ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2020 року

м. Київ

Справа № 925/142/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Багай Н. О. - головуючого, Дроботової Т. Б., Зуєва В. А.,

за участю секретаря судового засідання: Мартинюк М. О.,

за участю представників сторін:

позивача - не з`явився,

відповідача - не з`явився,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу фізичної особи - підприємця Сотніченка Петра Васильовича

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2019 (судді: Куксов В. В., Шаптала Є. Ю., Яковлєв М. Л.) і рішення Господарського суду Черкаської області від 27.09.2019 (суддя Скиба Г. М.) у справі

за позовом фізичної особи - підприємця Сотніченка Петра Васильовича

до Добрянської сільської ради,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Громадської організації "Рибальство та відпочинок",

про визнання протиправним та скасування рішення ради,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Фізична особа - підприємець Сотніченко Петро Васильович (далі - позивач, ФОП Сотніченко Петро Васильович) звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до Добрянської сільської ради (далі - відповідач), у якому просив суд визнати укладеною додаткову угоду №1 до договору оренди водоймища (ставок "Сільський-2") від 24.06.2007, що знаходиться на земельній ділянці площею 5,8045 га та належить до земель комунальної власності в адміністративних межах Добрянської сільської ради Маньківського району Черкаської області - у редакції, запропонованій позивачем.

1.2. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що спірні рішення Добрянської сільської ради від 23.02.2017 № 16-31/VII, від 21.04.2017 № 18-40/VII та від 20.06.2017 № 19-7/VII прийняті не більшістю голосів депутатів від загального складу ради, як того вимагають положення частини 2 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування". Крім того, рішення Добрянської сільської ради від 24.11.2017 №24-20/VII прийняте за наявності конфлікту інтересів, оскільки два депутати Ради відповідно до реєстру громадських об`єднань є засновниками Громадської організації "Рибальство та відпочинок" (далі - ГО «Рибальство і відпочинок»), за заявою якої приймалося рішення Ради, що є порушенням частини 1 статті 28 Закону України "Про запобігання корупції". На думку позивача, рішення Ради від 18.08.2017 № 21-23/VIІ та розпорядження сільського голови с. Добра від 22.08.2017 № 53 є протиправними та такими, що суперечать законодавству у зв`язку з їх прийняттям після закінчення строку дії договору від 24.06.2007.

1.3. Позивач подав заяву про збільшення позовних вимог від 22.01.2018, в якій він просить визнати протиправними та скасувати рішення Добрянської сільської ради Маньківського району Черкаської області:

- №16-31/VIІ від 23.02.2017 про відмову у поновленні договору оренди водоймища "Сільський-2";

- №18-40/VIІ від 21.04.2017 про відмову в укладенні додаткової угоди про продовження договору оренди водоймища терміном до 01.11.2017, у зв`язку з виловом товарної риби;

- №19-7/VII від 20.06.2017 про відмову в укладенні додаткової угоди про продовження договору оренди водоймища;

- №24-20/VII від 24.11.2017, яким за заявою голови громадської організації "Рибальство та відпочинок" ставок "Сільський-2" вирішено передати як любительський для громадських потреб жителям села;

- визнати протиправним та скасувати обґрунтування та розпорядження сільського голови с. Добра від 22.08.2017 №53, яким рішення №21-23/VIІ від 18.08.2017 зупинено.

1.4. Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 14.02.2018 вирішено роз`єднати позовні вимоги позивача та виділити у самостійне провадження у справу №925/142/18 позовні вимоги ФОП Сотніченка Петра Васильовича до Добрянської сільської ради про визнання протиправними та скасування рішень Добрянської сільської ради, залучивши у якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ГО "Рибальство та відпочинок".

2. Короткий зміст судових рішень прийнятих у цій справі

2.1. Рішенням господарського суду Черкаської області від 03.05.2018, яке постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2019 залишене без змін, у задоволенні позову ФОП Сотніченка Петра Васильовича відмовлено повністю.

2.2. Постановою Верховного Суду від 04.07.2019 постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2019 та рішення Господарського суду Черкаської області від 03.05.2018 у справі №925/142/18 в частині вимог ФОП Сотніченка Петра Васильовича до Добрянської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення від 24.11.2017 № 24-20/VII скасовано. Справу в цій частині вимог передано на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2019 та рішення господарського суду Черкаської області від 03.05.2018 у справі №925/142/18 залишено без змін.

2.3. Рішенням Господарського суду Черкаської області від 27.09.2019 в задоволенні позову ФОП Сотніченка Петра Васильовича відмовлено повністю.

