ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

28 травня 2020 року Справа № 926/870/20

Суддя Ковальчук Тетяна Іванівна, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 926/870/20

за позовом Приватного підприємства "Ресурс Буд", м. Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроінтербуд", м. Чернівці,

про стягнення заборгованості в сумі 201159,78 грн.,

за участю секретаря судового засідання Боднарчука В.В.,

представників:

позивача - не з`явився,

відповідача - не з`явився,

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "Ресурс Буд", м. Київ, звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроінтербуд", м. Чернівці, про стягнення заборгованості по розрахунках за поставлену продукцію - бетони з доставкою, на суму 301159,78 грн., у тому числі 296451,92 грн. основного боргу та 4707,86 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на порушення умов досягнутих між сторонами домовленостей відповідач не оплатив вартість поставлених йому позивачем по видаткових накладних бетонів та наданих по актах виконаних робіт (надання послуг) послуг з доставки, в зв`язку з чим за період прострочення платежу відповідачеві нараховано три проценти річних на підставі статті 625 Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду від 23.04.2020 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження за участю представників сторін, призначено справу до розгляду по суті на 14.05.2020 р., відповідача зобов`язано протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали надати відзив на позов, докази на його підтвердження, заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, якщо такі заперечення наявні.

12.05.2020 через канцелярію суду надійшла заява ПП "Ресурс Буд" від 05.05.2020, в якій позивач повідомив про неможливість явки представника в судове засідання 14.05.2020 через запровадження на території України карантину з метою запобіганню поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) та сплату відповідачем 22.04.2020 коштів у сумі 100000,00 грн. у рахунок погашення боргу, в зв`язку з чим позивач заявляє про зменшення розміру позовних вимог в частині основного боргу, який станом на даний час становить 196451,92 грн., і просить стягнути з відповідача 196451,92 грн. основного боргу, 4707,86 грн. 3% річних, судовий збір у розмірі 4517,40 грн. і 5000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Ухвалою від 14.05.2020 прийнято заяву позивача ПП "Ресурс Буд" про зменшення розміру позовних вимог, визначено ціну позову в справі в межах зменшених позовних вимог на суму 201159,78 грн., з яких 196451,92 грн. основного боргу та 4707,86 грн. 3% річних. Цією ж ухвалою розгляд справи в судовому засіданні відкладено на 28.05.2020, участь сторін в засіданні визнано не обов`язковою, відповідачеві встановлено строк до 25.05.2020 для подання відзиву на позов, з огляду на введення на території України карантину з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) сторонам роз`яснено можливість подати документи по справі в електронному вигляді на електронну адресу господарського суду, через особистий кабінет в підсистемі "Електронний суд", або поштою.

До початку судового засідання 28.05.2020 до суду надійшла заява ПП "Ресурс Буд" від 19.05.2020 про розподіл судових витрат з додатками та доказами її надіслання відповідачеві.

Відповідач не направив до суду відзиву на позов чи будь-які інші клопотання, не повідомив про поважні причини неподання відзиву на позов.

У судове засідання 28.05.2020 представники сторін не з`явилися, докази їх належного повідомлення про місце, дату і час розгляду справи в засіданні 28.05.2020 наявні в матеріалах справи.

За таких обставин суд розглядає справу за відсутності представників сторін на підставі наявних у справі матеріалів згідно положень частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи у судовому засіданні 28.05.2020 р., встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд встановив наступне.

Як вбачається з доданих до позовної заяви документів, позивач - Приватне підприємство "Ресурс Буд", виписало відповідачеві Товариству з обмеженою відповідальністю "Євроінтербуд" рахунок-фактуру № РБК-013839 від 1 грудня 2019 року на оплату продукції - бетонів марок БСГ В25 Р4 F200 W6 (3) (Код УКТ ЗЕД: ) і БСГ В25 Р4 F200 W6 (3) (Код УКТ ЗЕД: ) на загальну суму 592239,06 грн., а також автопослуг на суму 73311,48 грн., всього на суму 665550,54 грн. (а.с. 16). Згідно вказаного рахунку-фактури поіменовані в ньому продукція і послуги з доставки підлягали оплаті одержувачем до 01.12.2019 року.

