ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2020 р. Справа№ 910/8124/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Мартюк А.І.

Зубець Л.П.

при секретарі Рибчич А. В.

За участю представників:

від позивача: Палій В.П. - адвокат

від відповідача 1: не з`явився

від відповідача 2: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційні скарги Фірми «Ван Хеес» ГмбХ» (Van Hees GmbH) та Київської митниці Держмитслужби

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2019, повний текст якого складено 26.12.2019

у справі № 910/8124/19 (суддя Плотницька Н.Б.)

за позовом Фірми «Ван Хеес» ГмбХ» (Van Hees GmbH)

до 1. Київської митниці Держмитслужби

2. Державної казначейської служби України

про відшкодування шкоди у розмірі 27 965,60 євро

ВСТАНОВИВ:

Позов, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с.194-196 т.2), заявлено про стягнення з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь Фірми «Ван Хеес» ГмбХ» (Van Hees GmbH) 27 965,60 євро в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 7 720,58 євро в рахунок відшкодування витрат, зроблених позивачем для відновлення свого порушеного права (витрати на проведення досліджень, витрати на послуги перекладача, витрати по доставці міжнародних відправлень, додаткові витрати на оплату праці працівників позивача, витрати на телефонний зв`язок), 44 109 євро в рахунок відшкодування упущеної вигоди.

Загальна сума майнових вимог позивача становить 79 795,18 євро, звернення до суду за стягненням яких з відповідачів позивач обґрунтовує незаконними рішеннями відповідача 1 (Київської митниці ДФС) щодо нерозмитнення товару, заявленого до митного контролю та оформленого за митною декларацією № UA125250/2017/803719 від 28.03.2017, та неналежним зберігання товару, вилученого Київською митницею ДФС на підставі протоколу про порушення митних правил № 0213/12500/17 від 24.04.2017.

Крім того, в позовній заяві позивач визначив попередній розрахунок суми понесених судових витрат - 230 812,00 грн., а під час розгляду справи в суді першої інстанції звернувся до суду з заявою про відшкодування судових витрат (пов`язаних з розглядом справи) (а.с. 42-46 т. 3), в якій просив покласти на відповідача понесені судові витрати, стягнувши на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 13 360 євро, витрати, пов`язані з проведенням експертизи, в сумі 8 438,40 грн. та витрати, пов`язані із залученням перекладача, в сумі 37 207,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.11.2019, повний текст якого складено 26.12.2019, у справі № 910/8124/19 позов задоволено частково, до стягнення з Державного бюджету України на користь позивача присуджено шкоду в сумі 27 965,60 євро, в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідачів на користь позивача 7 720,58 євро в рахунок відшкодування витрат, зроблених позивачем для відновлення свого порушеного права, та 44 109 євро упущеної вигоди відмовлено.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 05.12.2019, повний текст якого складено 26.12.2019, у справі № 910/8124/19 до стягнення з відповідача 1 на користь позивача присуджено витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 630,84 євро, витрати, пов`язані з проведенням експертизи, в розмірі 2 957,38 грн. та витрати, пов`язані з залученням перекладача, в розмірі 1 821,94 грн.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що, з огляду на предмет спору та заявлений позивачем розмір витрат на послуги адвоката, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, а також час, витрачений адвокатом на такі послуги, розмір заявлених витрат на відшкодування адвокатських послуг не є співрозмірним із предметом позову та ступенем складності справи, і визнав обґрунтованим розмір витрат на послуги адвоката на суму 10 360,00 євро, витрат на проведення експертизи - на суму 8 438,40 грн., та витрат на послуги перекладача - на суму 5 198,60 грн., стягнувши на користь позивача такі витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 3 630,84 грн., 2 957,38 грн. та 1 821,94 грн. відповідно.

Не погоджуючись з додатковим рішенням, 22.01.2020 Фірма «Ван Хеес» ГмбХ» (Van Hees GmbH) звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2019 у справі № 910/8124/19 в частині часткової відмови в задоволенні заяви Фірми «Ван Хеес» ГмбХ» (Van Hees GmbH) про відшкодування судових витрат скасувати, заяву задовольнити повністю, стягнувши на користь Фірми «Ван Хеес» ГмбХ понесені втрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13 360,00 євро, витрати, пов`язані з проведенням експертизи, в розмірі 8 438,40 грн. та витрати, пов`язані із залученням перекладача, в розмірі 37 207,00 грн.

