ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

01.06.2020 м.Дніпро Справа № 908/1880/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Дарміна М.О., Антоніка С.Г.

при секретарі судового засідання Логвіненко І.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Пясецький Д.В. адвокат, довіреність № 14-416 від 27.11.2019 р.;

від відповідача: Корнієць О.А. представник, довіреність №536/20-19 від 22.05.2019 р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Запорізької області від 13.02.2020, ухвалене колегією суддів у складі: головуючий суддя Топчій О.А., судді Горохов І.С., Науменко А.О., повний текст якого складений 27.02.2020, у справі №908/1880/19

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Концерну "Міські теплові мережі", м. Запоріжжя

про стягнення 59 968 931,28 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Запорізької області звернулось Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" з позовом до Концерну "Міські теплові мережі", про стягнення заборгованості у загальній сумі 59 968 931,28 грн., з яких пеня у розмірі 38 302 495,18 грн., 3% річних у розмірі 8 045 422,31 грн., інфляційні втрати у розмірі 13 621 013,79 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором постачання природного газу №6259/1718-ТЕ-13 від 11.10.2017, зокрема в частині своєчасної оплати за отриманий природний газ, у зв`язку з чим позивачем, відповідно до п.8.2 договору застосовано до відповідача штрафні санкції та нараховано пеню у розмірі 38 302 495,18 грн, а також відповідно до ст.625 ЦК України 3% річних у розмірі 8 045 422,31 грн та інфляційні втрати у розмірі 13 621 013,79 грн.; нормативно-правовим обґрунтування позовних вимог зазначені ст.ст. 11-16, 258, 525, 526, 530, 611, 625, 712 ЦК України, ст.ст. 193, 216-217, 231, 264-265 ГК України.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 13.02.2020 року у справі №908/1880/19 позовні вимоги задоволено частково.

Зменшено розмір пені, яка підлягає стягненню з Концерну "Міські теплові мережі" до суми 19 151 247,59 грн.

Стягнуто з концерну "Міські теплові мережі" на користь акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 19 151 247 грн. 59 коп. пені, 8 045 422 грн. 31 коп. 3 % річних, 13 621 013 грн. 79 коп. інфляційних втрат та 672 350 грн. 00 коп. судового збору.

Розстрочено виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 13.02.2020 у справі № 908/1880/19 в частині стягнення пені, 3% річних та інфляції на 6 (шість) місяців, починаючи з 13.02.2020 по 13.08.2020, зі сплатою заборгованості щомісячно рівними частками по 6 802 947,28 грн, а в останній місяць 6 802 947,29 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням в частині зменшення пені та розстрочення виконання рішення суду, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення господарським судом норм матеріального права, зокрема, ст.ст.219, 233 Господарського кодексу України, норм процесуального права, а саме ст.331 ГПК України, оскільки відповідачем не надано доказів офіційного фінансового стану підприємства, доказів проведення судової/позасудової роботи з контрагентами щодо прискорення розрахунків за отриманий товар, наведення відповідачем лише припущень щодо можливого банкрутства підприємства, в той час, як жодним належним доказом у справі не підтверджено даних доводів, як не надано жодного доказу в обґрунтування підстав ускладнення виконання рішення суду, просить рішення господарського суду скасувати в цій частині, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, стягнув з відповідача на користь позивача 19 151 247,59 грн пені, відмовити у наданні розстрочки виконання рішення суду.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 16.03.2020 (у складі колегії суддів: Іванов О.Г. головуючий, доповідач, судді Антонік С.Г., Дармін М.О.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача на рішення суду; судове засідання призначено на 01.04.2020 на 11:00 год.; сторонам наданий час на подання відзивів, заяв, клопотань.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач, проти задоволення апеляційної скарги заперечив, зауважив про прийняття рішення у цілковитій відповідності до норм права та досліджених у справі доказах. Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що в даному випадку судом першої інстанції дотримано балансу інтересів сторін в частині зменшення пені та надання відстрочення виконання рішення суду, оскільки відповідач заявляв клопотання про зменшення розміру пені на 90%, втім, судом зменшено її розмір тільки на 50%. Також зазначає, що за договором, укладеним між сторонами, газ, який за ним поставляється, використовується виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та гарячої води населенню; згідно розрахунків частину поставленого позивачем природного газу на суму 1 152 074 894,09 грн за договором відповідач оплатив через розподільчі рахунки, відповідно до "Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 червня 2014 року №217, а частину поставленого позивачем природного газу на суму 256 252 467,96 грн за рахунок коштів, отриманих відповідно до приписів постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 "Про затвердження порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету". Отже, розрахунки за природний газ всіма учасниками здійснюються відповідно до затвердженого розподілу коштів, на який відповідач не має можливості впливати. Тобто, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині (згідно Порядку №217) зазнають імперативного регулюючого впливу держави шляхом прийняття, зокрема, Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Закону України "Про теплопостачання", Постанови №217. В свою чергу, відповідач вважає, що Кабінет Міністрів України, запроваджуючи механізми проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію шляхом перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, фактично змінює строки та порядок розрахунків за договорами купівлі-продажу природного газу, у зв`язку з чим пеня, 3% річних та інфляційні втрати підлягають нарахуванню виключно на частину тих сум, за якими погашення заборгованості здійснено за рахунок коштів підприємств паливно-енергетичного комплексу (відповідно до Постанови № 217).

