РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.05.2020Справа № 910/16791/19

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Ростбуд Інвест»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Київський республіканський Автоцентр»
простягнення 1 000 000,00 грн.
Суддя Босий В.П.

секретар судового засідання Єрмак Т.Ю.

Представники сторін:

від позивача:не з`явився;
від відповідача:Питель Т.Ю.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ростбуд Інвест» (надалі - ТОВ «Ростбуд Інвест») звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський республіканський Автоцентр» (надалі - ТОВ «Київський республіканський Автоцентр») про стягнення 1 000 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оплачені позивачем на підставі Договору про надання автотранспортних послуг №12-О від 02.07.2018 послуги виконані відповідачем не в повному обсязі, у зв`язку з чим позивач просить повернути йому попередню оплату у розмірі 1 000 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 23.12.2019.

21.12.2019 через канцелярію суду від ТОВ «Київський республіканський Автоцентр» надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечив проти позову та просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з огляду на належне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором надання автотранспортних послуг №12-О від 02.07.2018 та відсутністю в матеріалах справи доказів наявності заборгованості у заявленій позивачем сумі.

Підготовче судове засідання 23.12.2019 відкладено на 03.02.2020.

21.01.2020 та 24.01.2020 через канцелярію суду від ТОВ «Ростбуд Інвест» надійшли аналогічні за своїм змістом відповіді на відзив, відповідно до яких позивач заперечив проти доводів відповідача, викладених у відзиві, підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

28.01.2020 через канцелярію суду представником відповідача подано клопотання про залучення документів до матеріалів справи, проте суд не приймає до розгляду такі документи з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Отже, відповідач мав подати докази разом з відзивом на позов, однак докази були подані після його подачі, що свідчить про пропущення ТОВ «Київський республіканський Автоцентр» встановленого законом строку для подачі доказів.

Частинами 4, 5 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Таким чином, процесуальним законом передбачено, що у разі неможливості подачі доказів у встановлений законом строк з об`єктивних причин, сторона повинна про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Також, статтею 119 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Тобто, у разі пропущення встановленого законом строку з поважних причин відповідач мав можливість звернутись до суду із заявою про його поновлення.

Натомість, ані письмового повідомлення про те, що докази не можуть бути подані у встановлений законом строк з об`єктивних причин, ані заяви про поновлення пропущеного процесуального строку від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості прийняти подані ТОВ «Київський республіканський Автоцентр» докази до розгляду в силу положень ч. 8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 03.02.2020 судом продовжено строк підготовчого засідання на тридцять днів та відкладено засідання на 24.02.2020.

В судовому засіданні 24.02.2020 ухвалено закрити підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження на 23.03.2020.

24.03.2020 через канцелярію суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Судове засідання призначене на 23.03.2020 не відбулось, у зв`язку з необхідністю попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, зважаючи на період карантину, визначений постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11.03.2020 № 211, з урахуванням рішення Уряду про заборону пасажирських перевезень та обмеження кількості учасників масових заходів, а також листа Ради суддів України від 16.03.2020 9/рс-186/20.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.04.2020 судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 15.04.2020.

14.04.2020 на електронну пошту суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке було задоволено в судовому засіданні 15.04.2020, а розгляд справи по суті відкладено на 13.05.2020.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, 12.05.2020 через канцелярію суду подав клопотання про відкладення судового засідання, у зв`язку з тим, що представник позивача отримав позитивний результат ПЛР-тесту на COVID-19 та перебуває на самоізоляції і позбавлений можливості приймати участь в судовому засіданні.

Судом відхилено клопотання позивача з огляду на те, що чинним законодавством України не передбачено жодного обмеження щодо кола представників юридичної особи, а явка уповноваженого представника не визнавалась обов`язковою.

Представник відповідача в судове засідання з`явився, надав пояснення по суті спору, проти позову заперечив та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У судовому засіданні 13.05.2020 відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

02.07.2018 між ТОВ «Ростбуд Інвест» (замвоник) та ТОВ «Київський республіканський Автоцентр» (виконавець) був укладений договір про надання автотранспортних послуг №12-О (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого виконавець зобов`язується надати послуги вантажного транспорту з використання механізмів згідно переліку «Додаток №1 до Договору» перелік транспортних засобів, а замовник зобов`язується сплатити за це встановлену плату.

Пунктом 1.3 Договору передбачено, що надання послуг підтверджується складанням товарно-транспортних накладних, актів здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Згідно з п. 1.4 Договору замовник проводить оплату за надані послуги згідно виставленого рахунку-фактури. Акт надання послуг та податкова накладна виставляються днем оплати або днем фактично наданих послуг.

За надання передбачених договором послуг замовник виплачує виконавцю суму зазначену у виставленому рахунку-фактурі, протягом 10 (десяти) робочих днів з дати виставлення даного рахунку-фактури, шляхом перерахування на поточний рахунок виконавця, зазначений у даному рахунку-фатурі.