У апеляційній скарзі апелянт зазначив про те, що додаткове рішення в частині відмови у задоволенні заяви про відшкодування судових витрат є незаконним та необґрунтованим, пославшись на те, що:

- оскільки позивачем надано всі докази на підтвердження фактичного здійснення ним витрат на професійну правничу допомогу (їх оплати), а необґрунтованості суми сплаченого гонорару відповідачем не доведено, суд першої інстанції повинен був стягнути витрати на оплату послуг адвоката у повному обсязі;

- відмовляючи у стягненні всієї суми витрат, пов`язаних з проведенням експертизи, та витрат, пов`язаних із залученням перекладача, суд першої інстанції послався на ч. 5 ст. 127 ГПК України, проте, на думку позивача, вказані витрати не були неспівмірними зі складністю проведених робіт, їх обсягом та часом, витраченим на роботу, позивачем надано відповідні докази на понесення таких витрат у заявлених до стягнення сумах, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста чи перекладача відповідно до приписів ч. 6 ст. 127 ГПК України суд може лише за клопотанням сторони, проте відповідачами такого клопотання заявлено не було, що свідчить про відсутність у суду першої інстанції підстав для відмови у стягнення таких витрат у заявлених до стягнення сумах.

Крім того, позивач зазначив про те, що висновки суду першої інстанції, що викладені у мотивувальній частині додаткового рішення, суперечать резолютивній частині додаткового рішення, оскільки в мотивувальній частині суд встановив, що обґрунтованим є розмір витрат на відшкодування адвокатських послуг в сумі 10 360,00 євро, витрат на проведення експертизи - в сумі 8 438,40 грн., а витрат на послуги перекладача - в сумі 5 198,60 грн., а стягнув при цьому витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 630,84 євро, витрати, пов`язані з проведенням експертизи, в розмірі 2 957,38 грн. та витрати, пов`язані з залученням перекладача, в розмірі 1 821,94 грн.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2020 справа № 910/8124/19 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Ухвалою суду від 21.02.2020 колегією суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І. поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фірми «Ван Хеес» ГмбХ» (Van Hees GmbH) на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2019 у справі № 910/8124/19, встановлено строк для подання відзивів, пояснень, заперечень, зупинено дію оскаржуваного додаткового рішення, розгляд справи призначено на 18.03.2020 о 12:20, учасників судового процесу попереджено, що нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою в розгляді апеляційної скарги.

Не погоджуючись з рішенням та з додатковим рішенням, 29.01.2020 Київська митниця Держмитслужби звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2019 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2019 у справі № 910/8124/19 скасувати та відмовити у задоволенні позову повністю.

Щодо підстав скасування додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2019 Київською митницею Держмитслужби зазначено про те, що:

- позивачем не доведено, чи були пов`язані витрати на праву допомогу з розглядом справи, оскільки в Додатковій угоді № 4/8-19 від 14.05.2019 по договору № 1/18 від 20.03.2018 не зазначено номер судової справи, не деталізовано, які послуги були надані АБ «Тарасюк і партнери» позивачу, яка їхня вартість, скільки годин було витрачено на їх надання, відсутній акт прийому-передачі наданих послуг;

- загальна сума витрат на правову допомогу - 10 360 євро є неспівмірною з ціною позову - 27 965,60 євро та становить майже 37 % ціни позову;

- щодо витрат на проведення експертного дослідження від 11.01.2019 № 19/13-2/2-ЕД/18 слід зазначити, що вилучення товару відбулось 28.03.2017, а замовлення вказаного дослідженнях відбулось 22.11.2018, тобто майже через 12 місяців і не з тимчасово вилученої партії та відповідних документів щодо їх взяття, а відтак, вказане дослідження та його результатами не стосуються спірних правовідносин, не встановлюють юридичних фактів та не можуть бути використані як підстава для стягнення з митниці відповідних витрат; що всі правовідносини митного органу з приводу здійснення декларування товарів відповідно до порядку, встановленого митним законодавством (ст. 266 Митного кодексу України), здійснюється з декларантом (ПП «ВКФ «Вікос»), а не з АБ «Тарасюк і партнери»; що за змістом ч. 20 ст. 356 Митного кодексу України органи доходів і зборів не відшкодовують витрат, здійснених декларантом або уповноваженим ним особам внаслідок взяття проб (зразків) товарів, що перебувають під митним контролем;

- наданий позивачем на підтвердження витрат на залучення перекладача акт надання послуг № 70 від 12.09.2018 містить відомості про проведення робіт з перекладу виписок і статей про виробничу діяльність позивача (кількість сторінок 117,5), проте даний текст не має відношення до розгляду справи, оскільки не подавався до суду і не досліджувався на судовому засіданні, а тому такі витрати не можуть бути віднесені до судових витрат; в наданих позивачем на підтвердження проведення таких витрат актах (№ 148 від 08.08.2019 та № 184 від 24.09.219) в найменуванні робіт зазначено «послуги з перекладу тексту», проте ця інформація не дає можливості встановити, які тексти були перекладені і чи мають вони відношення до справи; позивачем не підтверджено сплату суми 600 євро згідно інвойсу № 5-1/18 до контакту № 1/18 від 30.03.2019.

