ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2020 р. Справа № 911/2299/18

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Белишевій А. В.

за участю представників учасників справи:

від прокурора: Буцмак А. Ю. (посвідчення № 034564 від 20.07.2015 р.);

від позивача: Круль Д. О. (головний спеціаліст - положення про сектор судової роботи та міжнародного співробітництва у Київській області Відділу судової роботи та міжнародної правової допомоги ЦМУ МЮ (м. Київ);

від відповідача: не з`явились;

від третьої особи 1 (на стороні позивача): Забур`янов В. В. (головний юрисконсульт посадова інструкція);

від третьої особи 2 (на стороні позивача): не з`явились;

від третьої особи 3 (на стороні відповідача): не з`явились;

від третьої особи 4 (на стороні відповідача): не з`явились;

від третьої особи 5 (на стороні відповідача): не з`явились;

розглянувши матеріали справи

за позовом Першого заступника прокурора Київської області, м. Київ

в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінінвест», м. Ірпінь, Київська область

за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1) Міністерства екології та природних ресурсів України, м. Київ;

2) Національного природного парку «Голосіївський», м. Київ

за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1) ОСОБА_1 , м. Дніпро;

2) ОСОБА_2 , м. Київ;

3) Коцюбинської селищної ради, м. Ірпінь, Київська область

про витребування земельної ділянки

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України звернувся в господарський суд Київської області із позовом до ТОВ «Грінінвест» про витребування з незаконного володіння земельної ділянки площею 0, 15 га з кадастровим номером :01:040:0103 вартістю 45 165 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані прокурором в інтересах позивача безпідставним володінням та користуванням відповідачем вищевказаним нерухомим майном, що належить державі на праві власності та незаконно вибуло із її володіння.

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.10.2018 р. відкрито провадження у справі № 911/2299/18 за позовом Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінінвест» про витребування земельної ділянки, визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження і призначено її розгляд у підготовчому засіданні із викликом та за участю представників учасників справи на 14.11.2018 р. Також, даною ухвалою суду залучено до участі у справі у якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, - Міністерство екології та природних ресурсів України, Національний природний парк «Голосіївський» та третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

14.11.2018 р. перед судовим засіданням до канцелярії суду від прокуратури надійшов лист № б/н б/д про долучення додаткових документів до справи, що долучені судом до матеріалів справи.

14.11.2018 р. за наслідками підготовчого засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено його проведення на 28.11.2018 р.

21.11.2018 р. до канцелярії суду від третьої особи-1 надійшли письмові пояснення № 1317/11-18 від 19.11.2018 р., що долучені судом до матеріалів справи.

28.11.2018 р. за наслідками підготовчого засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено його проведення на 12.12.2018 р.

03.12.2018 р. до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив № б/н від 30.11.2018 р. на позовну заяву, у якому він просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі та застосувати до позовних вимог про витребування майна строки позовної давності.

12.12.2018 р. за наслідками підготовчого засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено його проведення на 16.01.2019 р.

16.01.2019 р. за наслідками підготовчого засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено його проведення на 06.02.2019 р.

06.02.2019 р. перед судовим засіданням до канцелярії суду від відповідача надійшло клопотання № б/н від 06.02.2019 р. про залучення третьої особи, у якому він просить суд залучити у якості третьої особи на стороні відповідача Коцюбинську селищну раду Київської області.

06.02.2019 р. за наслідками підготовчого засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено його проведення на 27.02.2019 р. Також, даною ухвалою суду залучено до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Коцюбинську селищну раду.

18.02.2019 р. до канцелярії суду від прокуратури надійшла відповідь № 05/2-163вих-19 07.02.2019 р. на відзив, що долучена судом до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 27.02.2019 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за участю представників учасників справи на 13.03.2019 р.

13.03.2019 р. перед судовим засіданням до канцелярії суду відповідача надійшла заява № б/н від 13.03.2019 р. про долучення додаткових документів до справи, що долучені судом до матеріалів справи.

13.03.2019 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 03.04.2019 р.

03.04.2019 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 15.05.2019 р.

24.04.2019 р. від прокуратури надійшов лист № 05/2вих-19 від 23.04.2019 р. про долучення до матеріалів справи постанов Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2019 р. у справах № 911/3150/17 та № 911/3577/17, що долучені судом до матеріалів справи.

06.05.2019 р. від відповідача надійшла заява б/н від 30.04.2019 р. про зупинення провадження у справі, у якій просить суд зупинити провадження у справі № 911/2299/18 до завершення касаційного розгляду Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду скарги ТОВ «Грінінвест» у справі № 911/3310/17.