2.4. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позовні вимоги щодо протиправності рішення місцевої ради від 24.11.2017 № 24-20/VII про передачу ставка «Сільський-2» для громадських потреб жителів с. Добра є безпідставними та необґрунтованими. Позивач не надав доказів, які могли би бути підставою для скасування спірного рішення, оскільки волевиявлення місцевої ради не породило юридичних наслідків для позивача. Суд вказав, що участь депутатів сільської ради в ухваленні зазначеного рішення не утворює конфлікту інтересів, оскільки спірний ставок передано в громадське користування, а не конкретно визначеному об`єднанню, зокрема ГО «Рибальство і відпочинок». ГО «Рибальство і відпочинок» не має статусу юридичної особи, тому участь депутатів у цьому громадському утворенні у розумінні Закону України «Про запобігання корупції» не підлягає дослідженню. Посилаючись на частину 2 статті 2 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», частину 1 статті 15 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», суд першої інстанції зазначив, що участь депутатів у діяльності громадських організацій з метою захисту інтересів громадян є безпосереднім втіленням представницьких повноважень депутата, тому голосування депутата за оспорюване рішення не може створювати для нього конфлікту інтересів.

2.5. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2019 рішення Господарського суду Черкаської області від 27.09.2019 залишено без змін.

2.6. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції. Посилаючись на положення статей 19, 13, 14 Конституції України, пункту 34 частини 1 статті 26, частини 2 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» суд апеляційної інстанції встановив, що голосування за спірне рішення ради здійснено більшістю голосів депутатів місцевої ради. Вказуючи, що ГО «Рибальство і відпочинок» не є прибутковою організацією, не веде комерційної діяльності, тому депутати, які є засновниками цього утворення і голосували за спірне рішення, не мають конфлікту інтересів у розумінні статті 1 Закону України «Про запобігання корупції». Рішення про передачу ставка територіальній громаді є безпосереднім втіленням представницьких інтересів депутата, а тому голосування за спірне рішення депутатів, які були членами ГО «Рибальство і відпочинок», не може створювати для них конфлікту інтересів.

3. Короткий зміст касаційної скарги

3.1. Не погодившись із рішенням Господарського суду Черкаської області від 27.09.2019 та постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2019, ФОП Сотніченко Петро Васильович звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 27.09.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2019, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

3.2. В обґрунтування касаційної скарги скаржник посилається на порушення судами норм матеріального права. Зазначає, що суди не надали належної правової оцінки рішенню місцевої ради з огляду на те, що всупереч вимогам пунктів 2, 3, 4 частини 1 статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» при голосуванні за оспорюване рішення мав місце конфлікт інтересів 2 депутатів місцевої ради. Депутати місцевої ради, які проголосували за рішення, використали депутатський мандат в особистих інтересах. Скаржник вважає, що суди не звернули уваги на те, що для установлення порушення процедури прийняття рішення, визначальним є сам факт участі депутата у голосуванні за наявності конфлікту інтересів, а не вплив такого голосування на прийняте рішення з урахуванням кваліфікованої більшості, необхідної для прийняття позитивного рішення колегіальним органом. Наголошує, що суди не виконали вказівок Верховного Суду, зазначених у пункті 7.5 постанови від 04.07.2019. Крім того, скаржник у касаційній скарзі зазначив, що строк дії договору оренди водоймища від 24.06.2007 закінчився 25.06.2017 і Добрянська сільська рада не прийняла рішення про поновлення договору оренди ставка, натомість 24.11.2017 прийняла оскаржуване рішення про передачу водоймища в користування для громадських потреб жителям.

4. Розгляд касаційної скарги та обставини справи, встановлені судами

4.1. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.03.2020 відкрито касаційне провадження за касаційної скаргою ФОП Сотніченка Петра Васильовича на постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2019 і рішення Господарського суду Черкаської області від 27.09.2019 у справі № 925/142/18, призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні на 16.04.2020.

З метою дотримання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", було відкладено розгляд касаційної скарги ФОП Сотніченка Петра Васильовича на 21.05.2020.

4.2. Судами установлено, що 24.06.2007 між ФОП Сотніченко Петром Васильовичем (Орендарем) та Добрянською сільською радою (Орендодавцем) укладено договір оренди водоймища (далі - Договір), за умовами якого орендодавець надає в оренду орендареві водоймище, розташоване на земельній ділянці площею 5,8045 га із земель комунальної власності в адміністративних межах Добрянської сільської ради, терміном на 10 років.

Строк дії Договору оренди до 24.06.2017.

4.3. З метою поновлення Договору оренди, 20.02.2017 позивач направив до Добрянської сільської ради заяву про поновлення діючого Договору оренди на той же строк і на тих же умовах.

4.4. Розглянувши зазначену заяву, 23.02.2017 Добрянська сільська рада рішенням №16-31/VII відмовила позивачу у поновленні Договору оренди водоймища у зв`язку з тим, що заявником до свого звернення не додано тексту додаткової угоди. На сесії Добрянської сільської ради з 12 депутатів були присутні 10. Перед розглядом питання позивача один депутат вийшов із сесійної зали та був відсутній під час голосування. За результатами голосування 5 депутатів проголосували - за, 2 - проти, 2 - утрималися.