Крім того, в апеляційній скарзі Київська митниця Держмитслужби просить замінити Київську митницю ДФС як відповідача 1 у справі № 910/8121/19 її правонаступником - Київською митницею Держмитслужби.

Згідно з витягом з протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) від 18.02.2020 справа № 910/8124/19 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.

При дослідженні матеріалів справи та апеляційної скарги колегією суддів встановлено, що подана заявником апеляційна скарга не відповідає вимогам ст. 258 ГПК України, яка встановлює вимоги до форми і змісту апеляційної скарги, оскільки заявником до апеляційної скарги не додано доказів надсилання копії апеляційної скарги з доданими до неї документами позивачу та відповідачу 2, з огляду на що ухвалою від 21.02.2020 апеляційну скаргу залишено без руху, апелянту надано час для усунення недоліків шляхом подання до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали доказів надсилання копії апеляційної скарги з доданими до неї документами позивачу та відповідачу 2.

12.03.2020 від Київської митниці Держмитслужби через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано докази надсилання копії апеляційної скарги з доданими до неї документами позивачу та відповідачу 2.

Ухвалою від 17.03.2020:

- Київській митниці Держмитслужби поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2019 та додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2019 у справі № 910/8124/19;

- відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Київської митниці Держмитслужби на рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2019 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2019 у справі № 910/8124/19;

- замінено відповідача 1 Київську міську митницю ДФС на її процесуального правонаступника - Київську митницю Держмитслужби (03124, м. Київ, вул. Вацлава Гавела, буд. 8-А, ідентифікаційний код 43337359);

- апеляційні скарги Фірми «Ван Хеес» ГмбХ» (Van Hees GmbH) та Київської митниці Держмитслужби на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2019 у справі № 910/8124/19 об`єднані в одне апеляційне провадження для спільного розгляду;

- призначено апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2019 у справі № 910/8124/19 до розгляду на 15.04.2020 о 14:00.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2020 у справі № 910/8124/19, з урахуванням ухвали від 31.03.2020 про виправлення описок, розгляд справи № 910/8124/19 за апеляційними скаргами Фірми «Ван Хеес» ГмбХ (Van Hees GmbH), Київської митниці Держмитслужби на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2019 призначено до розгляду на 15.04.2020 о 14:20.

Ухвалою суду від 31.03.2020 сторін повідомлено про те, що призначене на 15.04.2020 судове засідання не відбудеться з огляду на встановлений постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантин, дію якого продовжено до 24.04.2020.

Ухвалою від 13.04.2020 апеляційні скарги Фірми «Ван Хеес» ГмбХ (Van Hees GmbH) та Київської митниці Держмитслужби на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2019 у справі № 910/8124/19 призначено до розгляду на 13.05.2020 о 15:40, доведено до відома учасників справи, що явка їх представників в судове засідання не є обов`язковою та звернуто увагу учасників справи на можливість розгляду справи № 910/8124/19 за відсутності їх представників за наявними у справі матеріалами у разі подання відповідних клопотань.

Станом на 13.05.2019 до Північного апеляційного господарського суду інших відзивів на апеляційну скаргу та клопотань від учасників справи не надходило.

Відповідачі представників в судове засідання не направили, про причини неявки суду не повідомили.

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, а також те, що явка представників учасників в судове засідання не визнана обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційних скарг Фірми «Ван Хеес» ГмбХ (Van Hees GmbH), Київської митниці Держмитслужби на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2019 у відсутність представників відповідачів за наявними матеріалами апеляційного провадження.

Під час розгляду справи представник позивача власну апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити, проти задоволення апеляційної скарги відповідача 1 заперечив..

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила таке.

Позов заявлено про стягнення з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь Фірми «Ван Хеес» ГмбХ» (Van Hees GmbH) збитків, понесених позивачем внаслідок незаконних рішень відповідача 1 (Київської митниці ДФС) щодо нерозмитнення товару, заявленого до митного контролю та оформленого за митною декларацією № UA125250/2017/803719 від 28.03.2017, та щодо неналежного зберігання товару, вилученого Київською митницею ДФС на підставі протоколу про порушення митних правил № 0213/12500/17 від 24.04.2017.

Загальна сума збитків, які заявлено позивачем до стягнення, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с. 194-196 т. 2) складається з грошових коштів у розмірі 27 965,60 євро, які становлять вартість вилученого товару, грошових коштів в сумі 7 720,58 євро в рахунок відшкодування витрат, зроблених позивачем для відновлення свого порушеного права (витрати на проведення досліджень, витрати на послуги перекладача, витрати по доставці міжнародних відправлень, додаткові витрати на оплату праці працівників позивача, витрати на телефонний зв`язок) та упущеної вигоди в сумі 44 109 євро.