11.05.2019 р. до канцелярії суду від третьої особи-2 надійшла заява № 329/2-01 від 07.05.2019 р. про розгляд справи у відстуності представника третьої особи.

15.05.2019 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 05.06.2019 р.

05.06.2019 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено його проведення на 12.06.2019 р. Також у даному судовому засіданні відповідачем було заявлено усне клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судових рішень у пов`язаній з нею справі № 587/430/16-ц.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.06.2019 р. зупинено провадження у справі № 911/2299/18 до остаточного вирішення Великою Палатою Верховного Суду у встановленому порядку подібної з нею справи № 587/430/16-ц за позовом заступника керівника Сумської місцевої прокуратури Сумської області до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсним договору оренди і повернення земельної ділянки.

24.12.2019 р. до канцелярії суду від Прокуратури Київської області надійшов лист № 05/09/2-606вих-19 від 23.12.2019 р. про поновлення провадження у справі, у якому вона повідомила суд, про те, що на даний час обставини, що зумовили зупинення провадження у справі усунуті, що постановою Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 р. у справі № 587/430/16-ц за позовом заступника керівника Сумської місцевої прокуратури Сумської області до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсним договору оренди і повернення земельної ділянки касаційну скаргу заступника прокурора Сумської області задоволено, ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 12.07.2017 р. та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 14.09.2017 р. скасовано, а справу передано до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.02.2020 р. поновлено провадження у справі № 911/2299/18 за позовом Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінінвест», за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, - Міністерства екології та природних ресурсів України, Національного природного парку "Голосіївський", за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Коцюбинської селищної ради про витребування земельної ділянки і призначено її розгляд у судовому засіданні за участю представників учасників справи на 26.02.2020 р.

26.02.2020 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 11.03.2020 р.

11.03.2020 р. у судовому засіданні прокурор надав усні пояснення щодо позовних вимог, заявлених в інтересах позивача, позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві, відповіді на відзив.

Представник позивача у судовому засіданні надав усні пояснення щодо позовних вимог, заявлених в його інтересах прокурором, позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча про судове засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки у судове засідання суд не повідомив.

Представник третьої особи-1 (на стороні позивача) у судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представники інших учасників процесу у судове засідання не з`явились, хоча про судове засідання були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки у судове засідання суд не повідомили.

За наслідками судового засідання судом оголошено вступну і резолютивну частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Коцюбинської селищної ради Київської області від 24.12.2008 р. № 1936/25-5 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 » затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 та вирішено передати безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,15 га ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 .

На підставі зазначеного рішення ОСОБА_1 видано державний акт серії ЯЖ № 903313 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:040:0103, площею 0, 15 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по

АДРЕСА_1 подальшому, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10.10.2009 р., укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вказану земельну ділянку придбав ОСОБА_2 , про що на державному акті серії ЯЖ № НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку зроблено відмітку про перехід права власності до ОСОБА_2 . Вартість земельної ділянки за вказаним договором купівлі-продажу становила 60 063, 75 грн.

Указом Президента України від 01.05.2014 р. № 446/2014 «Про зміну меж національного природного парку «Голосіївський» його територію розширено на 6 462, 62 га за рахунок земель Київського комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд». Згідно пояснювальної записки та проектних матеріалів до вищевказаного Указу Президента, розширення зазначеного заказника відбулось за рахунок лісових земель КП «Святошинське лісопаркове господарство», а саме, в тому числі його кварталів 100, 101, 110, 111, 113, 116, 117 Київського лісництва та кварталів 18, 26, 27, 51 Святошинського лісництва.

Згідно інформації Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об?єднання ВО «Укрдержліспроект» від 08.10.2014 р., спірна територія була лісами ще з радянських часів. Так, на підставі Постанови ЦК КПУ і Ради Міністрів УРСР від 20.06.1956 року № 673 та рішення виконкому Київської міської ради від 07.08.1956 року № 1186 створено Святошинське лісопаркове господарство, яке ввійшло до складу управління земельної зони м. Києва. Загальна площа Святошинського лісопаркового господарства на момент створення становила 14 167 га. Згідно розпорядження Київської міської державної адміністрації № 2715 від 17.12.2001 р. на виконання рішення Київської міської ради від 02.10.2001 р. № 59/1493, перейменовано: Київське державне комунальне обєднання зеленого будівництва «Київзеленбуд» на Київське комунальне обєднання зеленого будівництва та експлуатацій «Київзеленбуд»; державне комунальне підприємство Святошинське лісопаркове господарство на комунальне підприємство «Святошинське лісопаркове господарство». Лісовпорядні роботи проводились в 1945-46, 1952-59, 1969, 1979, 1989, 1999, 2009 роках.