На підставі рахунку-фактури № РБК-013839 від 01 грудня 2019 року позивач по видаткових накладних передав, а відповідач в особі виконроба Клімова М.В по довіреності № 2887/1 від 01.12.2019 прийняв продукцію - бетони в асортименті та автопослуги з їх доставки на загальну суму 665550,40 грн. (з них 592238,92 грн. вартість бетонів, 73311,48 грн. вартість автопослуг) згідно наступних видаткових накладних та актів виконаних робіт (наданих послуг):

Видаткова накладнаАкт здачі-прийняття робіт (наданих послуг)
№ РБК-013839-1 від 01.12.2019 р. на суму 27455.08 грн.№ РБК-013839-1 від 01.12.2019 р. на суму 3385,80 грн.
№ РБК-013839-2 від 02.12.2019 р. на суму 41182,62 грн.№ РБК-013839-2 від 02.12.2019 р. на суму 5078,70грн.
№ РБК-013839-3 від 03.12.2019 р. на суму 27455,08 грн.№РБК-013839-3 від 03.12.2019 р. на суму 3385,80 грн.
№ РБК-013839-4 від 04.12.2019 р. на суму 41182,62 грн.№ РБК-013839-4 від 04.12.2019 р. на суму 5078,70 грн.
№ РБК-013839-5 від 05.12.2019 р. на суму 54910.15 грн.№ РБК-013839-5 від 05.12.2019 р. на суму 6771,60 грн.
№ РБК-013839-6 від 06.12.2019 р. на суму 65458,68 грн.№ РБК-013839-6 від 06.12.2019 р. на суму 8072,46 грн.
№ РБК-013839-7 від 07.12.2019 р. на суму 41905,12 грн.№ РБК-013839-7 від 07.12.2019 р. на суму 5167,80 грн.
№ РБК-013839-8 від 08.12.2019 р. на суму 27744,07грн. № РБК-013839-8 від 08.12.2019 р. на суму 3421,44 грн.
№ РБК-013839-9 від 09.12.2019 р. на суму 27455,08 грн.№ РБК-013839-9 від 09.12.2019 р. на суму 3385,80грн.
№ РБК-013839-10 від 11.12.2019 р. на суму 13 294,03,грн№ РБК-013839-10 від 11.12.2019 р. на суму 1639,44 грн.
№ РБК-013839-11 від 12.12.2019 р. на суму 13162,78 грн.№ РБК-013839-11 від 12.12.2019 р. на суму 1639,44 грн.
№ РБК-013839-12 від 13.12.2019 р. на суму 13162,78 грн.№ РБК-013839-12 від 13.12.2019 р. на суму 1639,44 грн.
№ РБК-013839-13 від 14.12.2019 р. на суму 13591,99 грн№ РБК-013839-13 від 14.12.2019 р. на суму 1692,90 грн.
№ РБК-013839-14 від 19.12.2019 р. на суму 13162,78 грн.№ РБК-013839-14 від 19.12.2019 р. на суму 1639,44 грн.
№ РБК-013839-15 від 20.12.2019 р. на суму 39488,32 грн.№ РБК-013839-15 від 20.12.2019 р. на суму 4918,32 грн.
№ РБК-013839-16 від 21.12.2019 р. на суму 13162,78 грн.№ РБК-013839-16 від 21.12.2019 р. на суму 1639,44грн.
№ РБК-013839-17 від 22.12.2019 р. на суму 13162,78 грн.№ РБК-013839-17 від 22.12.2019 р. на суму 1639,44 грн.
№ РБК-013839-18 від 23.12.2019 р. на суму 26325,54 грн.№ РБК-013839-18 від 23.12.2019 р. на суму 3278,88 грн.
№ РБК-013839-19 від 24.12.2019 р. на суму 26325,54 грн.№ РБК-013839-19 від 24.12.2019 р. на суму 3278,88 грн.
№ РБК-013839-20 від 25.12.2019 р. на суму 26325,54 грн.№ РБК-013839-20 від 25.12.2019 р. на суму 3278,88 грн.
№ РБК-013839-21 від 26.12.2019 р. на суму 13162,78 грн.№ РБК-013839-21 від 26.12.2019 р. на суму 1639,44 грн.
№ РБК-013839-22 від 27.12.2019 р. на суму 13162.78 грн.№ РБК-013839-22 від 27.12.2019 р. на суму 1639,44 грн.

