ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2020 р. Справа№ 911/3323/14

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Корсака В.А.

Попікової О.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Гузир І.А.,

представників сторін:

позивача: Грищенко О.М.,

відповідача-1: не з`явилися,

відповідача-2: не з`явилися,

органу ДВС: не з`явилися,

розглянувши апеляційну скаргу

Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро)

на ухвалу Господарського суду Київської області від 02.03.2020 (повний текст складено 10.03.2020)

у справі № 911/3323/14 (суддя Бабкіна В.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Нотапс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп"

Товариства з обмеженою відповідальністю "Екосвіт"

про стягнення 8.762,32 грн,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.03.2020 у справі №911/3323/14:

1. Закрито провадження в частині розгляду вимог п. 5 скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС" № 08-1/01 від 08.01.2020 (вх. № 3/20 від 08.01.2020) на дії та бездіяльність державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у виконавчих провадженнях ВП № 45389704 та ВП № 45389945 щодо примусового виконання наказів господарського суду Київської області від 28.10.2014 у справі № 911/3323/14, а саме щодо визнання за період з 22.05.2019 по 24.12.2019 неправомірною бездіяльності державного виконавця Вознесенівського ВДВС міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області у виконавчих провадженнях ВП №45389704 та ВП №45389945 щодо примусового виконання наказів господарського суду Київської області від 28.10.2014 у справі №911/3323/14, яка виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій із врахуванням норм Закону України "Про виконавче провадження".

2. У решті вимог скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС" № 08-1/01 від 08.01.2020 (вх. № 3/20 від 08.01.2020 ) на дії та бездіяльність державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у виконавчих провадженнях ВП № 45389704 та ВП № 45389945 щодо примусового виконання наказів господарського суду Київської області від 28.10.2014 у справі № 911/3323/14 задоволено.

3. Визнано неправомірними дії державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, які виразились у винесенні постанов Вознесенівського ВДВС міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 24.12.2019 про повернення наказів господарського суду Київської області від 28.10.2014 у справі № 911/3323/14 стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

4. Визнано незаконними (скасовано) постанови Вознесенівського ВДВС міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 24.12.2019 про повернення наказів господарського суду Київської області від 28.10.2014 у справі № 911/3323/14 стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвала місцевого суду мотивована тим, що державним виконавцем не надано доказів, які б спростовували викладені скаржником обставини, зокрема на підтвердження того, що виконавцем вживалися усі передбачені законом заходи, спрямовані на вчасне і повне виконання рішення суду у цій справі, в тому числі здійснення заходів, передбачених п.п. 1, 16, 18, 19 ч. 3 ст. 18, ч. 3 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» та, як наслідок, доказів правомірності винесення постанов від 24.12.2019 про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Не погодившись з ухвалою місцевого суду, Вознесенівський ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу місцевого суду скасувати в частині задоволення скарги.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.04.2020 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Попікова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2020 апеляційну скаргу Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) залишено без руху.

27.04.2020 від Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) надійшла заява з доданими до неї доказами сплати судового збору за подання апеляційної скарги та доказами направлення копії апеляційної скарги сторонам у справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2020 поновлено Вознесенівському відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) пропущений строк на апеляційне оскарження; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) на ухвалу Господарського суду Київської області від 02.03.2020 (повний текст складено 10.03.2020) у справі №911/3323/14, розгляд справи призначено на 27.05.2020.

Вимоги та доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що за період з 22.05.2019 по 24.12.2019 державним виконавцем здійснювались перевірки наявності відкритих рахунків (не рідше, ніж один раз на два тижні), рухомого та нерухомого майна, що належить боржнику (не рідше, ніж один раз на три місяці) шляхом направлення запитів до ДФС, перевірки наявності зареєстрованих за боржником транспортних засобів в МВС, формування інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ТОВ "ЕКОСВІТ", направлення викликів керівнику юридичної особи-боржника, здійснення виходу з метою перевірки майнового стану за місцем реєстрації боржника, перевірки майнового стану боржника шляхом направлення запитів до відповідних державних органів та установ, а також інші заходи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечив, зазначив, що ухвала місцевого суду прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права і просив залишити вказану ухвалу без змін.

В судовому засіданні 27.05.2020 представник позивача надав усні пояснення у справі, відповів на запитання суду, просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити повністю.

Представники відповідачів та органу ДВС в судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи станом на час судового засідання апеляційному суду не направили.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності вказаних представників.