4.5. 31.03.2017 позивач повторно звернувся із письмовою заявою до Добрянської сільської ради про продовження дії Договору оренди водоймища та додав проект додаткової угоди.

4.6. Добрянська сільська рада рішенням від 21.04.2017 №18-40/VII відмовила позивачу в укладенні додаткової угоди до Договору оренди водоймища до 01.11.2017 у зв`язку з виловом товарної риби. На сесії Добрянської сільської ради з 12 депутатів були присутні 8. За результатами голосування 4 депутатів проголосували - за, 2 - проти, 2 - утрималися.

4.7. 17.05.2017 позивач втретє звернувся до відповідача з листом-повідомленням про намір продовжити Договір оренди водоймища на 10 років, додавши проект додаткової угоди.

4.8. Добрянська сільська рада рішенням від 20.06.2017 №19-7/VII відмовила позивачу в укладенні додаткової угоди про продовження Договору оренди водоймища. На сесії Добрянської сільської ради з 12 депутатів були присутні 9. Перед розглядом питання позивача один депутат вийшов із сесійної зали та був відсутній під час голосування. За результатами голосування 6 депутатів проголосували - за, 2 - проти, 0 - утрималися.

4.9. 15.08.2017 позивач звернувся до Добрянської сільської ради з заявою про поновлення Договору оренди, долучивши проект додаткової угоди.

4.10. Добрянська сільська рада прийняла рішення від 18.08.2017 №21-23/VII, згідно з яким вирішила укласти з Позивачем додаткову угоду про продовження Договору оренди. Рішення не було підписане сільським головою Баліцьким І.В .

4.11. 22.08.2017 голова сільської ради Баліцький І.В., посилаючись на положення статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування", прийняв обґрунтування до рішення Добрянської сільської ради від 18.08.2017 №21-23/VІІ "Про укладення додаткової угоди між ФОП Сотніченко П.В. та Добрянською сільською радою". Голова вирішив зупинити дію зазначеного рішення, посилаючись на те, що з 24.06.2017 строк дії договору оренди водоймища закінчився, а сільською радою у встановлений законом строк відмовлено у його поновленні, тому ФОП Сотніченко П.В. може отримати водоймище лише на загальних умовах, визначених у главі 21 Земельного кодексу України та відповідно до Закону України "Про оренду землі".

Того ж дня сільський голова прийняв розпорядження №53, у якому зазначив, що питання "Про укладання додаткової угоди між ФОП Сотніченко П.В. та Добрянською сільською радою" необхідно винести на розгляд на наступному сесійному засіданні, завчасно повідомивши депутатів та зобов`язавши земельну комісію підготувати висновок про надання дозволу на укладання додаткової угоди між ФОП Сотніченко П.В. та Добрянською сільською радою.

4.12. Добрянська сільська рада на підставі звернення ГО "Рибальство та відпочинок" прийняла рішення від 24.11.2017 № 24-20/VII, яким вирішено передати спірний ставок "Сільський-2" як любительський для громадських потреб жителів с. Добра.

4.13. Спір виник у зв`язку із наявністю/відсутністю підстав для визнання недійсним рішення сільської ради про передачу спірного ставка "Сільський-2" для громадських потреб жителів с. Добра.

5. Позиція Верховного Суду

5.1. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

5.2. Предметом спору у цій справі є матеріально-правові вимоги про визнання недійсними рішень Добрянської сільської ради. Предметом касаційного перегляду є рішення судів попередніх інстанцій, якими відмовлено у задоволенні позовних вимог до Добрянської сільської ради про визнання недійсним рішення ради від 24.11.2017 № 24-20/VII.

5.3. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, посилаючись на статтю 19 Конституції України, статті 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановив, що оскаржене рішення прийняте повноважним складом сільської ради з дотриманням процедури, за відсутності порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції». Крім того, суд наголосив, що позивач не надав ніяких доказів, які могли бути підставою для скасування спірного рішення Добрянської сільської ради від 24.11.2017 №24-20/VII, оскільки волевиявлення ради не породило юридичних наслідків для позивача.

5.4. Відповідно до положень статей 13, 14 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

5.5. Статтею 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

5.6. Згідно з пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

5.7. Відповідно до частини 2 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Згідно з частиною 12 статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сесія ради є повноважною, якщо в її пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу ради.

5.8. Як установлено судами, загальна кількість депутатів Добрянської сільської ради становить 12 осіб, отже для прийняття будь-якого рішення необхідно не менше 7 депутатів.

Відповідно до положень статей 13, 14, 19 Конституції України, статей 10, 26, 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Добрянська сільська рада у межах своєї компетенції на пленарному засіданні більшістю голосів депутатів прийняла спірне рішення про передання ставка «Сільський-2» для громадських потреб жителів села Добра.