У позові позивач зазначив, що відповідач здійснив часткову оплату продукції і послуг з її поставки на суму 369098,48 грн. наступним чином:

1) 13.02.2020 шляхом сплати коштів у сумі 200000,00 грн. на рахунок позивача (виписка банку за 13.02.2020, а.с. 43);

2) 16.03.2020 шляхом зарахування переплати відповідача по рахунках-фактурах № РБК-014579 від 23.12.2019 у сумі 52294,08 грн. та № РБК-000099 від 13.01.2010 у сумі 116804,40 грн. згідно листа ТОВ "Євроінтербуд" від 16.03.2010 № 859/К (а.с. 44).

З урахуванням зазначеної оплати заборгованість ТОВ "Євроінтербуд" перед ПП "Ресурс Буд" склала 296451,92 грн. і 19 березня 2020 року позивач надіслав відповідачеві вимогу про сплату боргу, однак відповіді не отримав (а.с. 40-42).

Після звернення позивача з позовною заявою до суду відповідач платіжним дорученням № 2541 від 22.04.2020 сплатив на рахунок ПП "Ресурс Буд" ще 100000,00 грн. згідно рахунку № РБК-013839 від 1 грудня 2019 року, що підтверджується випискою банку за 22.04.2020 (а.с. 60).

Доказів сплати решти вартості продукції і автопослуг у сумі 196451,92 грн. матеріали справи не містять (665550,40 грн. - 200000,00 грн. - 52294,08 грн. - 116804,40 грн. - 100000,00 грн.).

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначено статтею 11 Цивільного кодексу України, відповідно до частини 1 якої цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти (пункти 1, 4 частини 2 статті 11 ЦК).

За визначенням частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 4 статті 203 ЦК правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Статтею 205 Цивільного кодексу визначено форми правочину та способи волевиявлення. Так, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

За приписами частини 1 статті 206 ЦК усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Юридичній особі, що сплатила за товари та послуги на підставі усного правочину з другою стороною, видається документ, що підтверджує підставу сплати та суму одержаних грошових коштів (частини 2 статті 206 ЦК).

Відповідно до статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Аналогічну норму містить стаття 181 Господарського кодексу України, яка регламентує загальний порядок укладання господарських договорів.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (частина 1 статті 181 ГК України).

Згідно з нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК).

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За приписами статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Відповідно до статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Наявність складених і підписаних сторонами спору видаткових накладних і актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), за змістом яких позивач є продавцем, а відповідач покупцем продукції - бетонів в асортименті, і послуг з доставки, засвідчує наявність між сторонами договірних відносин купівлі-продажу з оформленням їх у спрощеному вигляді шляхом складення накладних без укладення і підписання договору купівлі-продажу як окремого документа.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За визначенням статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною першою статті 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У рахунку-фактурі № РБК-013839 від 1 грудня 2019 року зазначено, що рахунок дійсний до сплати до 01.12.2019, отже, оплату продукції і послуг з її доставки відповідач мав здійснити на умовах передоплати до передачі продукції позивачем.

Тобто, виконання позивачем домовленості з відповідачем щодо передачі продукції у власність останнього було обумовлено виконанням відповідачем свого обов`язку щодо здійснення попередньої оплати в повному розмірі.

Натомість, позивач передав продукцію відповідачу до того, як останній її оплатив.

За змістом статті 538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання.

При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону.

У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Отже, оскільки позивач своє зустрічне зобов`язання з продажу бетонів виконав, відповідач зобов`язаний оплатити передану йому продукцію і послуги з її доставки.

Визначаючи в такому випадку строк виконання грошового зобов`язання відповідачем, суд виходить з приписів положення частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України, якою унормовано, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином, проведення відповідачем оплати за продукцію і послуги з її доставки мало відбуватися в день підписання сторонами видаткових накладних і актів здачі-прийняття робіт (наданих послуг) по кожній партії продукції.