Частинами 1, 4 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено місцевим судом та підтверджується матеріалами справи, рішенням Господарського суду Київської області від 09.10.2014 у справі №911/3323/14 позов було задоволено повністю, солідарно стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОСВІТ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС" 6.032,00 грн заборгованості, 1257,57 грн судового збору та 569,43 грн адвокатських витрат, а також стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОСВІТ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС" 939,82 грн 3% річних, 1.791,50 грн інфляційних втрат, 569,43 грн судового збору та 230,57 грн. адвокатських витрат.

На виконання даного рішення було видано відповідні накази від 28.10.2014.

До господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС" надійшла скарга № 08-1/01 від 08.01.2020 (вх. № 3/20 від 08.01.2020) на дії та бездіяльність державного виконавця, в якій скаржник (з урахуванням уточненої заяви від 03.02.2020 вх. №2366/20 від 03.02.2020), в якій скаржник просить: 1) прийняти скаргу ТОВ "Компанія "НОТАПС" на дії та бездіяльність державного виконавця Вознесенівського ВДВС міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області у виконавчих провадженнях ВП № 45389704 та ВП № 45389945 щодо примусового виконання наказів господарського суду Київської області від 28.10.2014; 2) задовольнити вказану скаргу; 3) визнати дії державного виконавця Вознесенівського ВДВС міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, які виразились у винесенні постанов Вознесенівського ВДВС міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 24.12.2019 про повернення наказу господарського суду Київської області від 28.10.2014 у справі № 911/3323/14 без виконання на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", протиправними, передчасними та незаконними; 4) визнати недійсними та скасувати постанови Вознесенівського ВДВС міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 24.12.2019 про повернення наказу господарського суду Київської області від 28.10.2014 у справі № 911/3323/14 без виконання на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження"; 5) визнати за період з 22.05.2019 по 24.12.2019 неправомірною та протиправною бездіяльність державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у виконавчих провадженнях ВП № 45389704 та ВП № 45389945 щодо примусового виконання наказів господарського суду Київської області від 28.10.2014 у справі № 911/3323/14, яка виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій із врахуванням норм Закону України "Про виконавче провадження".

10.02.2020 до Господарського суду Київської області від представника скаржника надійшла заява б/н, б/д (вх. № 3172/20 від 10.02.2020), відповідно до якої ТОВ "Компанія "НОТАПС" вважає за доцільне та можливе відмовитись від вимог пункту 5 скарги № 08-1/01 від 08.01.2020 та просить суд закрити провадження у справі в цій частині вимог.

Дослідивши доводи скаржника, заперечення відділу ДВС, матеріали скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС" на дії та бездіяльність державного виконавця, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про наявність підстав для задоволення зазначеної скарги в частині вимог пунктів 2, 3, 4 її прохальної частини з огляду на таке.

Відповідно до частин 1, 5 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Частиною 2 статті 36 зазначеного Закону визначено, що розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Відповідно до частини 8 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше, ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника; не рідше, ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

При цьому сам факт здійснення окремих дії щодо виявлення майна та коштів боржника, без встановлення та дослідження обставин, що державним виконавцем проводилась перевірка майнового стану боржника з відповідною періодичністю, встановленою частиною 8 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження", не свідчить про належне виконання державним виконавцем своїх обов`язків щодо розшуку майна боржника та здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення.

У свою чергу відсутність обґрунтованого висновку стосовно належного та повного вчинення державним виконавцем визначених законом дій щодо розшуку майна боржника дає підстави вважати передчасним висновок про відсутність такого майна у боржника, та як результат - про передчасність наявності підстав для повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18.07.2018 у справі № 915/1294/13.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Висновок щодо безрезультатності або неможливості розшуку боржника, майна боржника може бути обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець, повністю реалізував надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.08.2018 у справі № 910/25970/14.

Колегія суддів дослідила надані до матеріалів справи матеріали виконавчих проваджень та встановила, що державним виконавцем не було виконано всіх належних та необхідних дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, спрямованих на виконання наказів від 28.10.2014 у справі №911/3323/14.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України „Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; 5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; 9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; 12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; 15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; 20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 cт. 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п. п. 11, 12 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (зі змінами та доповненнями), запит виконавця є письмовим документом, який є обов`язковим для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю інформації, документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень. Отримана інформація використовується органами державної виконавчої служби (приватним виконавцем) виключно із службовою метою. У вимозі, дорученні, запиті виконавця обов`язково зазначаються: найменування органу державної виконавчої служби, прізвище, ім`я та по батькові державного виконавця або прізвище, ім`я та по батькові приватного виконавця; дата відкриття та номер виконавчого провадження; реквізити виконавчого документа; строк виконання; наслідки невиконання.