Таким чином, з урахуванням інформації ВО «Укрдержліспроект» та наведених вище законодавчих положень, спірна територія була і залишається землями лісогосподарського призначення.

В той же час, за інформацією Управління Держземагентства у м. Ірпені Київської області від 10.12.2014 р. № 01-04/2215 щодо нанесення на картографічні матеріали Національного природного парку «Голосіївський» спірних земельних ділянок та акту перевірки Державної інспекції сільського господарства в Київській області від 14.04.2016 р. № А18/180 спірна земельна ділянка з кадастровим номером :01:040:0103 відповідно до картосхеми, території перспективної для створення Святошинського-Біличанської філії НПП «Голосіївський» попереднього функціонального зонування попадає в 18 квартал території Національного природного парку «Голосіївський».

Таким чином, на даний час спірна земельна ділянка розташована на землях природно-заповідного фонду, а саме, Національного природного парку «Голосіївський».

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 23.06.2014 р. у справі № 367/2239/13-ц за позовом прокурора м. Ірпеня Київської області в інтересах держави до Коцюбинської селищної ради, ОСОБА_1 , Євстєфєєва В. М., 3-я особа КП "Святошинське лісопаркове господарство" про визнання недійсним рішення, державного акту на право власності на землю, визнання права власності на земельну ділянку позов задоволено частково і вирішено визнати недійсним рішення Коцюбинської селищної ради від 24.12.2008 р. № 1936/25-5 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 ». В іншій частині відмовлено в позові.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 28.08.2014 р. рішення Ірпінського міського суду Київської області від 23.06.2014 р. у справі № 367/2239/13-ц в частині відмови у задоволенні позову прокуратури міста Ірпеня Київської області про відмову у визнанні недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким визнано недійсним державний акт серії ЯЖ № 903313 на право власності на земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер :01:040:0104, виданий на ім`я ОСОБА_1 з відміткою про перехід права власності до ОСОБА_2 та скасовано його державну реєстрацію. В решті рішення залишено без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин 4, 5, 7 ст. 75 цього ж кодексу обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

5. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

7. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду.

Суд вважає за необхідне зазначити, що вищевказані обставини були встановлені рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 23.06.2014 р., залишеним частково без змін рішенням Апеляційного суду Київської області від 28.08.2014 р. у справі № 367/2239/13-ц за позовом прокурора м. Ірпеня Київської області в інтересах держави до Коцюбинської селищної ради, ОСОБА_1 , Євстєфєєва В. М., 3-я особа КП «Святошинське лісопаркове господарство» про визнання недійсним рішення, державного акту на право власності на землю, визнання права власності на земельну ділянку.

Отже, суд дійшов висновку, що вищевказані обставини є доведеними і не підлягають доказуванню на підставі ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, Ірпінський міський суд Київської області у своєму рішенні від 23.06.2014 р. у справі № 367/2239/13-ц встановив, що рішення Коцюбинської селищної ради від 24.12.2008 р. № 1936/25-5 було прийнято з порушенням вимог п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України, оскільки прийняттям зазначеного рішення Коцюбинська селищна рада розпорядилася земельною ділянкою, яка розташована за межами

АДРЕСА_2 р. між ОСОБА_2 та ТОВ «Грінінвест» було підписано акт № 1 прийому-передачі нерухомого майна, як внеску до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінінвест», згідно з яким ОСОБА_4 В. М ОСОБА_5 , як учасник ТОВ «Грінінвест», передав, а ТОВ «Грінінвест» прийняло як внесок у статутний капітал ТОВ «Грінінвест» товариства право власності на земельні ділянки та відповідні державні акти на право власності на земельні ділянки, у тому числі, щодо спірної земельної ділянки, кадастровий номер :01:040:0103, площею 0, 15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_3 Молодіжна АДРЕСА_1 в АДРЕСА_2 , державний акт серія ЯЖ № 903313.

У процесі розгляду справи судом встановлено, що спірна земельна ділянка загальною площею 0, 15 га з кадастровим номером :01:040:0103 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , станом на час розгляду справи перебуває у власності ТОВ «Грінінвест», що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформаційною довідкою № 141889329 від 19.10.2018 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, наявними у матеріалах справи.

Як було зазначено вище, прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах позивача, просить суд витребувати з незаконного володіння ТОВ «Грінінвест» на користь держави в особі Кабінету Міністрів України земельну ділянку площею 0, 15 га з кадастровим номером :01:040:0103 вартістю 45 165 грн.