За приписами статей 526 Цивільного кодексу України та 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Зазначені норми узгоджуються з вимогами статті 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Нормою 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У ході розгляду справи встановлено, що відповідач не оплатив поставлену йому позивачем продукцію - бетони, та надані послуги з їх доставки автомобільним транспортом на загальну суму 196451,92 грн., будь-яких доказів на спростування доводів позивача відповідач не надав.

Той факт, що після звернення позивача з позовом до суду відповідач оплатив частину вартості продукції в сумі 100000,00 грн., свідчить на думку суду, що ТОВ "Євроінтербуд" визнає свою заборгованість перед позивачем.

Таким чином, позовні вимоги ПП "Ресурс Буд" у частині стягнення основного боргу в розмірі 196451,92 грн. підтверджені документально, є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Приписами статті 610 Цивільного кодексу України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі зазначеної статті Цивільного кодексу позивач нарахував відповідачу 3% річних у сумі 4517,40 грн. за період з 02.12.2019 по 14.04.2020 на заборгованість за видатковими накладними і актами здачі-прийняття робіт (наданих послуг) з урахуванням здійсненої відповідачем 13.02.2020 оплати в сумі 200000,00 грн. та проведеного 16.03.2020 зарахування переплати в сумі 169098,48 грн.

Перевіривши розрахунок 3% річних, суд встановив, що позивач помилково визначив дату початку прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати деяких видаткових накладних, за якими передача продукції відбувалася та строк її оплати припадав на вихідний день.

Відповідно до статті 252 Цивільного кодексу України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Згідно норми частини 5 статті 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Відтак, останнім днем строку виконання зобов`язання з оплати поставленого за вказаними нижче видатковими накладними товару є перший робочий день після вихідного (святкового) дня, а першим днем періоду прострочення - наступний за ним день:

Видаткова накладнаДата оплати Початок періоду прострочення
№ РБК-013839-7 від 07.12.2019 (7-8.12.2019 вихідні дні субота, неділя)09.12 201910.12.2019
№ РБК-013839-8 від 08.12.2019 (7-8.12.2019 вихідні дні субота, неділя)09.12 201910.12.2019
№ РБК-013839-13 від 14.12.2019 (14-15.12.2019 вихідні дні субота, неділя)16.12.201917.12.2019
№ РБК-013839-17 від 22.12.2019 (22.12.2019 вихідний день неділя)23.12.201924.12.2019
№ РБК-013839-20 від 25.12.2019 (25.12.2019 неробочий день релігійне свято Різдво Христове, ст. 73 КЗПП України)26.12.201927.12.2019

Крім того, суд виявив помилку у підрахунку 3% річних, нарахованих на заборгованість за актом здачі-прийняття робіт (наданих послуг) № РБК-013839-19 від 24.12.2019.

З огляду на викладене суд здійснив перерахунок 3% річних і обчислив проценти річних у розмірі 4629,80 грн. за період з 02.12.2019 по 14.04.2020 на визначену позивачем заборгованість (розрахунок суду, а.с.86-89).

Відтак, обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, є вимоги про стягнення трьох процентів річних у сумі 4629,80 грн. У решті вимог про стягнення 3% річних у розмірі 78,06 грн. у позові слід відмовити.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказами у господарському процесі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 73 ГПК України).

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Встановивши обставини справи та оцінивши за правилами статті 86 ГПК України зібрані у справі докази, за результатами розгляду спору в судовому засіданні суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в частині вимог про стягнення основного боргу в розмірі 196451,92 грн. по оплаті за передану продукцію і послуги з її доставки та 4629,80 грн. 3% річних. У частині вимог про стягнення 3% річних у сумі 78,06 грн. у позові належить відмовити.

Розподіляючи судові витрати у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 129 ГПК України відшкодування витрат зі сплати судового збору покладається на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

При цьому, у частині 3 статті 130 ГПК України урегульовано, що якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог на 100000,00 грн. у зв`язку з їх добровільною сплатою відповідачем після пред`явлення позову ПП "Ресурс Буд".

Отже, судовий збір у сумі 1500,00 грн., який припадає на дану частину позовних вимог, підлягає стягненню з відповідача (100000,00 грн. х 1,5%).

Враховуючи, що в решті вимог позов задоволено частково, судовий збір в розмірі 3016, 23 грн. ((196451,92 грн. + 4629,80 грн.)) х 1,5%) належить стягнути з відповідача на користь позивача, а судовий збір у сумі 1,17 грн. (78,06 грн. х 1,5%) залишити за позивачем.