Місцевий суд вірно встановив, що державний виконавець направив запити до МВС стосовно наявності зареєстрованих за боржником транспортних засобів, на які було отримано відповіді від 24.05.2019 № 27287, від 03.06.2019 № 5946620, від 10.06.2019 № 6682065; відповідь від 16.07.2019 № 10313714; від 22.07.2019 № 10631132, від 12.08.2019 № 11110212, від 22.08.2019 № 11464088, від 18.09.2019 № 1296757, від 19.09.2019 № 13055545, від 08.10.2019 № 1356468, від 18.10.2019 № 14154843, від 22.10.2019 № 14287494, від 04.11.2019 № 14589252, від 11.11.2019 № 14788977, від 22.11.2019 № 15068203, від 27.11.2019 № 15185435, від 16.12.2019 № 15643783, у яких зазначено про відсутність даних щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів.

26.04.2019 , 12.06.2019 , 11.09.2019 , 20.12.2019 державний виконавець здійснив вихід за адресою боржника, а саме: м. Запоріжжя, пр. Маяковського, 11. Боржника за вказаною адресою не розшукано, про що складений акт державного виконавця. Керівнику боржника за місцем знаходження боржника державним виконавцем неодноразово направлялися виклики з вимогою з`явитися до державного виконавця та одночасно надати пояснення керівника або іншої уповноваженої особи за фактом невиконання вимог виконавчого документа, а також повідомити про заходи, що вживаються з метою його виконання; достовірні відомості про кошти у гривнях та іноземній валюті, інші цінності (дорогоцінні метали, ювелірні вироби тощо), у тому числі - про кошти на рахунках і вкладах у банках та інших фінансових установах, про рахунки в цінних паперах у депозитарних установах, що знаходяться на території України та за її межами, з зазначенням назви відповідної установи та її адреси, на підтвердження чого надати копії відповідних договорів або інших документів; достовірні відомості про наявність готівки в національній та іноземній валюті, що перебуває в касах або інших сховищах; достовірні відомості про майно, у тому числі - про майно, що перебуває у спільній власності (місцезнаходження, технічна характеристика тощо) з наданням копій підтверджуючих документів про відповідне право; достовірні відомості про майно, що перебуває в заставі/іпотеці або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні від інших осіб (місцезнаходження майна, його характеристика тощо) з наданням копій підтверджуючих договорів та додатків до них достовірні відомості про майно, обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу; достовірні відомості про майнові права, на які може бути звернено стягнення, зокрема частки у статутному капіталі юридичних осіб, в тому числі майнові права, що є предметом застави/іпотеки, з наданням копій підтверджуючих документів.

Однак керівник боржника на прийом до державного виконавця не з`явився та про причини неявки не повідомив.

Державним виконавцем 04.03.2019, 18.03.2019, 24.04.2019, 14.06.2019, 17.07.2019, 08.10.2019 були направлені виклики, якими боржника зобов`язано з`явитись до відділу. Керівник боржника до відділу не з`явився.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 24.05.2019, 17.07.2019, 27.08.2019, 17.09.2019, 22.10.2019, 27.11.2019, 24.12.2019 - відомості відсутні. Наявний арешт на все нерухоме майно боржника.

