ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

01.06.2020м. ДніпроСправа № 904/2499/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) представників сторін, справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Петриківський рибгосп" (смт. Петриківка, Петриківського район, Дніпропетровської області)

до Фізичної особи-підприємця Кузьменка Валерія Володимировича (м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області)

про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу № 02/01/19-6П від 02.01.2019 у розмірі 52 083 грн. 75 коп.

Суддя Фещенко Ю.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Петриківський рибгосп" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця Кузьменка Валерія Володимировича (далі - відповідач) заборгованість за договором купівлі-продажу № 02/01/19-6П від 02.01.2019 у розмірі 52 083 грн. 75 коп.

Ціна позову складається з суми основного боргу.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 грн. 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16 000 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором купівлі-продажу № 02/01/19-6П від 02.01.2019 в частині повної та своєчасної оплати поставленого та відвантаженого позивачем товару та, відповідно, наявністю боргу у сумі 52 083 грн. 75 коп.

Ухвалою суду від 14.05.2020 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Від позивача надійшла заява (вх. суду № 22873/20 від 27.05.2020), в якій він просить суд закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмета спору, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, та зазначає, що спірна заборгованість за договором повністю погашена. Також, позивач просить суд повернути позивачу суму сплаченого судового збору в сумі 2 102 грн. 00 коп., відповідно до умов пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір". Крім того, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються з пов`язаних з розглядом справи витрат на професійну правову допомогу у розмірі 16 000 грн. 00 коп.

Відповідно до частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, розглянувши подану позивачем заяву про закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з укладенням договору поставки, строк дії договору, умови поставки, факт поставки, загальна вартість поставленого товару, настання строку його оплати, наявність часткової чи повної оплати, допущення прострочення оплати.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Так, 02.01.2020 між Приватним акціонерним товариством "Петриківський рибгосп" (далі - продавець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Кузьменком Валерієм Володимировичем (далі - покупець, відповідач) було укладено договір купівлі-продажу №02/01/19-6П (далі - договір, а.с.32-33), відповідно до пункту 1.1. якого у порядку та на умовах, визначених договором, продавець зобов`язується продати покупцю пісок (далі - товар), а покупець зобов`язується прийняти товар в узгодженій кількості своєчасно й належним чином у порядку та на умовах, визначених даним договором сплатити за нього вартість, що визначена в даному договорі та специфікаціях.

У пункті 7.1. договору сторони визначили, що договір вступає в силу з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2019, але в будь-якому випадку договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

Доказів визнання недійсним, зміни або розірвання вказаного договору сторонами суду не надано.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм § 3 глави 54 Цивільного кодексу України та § 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Так, у пункті 1.2. договору сторони погодили, що остаточна кількість та ціна товару, визначаються у специфікаціях та/або видаткових накладних, інших документах, що підтверджують кількість та ціну товару і які можуть додаватися до договору та є його невід`ємною частиною.

Загальна сума договору визначається за підсумком сум всіх специфікацій та додаткових угод складених до договору (пункт 2.2. договору).

Згідно з пунктом 2.1. договору остаточна ціна за товар продавця погоджується з покупцем у специфікаціях до договору, які є його невід`ємною частиною Ціна може додатково зміненою у специфікаціях або додаткових угодах до договору, які є його невід`ємною частиною. Ціна на товар може відрізнятися та коригуватися сторонами. Сторони приймають остаточну вартість товару згідно до умов, що вказані у специфікаціях чи додаткових угодах до договору.

Так, між сторонами підписана специфікація № 1 від 01.03.2019 до договору, якій сторони визначили найменування товару, одиницю виміру, кількість, ціну за одиницю та загальна вартість товару. Загальна вартість товару, що поставляється згідно з специфікацією складає 660 360 грн. 00 коп. з урахуванням ПДВ.

В силу приписів статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

Згідно з пунктом 4.1. договору товар поставляється погодженими партіями, у відповідності із підписаними сторонами договору специфікаціями.

Приймання-передача здійснюється на умовах, що вказані у договорі або у специфікації до договору (пункт 4.7. договору).

У пунктах 2 та 3 специфікації до договору сторони визначили, що навантаження товару здійснюється силами продавця, та оплачується покупцем окремо від вартості товару, одночасно з оплатою товару, в розмірі узгодженому сторонами у специфікації. Умови постачання товару, який постачається за специфікацією здійснюється партіями на умовах EXW (самовивіз продукції покупцем зі складу продавця) смт. Петриківка, Петриківський район, Дніпропетровська область, згідно з Міжнародними правилами тлумачення торгових термінів Інкотермс-2010.

