Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2020 р. Справа № 906/416/20

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МД ІСТЕЙТ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріадна-Полісся"

про стягнення 24 236,85 грн

Позивачем пред`явлено позов про стягнення на його користь з відповідача 24236,85 грн., з яких: 20564,04грн. боргу за поставлений товар по договору поставки №244/ОД/ЖТ/20 від 10.02.20; 3672,81грн. штрафу.

Ухвалою від 23.04.20 суд відкрив провадження у справі №906/416/20 за вказаною позовною заявою та вирішив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Клопотань про інше від сторін до суду не надходило.

Відповідач отримав вказану ухвалу 30.04.20, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення кореспонденції.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

10 лютого 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "МД ІСТЕЙТ" (постачальник/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АРІАДНА-ПОЛІССЯ" (покупець/відповідач) укладено Договір поставки № 244/ОД/ЖТ/20 (а.с.7).

Відповідно до п. 1.1 Договору, постачальник зобов`язується продати та передати у власність покупця металопрокат (далі по тексту "Товар"), а Покупець зобов`язується оплатити та прийняти Товар від Постачальника згідно умов даного Договору.

Пунктом 1.2 Договору встановлено, що найменування, одиниці вимірювання, загальна кількість Товару та його ціна передбачаються в Специфікаціях та/або у видаткових накладних.

12.02.20 сторони оформили Специфікації на поставку товару на загальну суму 20564,04грн. (а.с.13,14).

На виконання умов Договору, 13.02.20 позивач поставив відповідачу металопрокат на суму 20 564,04 грн., що підтверджується видатковими накладними № РН7-000797 від 13.02.2020 р. на суму 925,30 грн., № РН7-000798 від 13 лютого 2020 р. на суму 19 638,74 грн.; товарно-транспортною накладною № PH 374.798 від 13.02.2020.

Для здійснення оплати позивач надав рахунки-фактури №СФ7-01324 від 12.02.20 на суму 925,30грн. та №СФ7-01325 від 12.02.20 на суму 19638,74грн. (а.с.16,19).

Згідно п.4.1,4.4 договору, розрахунки за товар здійснюються на підставі виставлених постачальником рахунків-фактур протягом 1 (одного) банківського дня з дати виписки рахунку-фактури.

Таким чином, відповідач зобов`язався оплатити отриманий товар 12.02.20, однак у Специфікаціях сторони погодили відстрочку платежу 17 календарних днів з дати відгрузки, тобто відповідач зобов`язався розрахуватися у строк до 01.03.20.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте, відповідач свої зобов`язання щодо оплати товару не виконав, внаслідок чого станом на день звернення позивача з позовом до суду та на час розгляду справи у суді перед позивачем існує заборгованість в сумі 20564,04грн., що також підтверджується підписаним сторонами та скріпленим печатками Актом звірки розрахунків (а.с.20).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

За нормами ст. 712 ЦК України та ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим,сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідач контррозрахунку суми боргу не надав.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 20564,04грн. обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, позивач на підставі п.7.2 договору просить стягнути з відповідача 20% штрафу, що згідно розрахунку позивача становить 3672,81 грн. (а.с.3).

Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно,які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що у випадку невиконання зобов`язань з оплати Товару, Покупець сплачує Постачальнику штраф у розмірі 20 % від несвоєчасно сплаченої суми, що з розрахунку: 20564,04 грн. (сума боргу на дату подання позову) - 2 200,00 грн. (сума послуги доставки, на яку штраф не нараховується) = 18 364,04 грн. х 20 % = 3672,81 грн., складає 3672,81 грн. та підлягає стягненню з відповідача.

За ст.ст.627,629 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідач відзиву на позов та докази сплати боргу не надав.

Відповідно до ст. ст. 13,73,74,77 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України покладається судом на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АРІАДНА-ПОЛІССЯ"

(10001, м.Житомир, вул. Київська, будинок 79, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МД ІСТЕЙТ" (69006, м. Запоріжжя, вул. Валерія Лобановського, будинок 6-А, ) - 20564,04грн. боргу, 3672,81 грн. штрафу, 2102,00 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 29.05.20

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу

2,3-сторонам (рек. з повідом.)