Також з метою перевірки майнового стану боржника державним виконавцем було направлено до відповідних державних органів та установ такі запити: 24.05.2019 № 27285/3 (Головне управління статистики); 24.05.2019 № 27282/3 (Регіональний сервісний центр МВС в Запорізькій області); 24.05.2019 № 27283/3 (ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області); 24.05.2019 № 27284/3 (ГУ Держпродспоживслужби); 24.05.2019 № 27287/3 (АІС/НАІС); 17.07.2019 № 36541/3 (ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області); 17.07.2019 № 36553 (Запорізька ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області); 17.07.2019 № 36555 (Головне управління статистики); 17.07.2019 (формування інформаційної довідки з Державного реєстру речових драв на нерухоме майно, та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна); 08.10.2019 № 49267 (ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області); 08.10.2019 № 49269 (Головне управління статистики); 08.10.2019 (ГУ Держпродспоживслужби); 22.10.2019 (Державне агентство рибного господарства України); 22.10.2019 (Державна служба морського та річкового транспорту); 22.10.2019 (Державне підприємство «Національні інформаційні системи»); 22.10.2019 (ДП «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин»); 22.10.2019 (ДП «Держреєстри України»); 22.10.2019 (Державна архітектурно-будівельна інспекція України); 22.10.2019 (Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку); 22.10.2019 (ДП «Український інститут інтелектуальної власності»); 22.10.2019 (Державна служба України з питань праці); 22.10.2019 (ДП «Головний інформаційно-обчислювальний центр Укрзалізниці»); 22.10.2019 (ГУ ДПС у Запорізькій області).

Згідно з витягами від 17.07.2019, 22.10.2019, 27.11.2019 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «ЕКОСВІТ» зареєстроване за адресою, яка вказана у виконавчому документі.

Згідно з відповідями ГУ статистики у Запорізькій області від 18.06.2019, 30.08.2019, 16.10.2019 керівником ТОВ «ЕКОСВІТ» є ОСОБА_1 . Місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

Згідно з відповідями Держгеокадастру від 05.06.2019, 21.06.2019, 27.06.2019, 26.06.2019, 02.07.2019, 26.07.2019, 05.08.2019, 27.08.2019, 29.08.2019, 02.09.2019, 03.09.2019, 20.09.2019, 24.10.2019, 28.10.2019 земельні ділянки у власності (користуванні) ТОВ «ЕКОСВІТ» не зареєстровані.

Згідно з відповідями ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області від 19.07.2019, 21.08.2019 за боржником техніка не зареєстрована.

Згідно з відповідями ДФС від 23.08.2019, 06.11.2019 інформація стосовно дебіторської заборгованості відсутня.

Згідно з відповіддю МВС Регіональний сервісний центр в Запорізькій області від 12.06.2019 транспортні засоби за боржником не зареєстровані.

Згідно з відповіддю АТ «Українська залізниця» від 05.11.2019 вантажні вагони не зареєстровані, відсутні відомості про зареєстровані локомотиви.

Згідно з відповіддю Архітектурно-будівельної інспекції України від 30.10.2019 будь-яка інформація стосовно видачі та реєстрації ТОВ «ЕКОСВІТ» дозвільних документів та ліцензій на провадження господарської діяльності пов`язаної зі створенням об`єктів архітектури в Департаменті відсутня.

Згідно з відповідями Управління держпраці від 22.10.2019, 05.11.2019, 06.11.2019, 08.11.2019, 11.11.2019, 13.11.2019, 14.11.2019, 22.11.2019, 24.11.2019, 26.11.2019, 29.11.2019 встановлено, що зазначених ТТЗ за обліками Управління за ТОВ «ЕКОСВІТ» не зареєстровано.

Згідно з відповіддю ДП «Український інститут інтелектуальної власності» від 12.11.2019 за результатами пошуку об`єктів промислової власності, що належить ТОВ «ЕКОСВІТ» не виявлено.

Згідно з відповіддю ДП «Агенство з ідентифікації і реєстрації тварин» від 05.11.2019 вказана юридична особа не зареєстрована як власник тварин в Єдиному державному реєстрі тварин.

Згідно з відповіддю Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 12.11.2019 ТОВ «ЕКОСВІТ» серед власників пакетів голосуючих акцій акціонерних товариств відсутнє.

Згідно з відповіддю ДП «Національні інформаційні системи» від 03.09.2019 в Єдиному реєстрі довіреностей щодо ТОВ «ЕКОСВІТ» інформація відсутня.

Водночас матеріали справи свідчать про те, що перевірка майнового стану боржника була проведена державним виконавцем Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області із частковим дотриманням приписів ч. 8 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" щодо строків та порядку вчинення виконавчих дій.