Так, на виконання умов договору, в період з 05.10.2019 по 17.12.2019 позивачем було поставлено відповідачу товар, з урахуванням послуг навантаження, на загальну суму 65 757 грн. 36 коп., а саме:

- відповідно до видаткових накладних, наявних у матеріалах справи, вартість товару склала 45 801 грн. 92 коп.;

- відповідно до актів наданих послуг, наявних у матеріалах справи, вартість послуг навантаження склала 19 955 грн. 44 коп. (а.с.35-58).

Суд зауважує, що товар, визначений умовами договору, у повній мірі відповідає товару, що було поставлено згідно з вказаними накладними, а отже судом визначено, що сторонами в цій частині були дотримані умови договору.

При цьому, відповідно до частин 1 та 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Так, підписання покупцем накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і відповідає вимогам статті 9 вказаного Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Товар, зазначений у вище вказаних накладних, прийнято у позивача без будь-яких зауважень до їх оформлення. Кожна з вказаних накладних підписана представником відповідача та скріплена його печаткою.

Також до матеріалів справи не надано доказів щодо наявності претензій відповідача по кількості та якості, а отже товар вважається прийнятим покупцем.

Протягом розгляду справи судом жодних заперечень з приводу отримання товару за зазначеними накладними відповідачем також не заявлено.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов`язку продавця за договором поставити товар відповідає обов`язок покупця оплатити вартість цього товару.

Відповідно до пункту 3.1. договору покупець здійснює розрахунки за товар на умовах 100% передплати, протягом 3-х банківських днів з моменту підписання відповідної специфікації на партію товару. Оплата здійснюється шляхом перерахування грошових коштів у національній валюті на розрахунковий рахунок продавця.

Днем здійснення платежу вважається день, в який сума грошових коштів, що підлягає оплаті надійшла на розрахунковий рахунок продавця (пункт 3.2. договору).

Як вказує позивач, станом на момент звернення із позовом до суду, відповідачем отриманий товар було оплачено лише частково, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 52 083 грн. 75 коп.

В той же час, згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Матеріалами справи підтверджується, що поставлений позивачем товар не був у повному обсязі оплачений відповідачем у встановлені договором строки.

Отже, свої зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати поставленого позивачем товару відповідач порушив, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 52 083 грн. 75 коп. Вказане і було причиною звернення позивача до суду.

В той же час, в процесі розгляду справи судом, від позивача надійшла заява, в якій він просив суд закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмета спору, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, посилаючись на те, що спірна заборгованість за договором у розмірі 52 083 грн. 00 коп. повністю погашена, про що свідчить платіжне доручення № 530 від 13.05.2020 на суму 10 000 грн. 00 коп. та платіжне доручення № 529 від 18.05.2020 на суму 42 083 грн. 70 коп.

З приводу вказаних обставин суд зазначає наступне.

Позовна заява у даній справі направлена на адресу суду поштовим зв`язком 12.05.2020 (а.с.80)

Дослідивши додані до заяви позивача документи, судом встановлено, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість в сумі 52 083 грн. 75 коп. є погашеною 13.05.2020 та 18.05.2020, тобто після звернення позивача із позовом до суду.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, господарський суд приходить до висновку, що закриття провадження у справі № 904/2499/20 не суперечить чинному законодавству та не порушує права чи охоронювані законом інтереси інших осіб.

Частиною 3 статті 231 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається, про що суд роз`яснює учасникам справи.

Отже, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Щодо розподілу судових витрат слід зазначити наступне.

Згідно з частиною 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Таким законом є Закон України "Про судовий збір".

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", з урахуванням норм частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить 2 102 грн. 00 коп.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду:

- позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн. 00 коп.) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (735 700 грн. 00 коп.);

- позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову становила 52 083 грн. 75 коп., отже, сума судового збору за подання даного позову складала 2 102 грн. 00 коп. (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб). Під час звернення із позовом до суду, позивач сплатив судовий збір в сумі 2 102 грн. 00 коп. згідно з платіжними дорученнями № 2364 від 08.05.2020 (а.с.9).

В той же час, відповідно до пункту 4 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

При цьому, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

У випадках, установлених пунктом 1 частини 1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю (частина 2 статті 7 Закону України "Про судовий збір").

Так, позивач у заяві (вх. суду № 22873/20 від 27.05.2020) просив суд повернути судовий збір в сумі 2 102 грн. 00 коп. на підставі пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір".

Враховуючи викладене, а також наявність клопотання позивача щодо повернення судового збору, сплаченого при поданні позову, суд вважає за доцільне в порядку, визначеному частиною 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", повернути позивачу сплачений ним при поданні позову судовий збір у розмірі 2 102 грн. 00 коп., оскільки провадження у справі закривається з підстави, яка не віднесена до виключень, зазначених в пункті 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", що, відповідно, є причиною для повернення судового збору позивачу.