З приводу вказаної позовної вимоги прокурора в інтересах позивача суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

У процесі розгляду справи судом було встановлено, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером :01:040:0103, відповідно до акту перевірки Державної інспекції сільського господарства в Київській області від 14.04.2016 р. № А18/180, листа ВО «Укрдержліспроект» № 331 від 08.10.2014 р., картосхеми, території перспективної для створення Святошинсько-Біличанської філії Національного природного парку «Голосіївський» попереднього функціонального зонування належить до 18 кварталу території Національного природного парку «Голосіївський».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» території природних заповідників, заповідні зони біосферних заповідників, землі та інші природні ресурси, надані національним природним паркам, є власністю Українського народу.

Згідно з ч.ч. 1 3 ст. 20 цього ж закону національні природні парки є природоохоронними, рекреаційними, культурно-освітніми, науково-дослідними установами загальнодержавного значення, що створюються з метою збереження, відтворення і ефективного використання природних комплексів та об`єктів, які мають особливу природоохоронну, оздоровчу, історико-культурну, наукову, освітню та естетичну цінність.

Ділянки землі та водного простору з усіма природними ресурсами та об`єктами вилучаються з господарського використання і надаються національним природним паркам у порядку, встановленому цим Законом та іншими актами законодавства України.

До складу територій національних природних парків можуть включатися ділянки землі та водного простору інших землевласників та землекористувачів.

Відповідно до ст. 13 Земельного кодексу України до повноважень Кабінету Міністрів України в галузі земельних відносин належить: а) розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Частиною 8 статті 122 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у випадках, визначених статтею 149 цього Кодексу.

Згідно частини дев`ятої статті 149 Земельного кодексу України Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення та суб`єктів господарювання залізничного транспорту загального користування у зв`язку з їх реорганізацією шляхом злиття під час утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», крім випадків, визначених частинами п`ятою восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу.

Отже, суд дійшов висновку, що розпорядником земель лісогосподарського призначення від імені держави є Кабінет Міністрів України і земельна ділянка з кадастровим номером :01:040:0103 знаходиться на території об`єкта природно-заповідного фонду України - Національного природного парку «Голосіївський».

При цьому, право державної власності на спірну земельну ділянку не могло припинитися внаслідок прийняття рішення органом місцевого самоврядування, який відповідно до своєї компетенції не був наділений повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками лісового фонду (лісами).

Згідно з ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст. 330 цього ж кодексу якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до ст. 386 цього ж кодексу держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 387 цього ж кодексу власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Статтею 388 цього ж кодексу передбачено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Відповідно до ст. 391 цього ж кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом у процесі розгляду справи, станом на момент розгляду даної справи спірна земельна ділянка загальною площею 0, 15 га з кадастровим номером :01:040:0103 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 Молодіжна АДРЕСА_1 , яка безпідставно та неправомірно вибула із володіння власника держави в особі Кабінету Міністрів України не з її волі, що підтверджується рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 23.06.2014 р. у справі № 367/2239/13-ц, залишеним частково без змін рішенням Апеляційного суду Київської області від 28.08.2014 р. у справі № 367/2239/13-ц перебуває у власності відповідача - ТОВ «Грінінвест».

Пунктами 25, 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з`ясування правомочностей продавця на відчуження майна. При цьому в діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника.

До вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої статті 388 ЦК) відносяться, зокрема, такі випадки, як вчинення правочину під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника власника з другою стороною, тобто у всіх випадках, коли майно вибуло з володіння поза волею власника (або законного володільця).

Набувач не може бути визнаний добросовісним, якщо на момент вчинення правочину з набуття майна право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстроване не за відчужувачем або у цьому реєстрі був запис про судовий спір відносно цього майна (обтяження). Водночас запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності відчужувача не є безспірним доказом добросовісності набувача.

Відповідач може бути визнаний добросовісним набувачем за умови, що правочин, за яким він набув у володіння спірне майно, відповідає усім ознакам дійсності правочину, за винятком того, що він вчинений при відсутності у продавця права на відчуження.

Власник має право спростувати заперечення набувача про його добросовісність, довівши, що під час вчинення правочину набувач повинен був засумніватися у праві відчужувача на відчуження майна.

Відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК.

Оскільки відповідно до статті 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, право на витребування майна від добросовісного набувача, передбачене статтею 388 ЦК, переходить до спадкоємців власника.

Недійсність правочину, на виконання якого передано майно, сама по собі не свідчить про його вибуття із володіння особи, яка передала це майно, не з її волі. При цьому суд має встановити, чи була воля власника на передачу права володіння іншій особі.