На виконання умов Договору позивачем сплачено відповідачу попередню оплату у загальному розмірі 1 106 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №89 від 16.07.2018, №207 від 09.11.2018, №1 від 27.11.2018, №2 від 27.11.2018.

В свою чергу, відповідачем надано позивачу послуги на загальну суму 106 000,00 грн., що підтверджується актами прийомки-передачі виконаних послуг №ОУ-000435 від 13.11.2018, №ОУ-000477 від 26.11.2018, №ОУ-000480 від 27.11.2018 та товарно-транспортними накладними №118 від 09.11.2018, №126 від 23.11.2018, №127 від 26.11.2018.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем зобов`язання з надання послуг перевезення вантажу, у зв`язку з чим позивач просить повернути на його користь суму передоплати у розмірі 1 000 000,00 грн.

Укладений сторонами договір є договором перевезення, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 64 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Матеріалами справи (платіжні доручення №89 від 16.07.2018 на суму 1 000 000,00 грн., №207 від 09.11.2018 на суму 42 000,00 грн., №1 від 27.11.2018 на суму 32 000,00 грн. та №2 від 27.11.2018 на суму 32 000,00 грн.) підтверджується перерахування позивачем на рахунок відповідача передоплати у розмірі 1 106 000,00 грн. на підставі Договору.

В свою чергу, відповідачем надано позивачу послуги з перевезення вантажу на суму 106 000,00 грн., що підтверджується актами прийомки-передачі виконаних послуг №ОУ-000435 від 13.11.2018, №ОУ-000477 від 26.11.2018, №ОУ-000480 від 27.11.2018 та товарно-транспортними накладними №118 від 09.11.2018, №126 від 23.11.2018, №127 від 26.11.2018.

Відповідач стверджує про те, що надання позивачу послуг підтверджується актами прийому-передачі виконаних робіт, транспортними накладними, а також самими позивачем у листі №01-04/19.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами, за визначенням ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В той же час, відповідачем не додано до відзиву на позов акти прийому-передачі виконаних робіт та транспортні накладні на заявлену до стягнення суму в підтвердження викладених у відзиві обставин.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 2.5. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р., повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

Виходячи з викладеного, враховуючи умови п. 1.3 Договору, саме товарно-транспортні накладні та акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) є первинними документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і які відповідають вимогам, зокрема статті 9 названого Закону та фіксують факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин.

Таким чином, лист ТОВ «Ростбуд Інвест» №01-04/19 не може підтверджувати факт надання ТОВ «Київський республіканський Автоцентр» послуг згідно Договору, а з його змісту вбачається, що позивач просить відповідача надати належним чином оформлені товарно-транспортні накладні на підтвердження об`ємів наданих послуг.

До тверджень відповідача про не підписання позивачем договору та актів прийому-передачі виконаних робіт суд відноситься критично, з огляду на те, що в матеріалах справи наявні належним чином завірені копії Договору, актів прийомки-передачі виконаних послуг №ОУ-000435 від 13.11.2018, №ОУ-000477 від 26.11.2018 та №ОУ-000480 від 27.11.2018, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

З огляду на викладене, врахувавши розподіл обов`язків доказування, суд приходить до висновку про те, що відповідачем не спростовано факту не надання ним послуг на підставі Договору на суму 1 000 000,00 грн.

14.05.2019 позивач звернувся до відповідача з претензією №14-05/19, в якій просив надати належним чином оформлені та підписані документи, передбачені п. 1.3 Договору, а у випадку не надання підтверджуючих документів - повернути попередньо сплачені кошти.

Згідно частини 2 ст. 570 Цивільного кодексу України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Водночас, згідно положень чинного в Україні законодавства, авансом є грошова сума, яку перераховують згідно з договором наперед у рахунок майбутніх розрахунків за товари (роботи, послуги), які мають бути отримані (виконані, надані). Тобто, у разі невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №910/12382/17.

Матеріали справи не містять, а відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту надання послуг з перевезення вантажу на підставі Договору на загальну суму 1 000 000,00 грн.

Таким чином, із реалізацією покупцем його права на повернення передоплати за договором, правочин, що витікає з цього договору, припиняється та виникає нове грошове зобов`язання.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного суду від 25.05.2018 у справі №925/125/14.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, у відповідача виникло грошове зобов`язання по поверненню позивачу передоплати у розмірі 1 000 000,00 грн., а строк його виконання настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача 1 000 000,00 грн. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «Ростбуд Інвест» про стягнення з ТОВ «Київський республіканський Автоцентр» передоплати у розмірі 1 000 000,00 грн. є правомірними та обґрунтованими, а тому задовольняються судом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростбуд Інвест» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський республіканський Автоцентр» (02105, м. Київ, вул. Павла Усенка, 8; ідентифікаційний код 21457519) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростбуд Інвест» (03150, м. Київ, вул. Димитрова, 5, літера 10-А; ідентифікаційний код 37883679) передоплату у розмірі 1 000 000 (один мільйон) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп. Видати наказ.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 28.05.2020.

Суддя В.П. Босий