При цьому Постановою № 256 із відповідними змінами запроваджено механізм фінансування субвенцій на надання пільг та житлових субсидій населенню; цей Порядок визначає відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу України механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату природного газу, послуг тепло-, водопостачання та інших передбачених законодавством пільг. Фінансування видатків держави на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення відбувається із запізненням, таким чином, несвоєчасне зарахування коштів за спожитий природний газ в частині, що покривається за рахунок субвенцій, здійснюється відповідно до вищезазначених нормативно-правових актів, тобто прострочення відбувається не з вини відповідача.

Звертає увагу на те, що правовими нормами як Цивільного, так і Господарського кодексів України передбачена можливість зменшення штрафних санкцій судом. Зазначає, що Концерн "Міські теплові мережі" є комунальним підприємством, що здійснює свою господарську діяльність у сфері централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води споживачам усіх категорій міста Запоріжжя, є соціально значимим теплопостачальним підприємством, що забезпечує централізоване теплопостачання міста Запоріжжя, і природний газ споживається відповідачем не для власних потреб, а для задоволення соціальних та комунальних потреб споживачів; кількість абонентів - споживачів теплової енергії всіх категорій - складає понад 260 тис. особових рахунків; відповідачем надано достатньо доказів реального незадовільного фінансового становища, яке не дозволяє одномоментно виконати рішення суду у цій справі. При цьому, на розгляді господарського суду перебували (перебувають) чотири справи з цими ж сторонами, предметом позову у яких є виключно штрафні санкції та нарахування, передбачені ст.625 ЦК України, загальна сума штрафних санкцій у якій перевищує 160 000 000 грн., отже, є надмірною, в той час, як складовою тарифу на теплову енергію не передбачене покриття штрафних санкцій, що свідчить про відсутність джерел для їх виплати. Також наголошує, що відповідач згідно з чинним законодавством України зобов"язаний здійснювати постачання теплової енергії безперебійно, незалежно від зовнішніх факторів, нормативних чинників, наявності заборгованості у споживачів-боржників.

Зазначає, що не зважаючи на вжиття Відповідачем всіх передбачених заходів щодо стягнення заборгованості в умовах різкого зниження платоспроможності споживачів та несвоєчасних розрахунків бюджету - заборгованість зростає.

Також звертає увагу, що з 21.10.2019 в Україні введено в дію новий Кодекс з процедури банкрутства, відповідно до норм якого, провадження у справі про банкрутство може бути ініційовано кредитором при наявності безспірного боргу, не залежно від його розміру. При цьому, Відповідачем до матеріалів цієї справи була надана Довідка № 647/17 від 12.02.2020 про заборгованість Концерну "МТМ" за спожиті енергоносії станом на 01.02.2020, де обліковується борг за: воду - 20 596 536,18 грн.; природний газ 1 277 117 723,04 грн.; електричну енергію -34 163 677,27 грн. Зауважує, що якщо буде припинено постачання хоча б одного ресурсу у зв"язку із заборгованістю, виробництво теплової енергії стане неможливим та поставить під загрозу опалювальний сезон 2019/2020 року.

30.03.2020 до Центрального апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи через запровадження карантину на території України та, відповідно, неможливість прибути у судове засідання.