Так, за твердженням заявника, у порушення приписів Закону державним виконавцем не було вжито наступних заходів: не направлено запитів до органу доходів і зборів з метою отримання інформації про дебіторську заборгованість боржника; із метою отримання та встановлення інформації про дебіторську заборгованість боржника не витребувано від обслуговуючого банку боржника відомостей про рух коштів по відповідному рахунку; не направлено запитів до фіскальних (податкових) органів щодо встановлення та підтвердження факту перебування боржника серед одержувачів державних дотацій у відповідній сфері господарської діяльності за певною державною програмою - фінансування/підтримка господарської діяльності за рахунок держави; не направлено запитів до Державної фіскальної служби України, її регіональних структурних підрозділів, про надання копії податкового щоквартального звіту за 2016-2017 рік за формою 1-ДФ та/або запиту про надання інформації щодо форми (коди податкових виплат) виплати доходів іншим відповідним суб`єктам господарювання щодо оплати послуг оренди, інших платежів; у випадку існування перешкод у здійсненні даного заходу не вжито дій щодо захисту прав та обов`язків органу ДВС та стягувача та щодо звернення до суду із вимогами відповідного характеру; із метою встановлення та/або перевірки факту здійснення боржником господарської діяльності не направлено запитів до Державної фіскальної служби України, її регіональних структурних підрозділів, про наявність та/або відсутність боржника серед платників загальнодержавних податків відповідно до норм чинного законодавства України: Податок на доходи фізичних осіб, Податок на додану вартість, Акцизний податок, Екологічний податок, Плата за користування надрами, Рентна плата за об`єкти використання, тощо; із метою встановлення та/або перевірки факту здійснення боржником господарської діяльності не направлено запитів до Державної фіскальної служби України, її регіональних структурних підрозділів про наявність та/або відсутність боржника серед платників місцевих податків відповідно до норм чинного законодавства України: Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, Транспортний податок, Єдиний податок для ФОП, Плата за землю (у складі податку на майно), тощо; із метою встановлення та/або перевірки факту здійснення боржником господарської діяльності не направлено запитів до Державної фіскальної служби України, її регіональних структурних підрозділів про наявність та/або відсутність у боржника ведення книги обліку розрахункових операцій (книга ОРО)/журналу використання реєстраторів розрахункових операцій (РРО); із метою встановлення та/або перевірки факту здійснення боржником господарської діяльності не направлено запитів до Державної фіскальної служби України, її регіональних структурних підрозділів про наявність та/або відсутність у боржника у реєстрі осіб, котрі здійснюють операції з товарами; із метою встановлення та/або перевірки факту здійснення боржником господарської діяльності не направлено запитів до Державної фіскальної служби України, її регіональних структурних підрозділів про наявність та/або відсутність у боржника у реєстрі осіб, котрим має бути відшкодовано за рахунок державного бюджету суми податку на додану вартість; не вжито заходів щодо звернення до районного (та/або обласного) відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційних служб Головного управління юстиції Міністерства юстиції України та до територіального (районного та/або обласного) управління Державної міграційної служби України з метою встановлення факту перебування боржника у ЄДРПОУ серед власників (засновників) суб`єктів господарювання; із метою встановлення та/або перевірки факту здійснення боржником господарської діяльності, встановлення та/або перевірки наявності вигодонабувачів від діяльності боржника не направлено запитів до Державної фіскальної служби України, її регіональних структурних підрозділів про надання інформації щодо суб`єктів, відповідно до правовідносин із котрими боржник виступає податковим агентом; у випадку існування перешкод у здійсненні даного заходу не вжито дій щодо захисту прав та обов`язків органу ДВС та стягувача шляхом звернення до суду із вимогами відповідного характеру.

Колегія суддів відзначає, що у матеріалах виконавчих проваджень ВП №45389704 та ВП №45389945 відсутні докази, зокрема, щодо направлення державним виконавцем до суду подання про обмеження у праві виїзду за кордон керівника боржника із врахуванням приписів, що містяться у статті 337 ГПК України; звернення до районного/обласного Центру надання адміністративних послуг, до районного/обласного структурних підрозділу Державної міграційної служби України, до районних/обласних структурних підрозділів ДФС України, до державного реєстратора районного рівня тощо із метою встановлення всіх необхідних ідентифікуючих даних/відомостей про керівника боржника із метою подальшого вжиття заходів, таких як притягнення до кримінальної відповідальності та обмеження у праві виїзду за кордон. Крім того, державний виконавець не подав належних та допустимих доказів того, що боржник не здійснює господарської діяльності.