5.9. Частиною 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Таким чином, якщо рішення органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси територіальних громад чи окремих осіб, воно визнається недійсним у судовому порядку.

5.10. Рішення Добрянської сільської ради від 24.11.2017 оспорюється позивачем з підстав наявності конфлікту інтересів у двох депутатів сільської ради, які голосували за спірне рішення на пленарному засіданні сесії Добрянської сільської ради про передачу ставка у користування громаді села Добра і які, на думку скаржника, були засновниками ГО «Рибальство і відпочинок», на підставі звернення якої було прийнято спірне рішення. Своє право на оскарження рішення Добрянської сільської ради про передання ставка в користування громади села Добре, позивач мотивує тим, що він користувався ставком до 24.11.2017 і тому в силу статті 33 Закону України «Про оренду землі» договір оренди є таким, що поновлений.

5.11. Згідно з частиною 1 статті 67 Закону України «Про запобігання корупції» нормативно-правові акти, рішення, видані (прийняті) з порушенням вимог цього Закону, підлягають скасуванню органом або посадовою особою, уповноваженою на прийняття чи скасування відповідних актів, рішень, або можуть бути визнані незаконними в судовому порядку за заявою заінтересованої фізичної особи, об`єднання громадян, юридичної особи, прокурора, органу державної влади, зокрема Національного агентства з питань запобігання корупції, органу місцевого самоврядування.

Для встановлення порушення процедури прийняття рішення, визначальним є сам факт участі депутата у голосуванні за наявності конфлікту інтересів (незалежно потенційного чи реального), а не вплив такого голосування на прийняте рішення з урахуванням наявності кваліфікованої більшості, необхідної для прийняття позитивного рішення колегіальним органом.

Прийняте в умовах реального конфлікту інтересів у одного з депутатів рішення органу місцевого самоврядування компрометує, спаплюжує таке рішення, та, як наслідок, нівелює довіру суспільства до органів місцевого самоврядування в цілому.

Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 442/730/17.

5.12. Суди, установили, що на час прийняття спірного рішення указані позивачем депутати були членами ГО «Рибальство і відпочинок», однак сільська рада передала спірний ставок в громадське користування, а не конкретно визначеному об`єднанню, юридичній чи фізичній особі, тому рішення сільської ради як представницького органу місцевого самоврядування не суперечить інтересам територіальної громади, рішення депутатів про передачу ставка територіальній громаді є безпосереднім втіленням представницьких повноважень депутата. Відтак суди дійшли обґрунтованих висновків про відсутність підстав для визнання спірного рішення недійсним з мотивів, наведених позивачем.

5.13. Крім того, статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, об`єктом судового захисту може бути порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Тому саме порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 16 Цивільного кодексу України).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.

З огляду на положення статті 4 Господарського процесуального кодексу України, і статей 15, 16 Цивільного кодексу України підставою для захисту цивільного права чи охоронюваного законом інтересу є його порушення, невизнання чи оспорення. Отже, задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) цього права відповідачем з урахуванням належно обраного способу судового захисту.

5.14. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові (аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 910/1972/17, від 23.05.2019 у справі № 920/301/18, від 25.06.2019 у справі № 922/1500/18, від 24.12.2019 у справі №902/377/19).

5.15. Водночас, як установлено судами у цій справі, позивач не надав доказів, які могли би слугувати підставою скасування спірного рішення Добрянської сільської ради від 24.11.2017 №24-20/VII, оскільки волевиявлення ради не породило юридичних наслідків для позивача.

5.16. Інші доводи скаржника стосуються з`ясування обставин, вже встановлених господарськими судами попередніх інстанцій, та переоцінки вже оцінених ними доказів у справі, тому не можуть бути враховані судом касаційної інстанції згідно з приписами частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України.

6. Висновки Верховного Суду

6.1. За змістом статті 300 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній до 08.02.2020, яка діяла на час відкриття касаційного провадження у цій справі), в якій визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права; суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Суд касаційної інстанції використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки правильності застосування норм матеріального і процесуального права судами першої та апеляційної інстанцій (частина 7 статті 301 цього Кодексу).

6.2. За змістом статті 309 Господарського процесуального кодексу України (у зазначеній редакції) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

6.3. Ураховуючи наведені положення законодавства та обставини, установлені судами, зважаючи на межі перегляду справи судом касаційної інстанції, передбачені у статті 300 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів зазначає, що оскаржені у справі судові рішення необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

7. Розподіл судового збору

7.1. Судовий збір за подання касаційної скарги відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України необхідно покласти на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця Сотніченка Петра Васильовича залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2019 і рішення Господарського суду Черкаської області від 27.09.2019 у справі № 925/142/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова

В. А. Зуєв