ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"03" червня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1562/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Желєзної С.П., розглянувши заяву першого заступника прокурора Одеської області про забезпечення позову (вх. №2-2394/20 від 01.06.2020р.), пред`явленого в інтересах держави в особі Одеської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до приватного підприємства „Срібний Дюк" про визнання незаконним та скасування рішень державних реєстраторів, припинення права власності та звільнення земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник прокурора Одеської області 01.06.2020р. звернувся до господарського суду із позовною заявою в інтересах держави в особі Одеської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до приватного підприємства „Срібний Дюк" про визнання незаконними та скасування рішень державних реєстраторів; про припинення права власності відповідача на 1/1 об`єкта нерухомого майна, яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, буд. 57 , площею 149,4 кв. м., про зобов`язання відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом приведення самочинно реконструйованої нежитлової будівлі у відповідності до технічного паспорту, виготовленого станом на 13.04.1999р.

В обґрунтування заявлених позовних вимог прокурор посилається на прийняття державним реєстратором рішень, на підставі яких площа нежитлового приміщення була збільшена з 34,00 кв. м. до 149,4 кв. м. Проте, визначені приписами чинного законодавства документи, які надають право проводити будівельні роботи та документи, які підтверджують готовність об`єкта до експлуатації у приватного підприємства „Срібний Дюк " відсутні.

Звертаючись до господарського суду із позовними вимогами до приватного підприємства „Срібний Дюк", першим заступником прокурора Одеської області також було подано до суду заяву про забезпечення позову (вх. №2-2394/20 від 01.06.2020р.), відповідно до якої прокурор просить суд накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлову будівлю, загальною площею 149,4 кв. м., яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, буд. 57 , та належить на праві приватної власності приватному підприємству „Срібний Дюк".

В обґрунтування поданої заяви прокурором було наголошено, що предметом заявлених у межах даної справи вимог є вимоги про визнання незаконними та скасування рішень державних реєстраторів про реєстрацію змін на самочинно реконструйований об`єкт нерухомого майна, який розташований на земельній ділянці комунальної власності Одеської міської ради. При цьому, у випадку відчуження відповідачем об`єкту нерухомого майна на користь третіх осіб, подальше виконання рішення суду буде ускладненим, що, за переконанням прокурора, свідчить про наявність правових підстав для задоволення поданої заяви.

Розглянувши заяву прокурора про забезпечення позову, господарський суд дійшов наступного висновку.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За правилами цієї статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Отже, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи для того, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з ч. ч. 1, 4, 11 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв`язку між конкретним заходом щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог та обставинами, на яких вони ґрунтуються, та доказами, які наведені на їх підтвердження, а також положеннями законодавства, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, подаючи позов.

За приписами абзацу 3 п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Верховний Суд у постанові від 16.08.2018р. по справі №910/1040/18 дійшов висновку, що у випадку звернення позивача до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в такому випадку повинна застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, а не підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе відновити свій правовий стан, який існував до імовірного порушення його прав.

Господарський суд зауважує, що у поданій до суду позовній заяві прокурором було об`єднано вимоги немайнового характеру. При цьому, позовна вимога про зобов`язання відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом приведення самочинно реконструйованої нежитлової будівлі у відповідність до технічного паспорту, виготовленого станом на 13.04.1999р., потребуватиме примусового виконання рішення. Таким чином, відчуження приватним підприємством „Срібний Дюк" нежитлової будівлі фактично матиме наслідком неможливість виконання рішення суду у випадку задоволення заявлених прокурором позовних вимог про зобов`язання відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом приведення самочинно реконструйованої нежитлової будівлі у відповідності до технічного паспорту 1999р.

Підсумовуючи вищенаведене, враховуючи звернення прокурора до суду із позовними вимогами, які потребуватимуть примусового виконання рішення суду у випадку їх задоволення, господарський суд доходить висновку про існування зв`язку між обраними позивачем заходами забезпечення позову та предметом заявлених позовних вимог. Наведене, з урахуванням приписів ст. 137 ГПК України, дозволяє суду дійти висновку про наявність правових підстав для задоволення поданої прокурором заяви. При цьому, господарський суд зазначає, що вжиття заявлених заходів забезпечення позову має на меті забезпечення справедливого та ефективного захисту порушених прав позивачів, оскільки у випадку невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів.

За таких обставин господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлову будівлю, загальною площею 149,4 кв. м., яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, буд. 57 , та належить на праві приватної власності приватному підприємству „Срібний Дюк".

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

1. Заяву першого заступника прокурора Одеської області про забезпечення позову - задовольнити.

2. Накласти арешт на нежитлову будівлю, загальною площею 149,4 кв. м., яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, буд. 57 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), та належить на праві приватної власності приватному підприємству „Срібний Дюк" /65110, м. Одеса, вул. Розкидайлівська, буд. 56, кв. 2, ідентифікаційний код 30248773/.

Стягувачем за даною ухвалою є прокуратура Одеської області /65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3, ідентифікаційний код 03528552/.

Боржником за даною ухвалою є приватне підприємство „Срібний Дюк" /65110, м. Одеса, вул. Розкидайлівська, буд. 56, кв. 2, ідентифікаційний код 30248773/.

Ухвала набрала законної сили 03.06.2020р. та підлягає негайному виконанню.

Ухвала дійсна для пред`явлення у строк, передбачений ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції згідно із Законом N 1404-VІІІ від 02.06.2016р.).

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення (підписання).

Суддя Желєзна Світлана Петрівна