Місцевий суд вірно встановив, що у виконавчих провадженнях ВП №45389704 та ВП №45389945 при примусовому виконанні наказів Господарського суду Київської області від 28.10.2014 у справі №911/3323/14 за період з 22.05.2019 по 24.12.2019 орган ДВС в порушення ст.ст. 18, 48 Закону України "Про виконавче провадження" всіх належних, допустимих та достатніх виконавчих дій не вжив, у зв`язку з чим державний виконавець протиправно та передчасно виніс постанови від 24.12.2019 про повернення виконавчих документів у виконавчих провадження ВП №45389704 та ВП №45389945 стягувачу.

Щодо вимоги скаржника про визнання дій державного виконавця у виконавчих провадженнях ВП №45389704 та ВП №45389945, які виразились у винесенні постанов від 24.12.2019 про повернення наказів Господарського суду Київської області від 28.10.2014 стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" протиправними, передчасними та незаконними, а також про скасування вказаних постанов від 24.12.2019 про повернення наказів стягувачеві колегія суддів зазначає таке.

Вказана постанова мотивована тим, що в ході проведення виконавчих дій встановлено, що згідно з відповіддю МВС рухоме майно за боржником не зареєстровано.

Згідно з довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості відсутні.

Згідно з відповіддю ДФС інформація про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржником, до ДФС не надходила.

Згідно з відповіддю ГУ Держпраці у Запорізькій області технологічні транспортні засоби за боржником не зареєстровані.

Згідно з відповіддю Держпродспоживслужби с/г техніка не зареєстрована.

Згідно з відповіддю Держгеокадастру земельні ділянки не зареєстровані.

Згідно з відповіддю ДП «Український інститут інтелектуальної власності» об`єктів промислової власності, що належать боржнику, не виявлено.

Згідно з відповіддю ДП «Агенства з ідентифікації і реєстрації тварин» відсутня інформація, оскільки боржник не зареєстрований в Реєстрі тварин, як власник тварин.

Згідно з відповіддю ДПС України інформація щодо дебіторської заборгованості та балансу ТОВ «ЕКОСВІТ» відсутня.

Згідно з відповіддю Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку серед власників пакетів голосуючих акцій акціонерних товариств бржник відсутній.

Згідно з відповіддю ДП «Національні інформаційні системи» в Єдиному реєстрі довіреностей інформація відсутня.

Згідно з відповіддю Державної авіаційної служби України повітряні судна не зареєстровані.

Згідно з відповіддю Фонду соціального страхування України Управління виконавчої дирекції фонду у Запорізькій області фінансування страхувальника ТОВ «ЕКОСВІТ» для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам не здійснювалося.

Згідно з відповіддю ДП «Держреєстри України» ТОВ «ЕКОСВІТ» не зберігає зерно на зернових складах, підключених до основного реєстру складських документів на зерно та зерна, прийнятого на зберігання.

Згідно з відповіддю Архітектурно-будівельної інспекції України будь-яка інформація щодо видачі та реєстрації ТОВ «ЕКОСВІТ» дозвільних документів та ліцензій на провадження господарської діяльності, пов`язаної зі створенням об`єктів архітектури, в Департаменті відсутня.

Згідно з відповіддю ДП «Український інститут інтелектуальної власності» за результатами пошуку об`єктів промислової власності, що належить ТОВ «ЕКОСВІТ», не виявлено.

Згідно з відповіддю Департаменту реєстраційних послуг відомості з Єдиного державного реєстру не містять інформацію щодо реєстрації цінних паперів юридичних осіб.

Згідно з відповіддю ДФС не передбачено отримання інформації з бази даних електронних копій митних декларацій та інших митних документів.

Згідно з відповіддю АТ «Українська залізниця» вантажні вагони, локомативи не зареєстровані.

Згідно з відповіддю ДФС інформація про факт подання останньої звітності та фінансовий стан боржника відсутні.

Вжитими заходами виявити майно, на яке згідно із законом можливо звернути стягнення не виявилося можливим.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підприємство зареєстровано за адресою, яка вказана у виконавчому документі.

Згідно з відповіддю Головного управління Статистики, місцезнаходження боржника: м. Запоріжжя, п Маяковського, 11. Боржника за адресою не розшукано.

Як зазначалось вище, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відтак, виконавець перед поверненням виконавчого документа обов`язково має вчинити дії, пов`язані з розшуком майна боржника.