Таким чином, у процесі розгляду справи судом встановлено, що спірна земельна ділянка загальною площею 0, 15 га з кадастровим номером :01:040:0103 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: вул. Молодіжна, 25 в АДРЕСА_2 , безпідставно та неправомірно вибула із володіння власника держави в особі Кабінету Міністрів України не з її волі та станом на момент розгляду даної справи перебуває у власності відповідача - ТОВ «Грінінвест», а тому суд дійшов висновку, що право власності держави в особі Кабінету Міністрів України на спірну земельну ділянку підлягає захисту шляхом витребування спірної земельної ділянки з незаконного володіння відповідача на підставі та у відповідності до ст. 388, 391 Цивільного кодексу України.

При цьому, судом враховано, що зайняття спірної земельної ділянки з порушенням положень ЗК України та ЛК України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому разі позовну вимогу про зобов`язання повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки (п. 71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 504/2864/13-ц, п. 96 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц, п. 81 постанови Великої Палати Верховного Суд від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц). Власник земельної ділянки лісогосподарського призначення може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини та вимагаючи повернути таку ділянку.

Заперечення відповідача, зокрема щодо відсутності розробленого Проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж території природно-заповідного фонду згідно Указу Президента № 446/2014 від 01.05.2014 р. є безпідставними і необгрунтованими, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 7 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" до встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх меж визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Отже, вимоги прокурора в інтересах позивача до відповідача про витребування з незаконного володіння земельної ділянки площею 0, 15 га з кадастровим номером :01:040:0103 вартістю 45 165 грн, є законними і обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також, як було зазначено вище, відповідач у своїх відзиві № б/н від 30.11.2018 р. на позовну заяву від та заяві № б/н від 30.11.2018 р., доданій до відзиву, просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову повністю з підстав пропуску строку позовної давності.

З приводу вказаної заяви відповідача суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 цього ж кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 261 цього ж кодексу встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 2-5 ст. 267 цього ж кодексу заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідно до абзацу 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 23.06.2014 р. у справі № 367/2239/13-ц визнано недійсним рішення Коцюбинської селищної ради від 24.12.2008р № 1936/25-5 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 ». Рішенням Апеляційного суду Київської області від 28.08.2014 р. рішення Ірпінського міського суду Київської області від 23.06.2014 р. у справі № 367/2239/13-ц в частині відмови у задоволенні позову прокуратури міста Ірпеня Київської області про відмову у визнанні недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким визнано недійсним державний акт серії ЯЖ №903313 на право власності на земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер :01:040:0104, виданий на ім`я ОСОБА_1 з відміткою про перехід права власності до ОСОБА_2 та скасовано його державну реєстрацію. Вказані рішення набрали законної сили 28.08.2014 р.

Як вбачається із матеріалів справи, спірне майно було передано відповідачу тільки 28.12.2015 р. на підставі акту № 1 прийому-передачі нерухомого майна, при цьому Перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України звернувся в господарський суд Київської області із позовом до ТОВ «Грінінвест» про витребування з незаконного володіння земельної ділянки площею 0, 15 га з кадастровим номером :01:040:0103 вартістю 45 165 грн 19.10.2018 р., про що міститься відмітка на позовній заяві, а тому прокурор в інтересах позивача в межах строків позовної давності звернувся в господарський суд із позовом до відповідача за захистом прав і інтересів.

Крім того, повернення земельної ділянки лісового призначення державі слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж всього часу тривання порушення прав законного володільця цієї ділянки (подібні висновки вкладено у п. 90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц, п. 71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 504/2864/13-ц, п. 96 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц, а також п. 81 постанови Великої Палати Верховного Суд від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц; п.8.15 постанов Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №911/3311/17, №911/3577/17, №911/3579/17, п. 6.38 постанови Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №911/3738/17, п. 30 постанови Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №911/3574/17).

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви відповідача про застосування до вимог наслідків спливу строку позовної давності у даній справі.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини справи, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Витребувати з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінінвест» (08200, вул. Дзержинського, 1-Є, м. Ірпінь, Київська область; ідентифікаційний код 40208868) на користь держави в особі Кабінету Міністрів України (01008, вул. Грушевського, 12/2, м. Київ) земельну ділянку площею 0, 15 га з кадастровим номером :01:040:0103 вартістю 45 165 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінінвест» (08200, вул. Дзержинського, 1-Є, м. Ірпінь, Київська область; ідентифікаційний код 40208868) на користь Прокуратури Київської області (01601, бульвар Лесі Українки, 27/2, м. Київ; ідентифікаційний код 02909996) судові витрати 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн 00 (нуль) коп. судового збору.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд Київської області.

Суддя В.М.Бацуца

Повний текст рішення складено і підписано

30 квітня 2020 р.