Стосовно вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

З матеріалів справи вбачається, що 20.03.2020 між адвокатом - Оксаніченком Андрієм Сергійовичем (далі - адвокат) та Приватним акціонерним товариством "Петриківський рибгосп" (далі - клієнт) було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги б/н (далі - договір про правову допомогу, а.с.69-71), відповідно до умов пункту 1.1. якого адвокат надає клієнту правову допомогу, яка полягає у наступному: надання клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, представництво інтересів клієнта у судах України та надання іншої правової (правничої) допомоги, що узгоджена сторонами, шляхом підписання відповідних додаткових угод до договору.

Договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2020 (пункт 5.1. договору про правову допомогу).

За приписами пункту 1.2. договору про правову допомогу при наданні клієнту правової (правничої) допомоги за договором, у виді представництва, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в господарському судочинстві, адвокат має всі повноваження на ведення справ у всіх судах України (всіх інстанцій), і здійснює від імені клієнта якого він представляє, всі процесуальні права та обов`язки які має клієнт в залежності від його процесуального статусу (позивач, відповідач, третя особа, заявник, боржник, стягувач) згідно Господарського процесуального кодексу України.

Так, 20.03.2020 між сторонами був укладений додаткова угода № 2 до договору відповідно до умов пункту 1 якої сторонами були узгоджені види адвокатської діяльності (правової допомоги) та вартість надання правової (правничої) допомоги (гонорар адвоката) згідно з договором.

Сторони, підписуючи додаткову угоду, підтверджують, що вартість адвокатських послуг (гонорар) згідно договору та додаткової угоди становить 16 000 грн. 00 коп. (пункт 2 додаткової угоди до договору).

Як вбачається із детального опису виконаних робіт від 23.04.2020 адвокатом виконано наступні роботи (надані послуги) за договором, а саме:

- здійснено правовий аналіз документів щодо виконання договору поставки укладеного з клієнтом та Фізичною особою-підприємцем Кузьменко В.В. та визначення перспективності позову про стягнення заборгованості по господарським взаємовідносинам - вартістю 2 500 грн. 00 коп.;

- здійснено складання тексту вимоги з вимогою про погашення заборгованості клієнта в сумі 62 083 грн. 75 коп. - вартістю 3 500 грн. 00 коп.;

- здійснено пошук та правовий аналіз судової практики касаційного суду у аналогічних справах з метою визначення найбільш ефективного способу захисту прав та законних інтересів клієнта у ході стягнення дебіторської заборгованості клієнта у взаємовідносинах з фізичною особою-підприємцем Кузьменком В.В. - вартістю 3 000 грн. 00 коп.;

- складено текст на 6 аркушах позовної заяви до ФОП Кузьменка В.В. про стягнення заборгованості на користь клієнта з оплати за договором купівлі-продажу № 02/01/19-6П від 02.01.2019 - вартістю 7 000 грн. 00 коп. (а.с.74).

Відповідно до пункту 4 додаткової угоди до договору загальна вартість адвокатських послуг (гонорар) що встановлена додатковою угодою підлягає сплаті клієнтом у повному обсязі протягом 5 днів з дати підписання сторонами даної додаткової угоди. По факту надання правової (правничої) допомоги в рамках встановлених даною додатковою угодою, адвокатом протягом 10 робочих днів з дати надання правової (правничої) допомоги, який розглядається та підписується клієнтом у порядку та строки встановлені пунктом 3.3. договору. Правова допомога за договором вважається наданою адвокатом клієнту у повному обсязі і належним чином з дати узгодження клієнтом правової допомоги у порядку, встановленому пунктом 3 додаткової угоди, або з дати погашення контрагентом - фізичною особою-підприємцем Кузьменком Д.В. своєї заборгованості перед клієнтом в залежності від того, яка обставина наступить швидше.

У пункті 2.3.4. договору про правову допомогу клієнт зобов`язується, зокрема, оплачувати надані правову (правничу) допомогу та витрати адвоката, що пов`язані з виконанням доручення за договором, в порядку і строки, визначені договором.

Згідно з умовами вказаного договору Приватне акціонерне товариство "Петриківський рибгосп" здійснило оплату послуг з надання правової допомоги за договором про надання правової допомоги б/н від 20.03.2020, додатковою угодою № 2 від 20.03.2020 в сумі 32 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 2158 від 31.03.2020 (а.с.77).