Відповідно до статті 123 ГПК України до судових витрат належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу і витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Частинами 1-3 статті 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивач у позовній заяві заявив про попередню (орієнтовну) суму витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

У заяві про розподіл судових витрат від 19.05.2020 позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 5000,00 грн.

До вказаної заяви додано підтверджуючі документи, а саме:

- договір № 13/04 від 13.04.2020 про надання правничої допомоги між Адвокатським об`єднанням "Правозахист" і клієнтом Приватним підприємством "Ресурс Буд";

- детальний опис робіт (наданих послуг) по договору № 13/04 про надання правничої допомоги від 13.04.2020;

- виставлений Адвокатським об`єднанням "Правозахист" платнику ПП "Ресурс Буд" рахунок на оплату № 23 від 13.04.2020 на суму 5000,00 грн.;

- складений і підписаний АО "Правозахист" і ПП "Ресурс Буд" акт надання послуг № 5/6 від 18.05.2020 на суму 5000,00 грн., згідно якого АО "Правозахист" надало клієнту ПП "Ресурс Буд" послуги вартістю:

1000,00 грн. - з вивчення матеріалів, на підставі яких у ТОВ "Євроінтербуд" виникла заборгованість за період з 01 грудня 2019 р. по 27 грудня 2019 р. щодо поставленої продукції ПП "Ресурс Буд",

500,00 грн. - з надання консультації та рекомендацій щодо правової позиції,

3500,00 грн. - з підготовки позовної заяви про стягнення боргу з ТОВ "Євроінтербуд", розрахунку 3% річних, подання документів до суду;

- платіжне доручення № 171 від 19.05.2020 про сплату ПП "Ресурс Буд" Адвокатському об`єднанню "Правозахист" коштів у розмірі 5000,00 грн. з призначенням платежу "оплата за підготовку позовної заяви про стягнення боргу з ТОВ "Євроінтебуд" зг. договору № 13/04 від 13.04.2020 р. без ПДВ";

- виписку з ЄДРПОУ щодо юридичної особи Адвокатське об`єднання "Правозахист", ордер серії КС № 424036 від 18.05.2020 про представництво інтересів ПП "Ресурс Буд" адвокатом Гончар Людмилою Вікторівною і свідоцтво Гончар Л.В. про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2795/10 від 31.03.2005.

Дослідивши зазначені документи, суд дійшов висновку, що вони є належними доказами, які підтверджують витрати позивача в розмірі 5000,00 грн. на правничу допомогу адвоката у справі № 926/870/20.

Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати (крім судового збору), пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що у частині вимог про стягнення 3% річних у сумі 78,06 грн. (що складає 0,03% від первісної ціни позову) у позові відмовлено, витрати на правничу допомогу підлягають розподілу наступним чином:

5000,00 грн. х 0,03% = 1,50 грн. залишаються за позивачем,

5000,00 грн. х (100-0,03)% = 4998,50 грн. належить стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 20, 123, 126, 129, 238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Приватного підприємства "Ресурс Буд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроінтербуд" про стягнення заборгованості в сумі 201159,78 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроінтербуд" (28023, м. Чернівці, вул. Руська, 259, кв. 55, ) на користь Приватного підприємства "Ресурс Буд" (03083, м. Київ, вул. Пирогівський шлях, 34, ) 196451,92 грн. основного боргу, 4629,80 грн. 3% річних, 4516,23 грн. судового збору та 4998,50 грн. витрат на правничу допомогу адвоката.

3. У частині вимог про стягнення 78,06 грн. 3% річних у позові відмовити.

4. Судовий збір у сумі 1,17 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 1,50 грн. залишити за позивачем Приватним підприємством "Ресурс Буд".

З набранням судовим рішенням законної сили видати наказ.

Строк і порядок набрання рішенням законної сили та його оскарження.

Відповідно до статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (стаття 257 ГПК України).

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статею 256, продовжуються на строк дії такого карантину (п. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" ГПК України).

Повний текст рішення підписано 28 травня 2020 року.

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Суддя Т.І.Ковальчук