 6719,27грн., пені 1919,13 грн., 3% річних 946,59 грн., інфляційних втрат 6144,09 грн.

На підставі ч.4 ст. 129 ГПК України витрати щодо сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Техстройінвест (83003, м.Донецьк, вул.Антіпова, б. 7-а, ) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, буд.6, ) заборгованість за договором купівлі-продажу природного газу в сумі 15729,08 грн., з яких: основний борг - 6719,27 грн., пеня - 1919,13 грн., 3% річних - 946,59 грн., інфляційні втрати - 6144,09 грн.; а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2099,86 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 12.05.2020 р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.4 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі http://dn.arbitr.gov.ua.

Суддя К.С. Харакоз