Наслідком здійснення державним виконавцем виконавчих дій, в тому числі і винесення як наслідок постанови про повернення виконавчого документа, є повне виконання судового рішення, тобто вчинення дій, зазначених в статях 10, 18, 36, 48, 54 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до п. п. 1, 2, 4, 7 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державну службу" основними обов`язками державних службовців є: додержання Конституції України та інших актів законодавства України; забезпечення ефективної роботи та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції; безпосереднє виконання покладених на них службових обов`язків, своєчасне і точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників; сумлінне виконання своїх службових обов`язків, ініціатива і творчість в роботі.

При цьому висновок щодо безрезультатності та/або неможливості розшуку майна чи встановлення/з`ясування певних обставин буде обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець, повністю реалізувавши надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату.

Однак, як вірно встановлено місцевим судом, державний виконавець не надав доказів, які спростовували б викладені скаржником обставини, зокрема, на підтвердження того, що виконавцем вживалися усі передбачені законом заходи, спрямовані на вчасне і повне виконання рішення суду у цій справі, в тому числі здійснення заходів, передбачених п. п. 1, 16, 18, 19 ч. 3 ст. 18, ч. 3 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» та, як наслідок, доказів правомірності винесення постанов від 24.12.2019 про повернення виконавчого документа стягувачеві.

При цьому колегія суддів зазначає, що повернення виконавчого документу внаслідок безрезультатності або неможливості розшуку боржника (майна боржника) може бути обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець повністю реалізував надані йому права, застосував усі можливі, передбачені законом заходи для досягнення необхідного позитивного результату у вигляді виконання судового рішення.

Так, згідно з положеннями ст. 129 Конституції України обов`язковість рішення суду визначено однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 18-рп/2012 від 13.12.2012 вказав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Поряд з тим, розглядаючи справу № 5-рп/2013, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.06.2013 зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Наведеними приписами Конституції України та рішень Конституційного Суду України декларується безумовне права кожного, на чию користь ухвалено судове рішення, на його виконання.

У ч. ч. 2, 4 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Європейський суд) як джерело права.

У рішенні Європейського суду від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін. Отже, для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Правові висновки про те, що виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як складову частину судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якій йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу, містяться також у рішеннях Європейського суду у справах "Бурдов проти Росії", "Горнсбі проти Греції".

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу до Конвенції (справа "Юрій Миколайович Іванов проти України", рішення Європейського суду від 15.10.2009 ).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З урахуванням викладеного, зважаючи на обов`язковість виконання судового рішення, широке коло повноважень та законодавчо визначені механізми, які мають бути застосовані державними виконавцями в процесі виконання судових рішень, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення скарги стягувача в частині визнання неправомірними дій державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, які виразились у винесенні постанов Вознесенівського ВДВС міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 24.12.2019 про повернення наказів господарського суду Київської області від 28.10.2014 у справі №911/3323/14 стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", та в частині визнання незаконними (скасування) постанов Вознесенівського ВДВС міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 24.12.2019 про повернення наказів господарського суду Київської області від 28.10.2014 у справі № 911/3323/14 стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Водночас, згідно з ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

З урахуванням заяви скаржника (вх. № 3172/20 від 10.02.2020), місцевий суд підставо закрив провадження з розгляду скарги в частині вимог п. 5 скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС" № 08-1/01 від 08.01.2020 (вх. № 3/20 від 08.01.2020) на дії та бездіяльність державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у виконавчих провадженнях ВП №45389704 та ВП №45389945 щодо примусового виконання наказів господарського суду Київської області від 28.10.2014 у справі №911/3323/14, а саме щодо вимоги про визнання за період з 22.05.2019 до 24.12.2019 неправомірною бездіяльності державного виконавця Вознесенівського ВДВС міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області у виконавчих провадженнях ВП № 45389704 та ВП №45389945 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 28.10.2014 у справі №911/3323/14, яка виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій із врахуванням норм Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, колегія суддів вважає, що ухвала місцевого суду постановлена з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для вирішення питання про забезпечення позову, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень, викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Беручи до уваги наведене, всі інші аргументи учасників судового процесу колегія судів з урахуванням п. 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України відхиляє як такі, що не стосуються предмета спору, є явно необґрунтованими та неприйнятними з огляду на законодавство та усталену судову практику.

У справі, що розглядається, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що судове рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275 - 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) на ухвалу Господарського суду Київської області від 02.03.2020 у справі №911/3323/14 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 02.03.2020 у справі №911/3323/14 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду Київської області матеріали справи №911/3323/14.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складений 29.05.2020.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді В.А. Корсак

О.В. Попікова