31.03.2020 від представника апелянта надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги за відсутності апелянта в зв"язку із введенням карантину.

Через запровадження постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року N211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", зі змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2020 року №215, на всій території України карантину із забороною, зокрема, проведення всіх масових заходів, та встановленням на період дії карантинних заходів на території України тимчасово особливого режиму роботи Центрального апеляційного господарського суду, на виконання рішення зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду, оформленого протоколом зборів суддів № 1 від 17.03.2020 та рішення зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду, оформленого протоколом зборів суддів № 3 від 31.03.2020, слухання справи не відбулось, а учасників справи попереджено, що про дату та час судового засідання вони будуть повідомленні додатково.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.05.2020 розгляд справи призначено в судовому засіданні на 01.06.2020.

Ухвалою суду від 27.05.2020 задоволено клопотання апелянта та розгляд справи призначено в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Під час розгляду матеріалів апеляційної скарги судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Верховного Суду у складі колегії Квсаційного господарського суду від 12.05.2020 справу №904/1210/18 за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" про стягнення 124 155 033, 81 грн. передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, яка мотивована тим, що Суд вважає за необхідне відступити від висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду від 15.04.2020 у справі № 909/256/18, від 06.03.2020 у справі № 903/796/18 та від 21.10.2019 у справі № 904/4912/18, якими, зокрема, визначено, що аналіз окремих положень Закону України "Про ринок природного газу" від 09.04.2015 № 329-VIII, постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 792 "Про забезпечення проведення розрахунків за спожитий природний газ", якою затверджено Порядок відкриття (закриття) поточних рахунків із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ та Порядок проведення розрахунків за спожитий природний газ, постанови НКРЕКП від 30.09.2015 № 2516, якою затверджено Алгоритм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки, вказує на те, що державою визначено спеціальний режим проведення взаєморозрахунків, що, по суті, усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає в автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами; тому у відповідача відсутня можливість впливати на порядок, строки та розмір розрахунків з позивачем за поставлений природний газ, що виключає можливість застосування до відповідача відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання у вигляді нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Ухвалою Верховного Суду у складі об"єднаної палати Касаційного господарського суду від 25.05.2020 справу № 904/1210/18 прийнято та призначено до розгляду на 05.06.2020.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі № 908/1880/19 за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Концерну "Міські теплові мережі" про стягнення з відповідача 59 968 931,28 грн. за договором постачання природного газу №6259/1718-ТЕ-13 від 11.10.2017, з яких: пеня у розмірі 38 302 495,18 грн., 3% річних у розмірі 8 045 422,31 грн., інфляційні втрати у розмірі 13 621 013,79 грн., до розгляду об"єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суд справи № 904/1210/18.

При цьому, заперечення позивача про безпідставність такого зупинення, оскільки вказане виходить за межі вимог апеляційної скарги, не приймаються колегією суддів, оскільки предметом позовних вимог є саме штрафні санкції за неналежне виконання грошових зобов"язань за розрахунки, здійснені відповідачем невчасно, як через розподільчі рахунки відповідно до Порядку №217 (тобто рахунки із спеціальним режимом використання), так і за рахунок коштів, отриманих відповідно до приписів постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 "Про затвердження порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету".

Отже, перш, ніж суд апеляційної інстанції перевірить правильність застосування судом першої інстанції норм статей 233 ГК України та 551 ЦК України в частині зменшення штрафних санкцій та ст.331 ГПК України щодо розстрочення виконання рішення суду, суд взагалі має встановити чи є підставними та законними заявлені позивачем позовні вимоги взагалі. При цьому, керуючись ч.4 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Також слід наголосити, що висновки стосовно застосування норм права, викладені судом касаційної інстанції згідно норм частин 5, 6 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" є обов"язковими для всіх суб"єктів владних повноважень, які застосовують в своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та ураховуються другими судами при застосуванні такої норми права.

Керуючись ст.ст. 228, 229, 234, 235 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі №908/1880/19 зупинити до розгляду об"єднанню палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суд справи № 904/1210/18 та опублікування в Єдиному державному реєстрі судових рішень повного тексту постанови по справі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів з дня складення повної ухвали в порядку ст.ст.287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 02.06.2020.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя С.Г. Антонік