На підтвердження факту надання послуг за вказаним договором, позивачем та адвокатом було складено акт приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги за договором від 23.04.2020, в якому відповідно до умов договору про правову допомогу адвокатом клієнту була надана правнича допомога пов`язана із підготовкою до розгляду справи, щодо стягнення на користь клієнта заборгованості з ФОП Кузьменка В.В., а саме:

- адвокатом здійснено правовий аналіз документів щодо виконання договору поставки, укладеного з клієнтом та Фізичною особою-підприємцем Кузьменко В.В., та визначення перспективності позову про стягнення заборгованості по господарським взаємовідносинам - вартістю 2 500 грн. 00 коп.;

- адвокатом здійснено складання тексту вимоги з вимогою про погашення заборгованості клієнта в сумі 62 083 грн. 75 коп. - вартістю 3 500 грн. 00 коп.;

- адвокатом здійснено пошук та правовий аналіз судової практики касаційного суду у аналогічних справах з метою визначення найбільш ефективного способу захисту прав та законних інтересів клієнта у ході стягнення дебіторської заборгованості клієнта у взаємовідносинах з фізичною особою-підприємцем Кузьменка В.В. - вартістю 3 000 грн. 00 коп.;

- адвокатом складено текст на 6 аркушах позовної заяви до ФОП Кузьменка В.В. про стягнення заборгованості на користь клієнта з оплати за договором купівлі-продажу №02/01/19-6П від 02.01.2019 - вартістю 7 000 грн. 00 коп. всього 16 000 грн. 00 коп. (а.с.75-76).

Крім того, як вбачається із акту, виконавець, так само як і замовник, претензій один до одного не мають, за характером наданих послуг заперечень не надходило.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, заявлені позивачем витрати на професійну правову допомогу є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, а також зазначені витрати не відповідають критерію розумності їх розміру.

До вказаного висновку суд прийшов з огляду на наступне:

- ціна позову становить 52 083 грн. 75 коп.;

- справа є нескладною, малозначною;

- ціна позову складається виключно із суми основного боргу, отже для підготовки позовної заяви адвокатом не здійснювалися складні розрахунки, як-то пені, інфляційних втрат та 3% річних;

- обсяг первинних бухгалтерських документів у даній справі, які необхідно було опрацювати, є невеликим; оплат у даній справі було здійснено відповідачем всього дві;

- судова практика з вирішення спору щодо стягнення заборгованості за договором поставки є сталою, будь-яких складнощів не викликає;

- претензійний (досудовий) порядок врегулювання спору у відповідності до рішення Конституційного Суду України, є необов`язковий, що свідчить про необґрунтованість включення витрат на підготовку вимоги про погашення заборгованості;

- вартість кожної наданої адвокатом послуги не відповідає її змісту та обсягу;

- у підсумку заборгованість відповідачем погашалася у добровільному порядку, на наступний день після відправки позовної заяви до суду;

- справа розглядалася судом у спрощеному позовному провадженні, без виклику сторін, що не призвело до витрат на прибуття у судові засідання.

За таких обставин, враховуючи обсяг, вартість та співрозмірності заявлених до компенсації витрат на правничу допомогу, суд оцінив витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат на вивчення договору та підготовку позовної заяви як кваліфікований фахівець, сукупний час, витрачений на опрацювання спірних правовідносин, взявши до уваги розгляд даної справи за правилами спрощеного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами справи, враховуючи, що ціна позову складається лише із суми основного боргу, яка у підсумку була погашена відповідачем у добровільному порядку, дійшов висновку про те, що справедливою та співрозмірною є компенсація витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. 00 коп. Отже, саме така сума підлягає розподілу у даній справі.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 3 000 грн. 00 коп. - частина витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 20, 46, 73 - 79, 86, 91, 123, 126, 129, 231, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до частини 3 статті 231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Закрити провадження у справі № 904/2499/20 за позовом Приватного акціонерного товариства "Петриківський рибгосп" до Фізичної особи-підприємця Кузьменка Валерія Володимировича про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу № 02/01/19-6П від 02.01.2019 у розмірі 52 083 грн. 75 коп.

Повернути Приватному акціонерному товариству "Петриківський рибгосп" (51800, Дніпропетровська область, Петриківський район, смт. Петриківка, вулиця Дніпрова, будинок 17; ідентифікаційний код 30063871) з Державного бюджету України судовий збір у сумі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп., сплачений згідно з платіжним дорученням № 2364 від 08.05.2020, оригінал якого знаходиться у матеріалах справи.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кузьменка Валерія Володимировича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства "Петриківський рибгосп" (51800, Дніпропетровська область, Петриківський район, смт.Петриківка, вулиця Дніпрова, будинок 17; ідентифікаційний код 30063871) 3 000 грн. 00 коп. - частину витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання ухвалою законної сили.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, тобто з 01.06.2020.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складений та підписаний - 01.06.2020.

Суддя Ю.В. Фещенко