Загальна сума майнових вимог позивача дорівнює 79 795,18 євро.

Крім того, в позовній заяві позивач визначив попередній розрахунок суми понесених судових витрат - 230 812,00 грн.

21.11.2019 до суду першої інстанції від позивача надійшла заява про відшкодування судових витрат (пов`язаних з розглядом справи) (а.с. 42-46 т. 3), в якій позивач просив покласти на відповідача понесені судові витрати, стягнувши на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 13 360 євро, витрати, пов`язані з проведенням експертизи, в сумі 8 438,40 грн. та витрати, пов`язані із залученням перекладача, в сумі 37 207,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.11.2019, повний текст якого складено 26.12.2019, у справі № 910/8124/19 позов задоволено частково, до стягнення з Державного бюджету України на користь позивача присуджено шкоду в сумі 27 965,60 євро, в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідачів на користь позивача 7 720,58 євро в рахунок відшкодування витрат, зроблених позивачем для відновлення свого порушеного права, та 44 109 євро упущеної вигоди відмовлено.

Ухвалою про виклик від 25.11.2019 учасників судового процесу викликано у судове засідання для розгляду питання судових витрат на 05.12.2019 об 11:40.

03.12.2019 до суду першої інстанції від Київської митниці ДФС надійшло клопотання про зменшення судових витрат, в якому заявник просив відмовити в задоволенні клопотання позивача про стягнення судових витрат у справі № 910/8124/19.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 05.12.2019, повний текст якого складено 26.12.2019, у справі № 910/8124/19 до стягнення з відповідача 1 на користь позивача присуджено витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 630,84 євро, витрати, пов`язані із проведенням експертизи, в розмірі 2 957,38 грн. та витрати, пов`язані з залученням перекладача, у розмірі 1 821,94 грн.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що, з огляду на предмет спору та заявлений позивачем розмір витрат на послуги адвоката, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, а також час, витрачений адвокатом на такі послуги, розмір заявлених витрат на відшкодування адвокатських послуг не є співмірним із предметом позову та ступенем складності справи, і визнав обґрунтованим розмір витрат на послуги адвоката на суму 10 360,00 євро з заявлених до стягнення 13 360 євро, витрат на проведення експертизи - на суму 8 438,40 грн., та витрат на послуги перекладача - на суму 5 198,60 грн. з заявлених до стягнення 37 207 грн., стягнувши на користь позивача такі витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції з огляду на таке.

Частина 1 ст. 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. (п. 1 та п. 4 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Щодо витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 13 630,84 євро слід зазначити таке.

З наданих позивачем доказів слідує, що 20.03.2018 позивач як клієнт та Адвокатське бюро «Тарасюк і партнери» як бюро уклали договір про надання юридичних послуг № 1/18 (а.с. 47-53 т. 3) (далі договір № 1/18), відповідно до умов якого за дорученням клієнта бюро зобов`язується надати правову допомогу, зміст якої визначений цим договором, а клієнт зобов`язується оплатити її.

У статті 6 договору про надання юридичних послуг № 1/18, в редакції додатку № 2 від 11.12.2018, сторонами погоджено, що договір набуває чинності з моменту підписання та діє до 31.12.2021.

Додатком до договору № 1/18 від 20.03.2018 визначено, що за виконання зобов`язань, передбачених договором про надання правової допомоги, клієнт зобов`язується сплатити бюро грошові кошти в сумі 3 000,00 євро, які є гонораром останнього; що розмір гонорару є фіксованим і не залежить від результатів роботи по наданню правової допомоги; що на підтвердження повного виконання своїх зобов`язань по даному договору сторонами складається та підписується акт приймання-передачі наданих послуг.

На виконання умов додатку від 20.03.2018 позивачем та бюро підписаний акт приймання-передачі наданої правової допомоги (юридичних послуг) від 14.05.2019, зі змісту якого слідує, що на виконання зобов`язань за вказаним додатком були надані послуги з підготовки та направлення трьох адвокатських запитів до Київської митниці ДФС, а також вивчення відповіді на них, підготовки та направлення адвокатського запиту до ТОВ «ЮСВічі», витребування необхідних документів у позивача та ПП «ВКФ «Вікос», їх переклад та вивчення, а також підготовки та направлення до ДНДЕКЦ МВС України заяви про проведення експертного дослідження для встановлення розміру завданого позивачу збитку.

Крім того, позивачем та бюро було підписано додаткову угоду № 4/8-19 від 14.05.2019 до договору № 1/18, у п. 1 якої погоджено, що бюро зобов`язується здійснювати представництво клієнта як позивача в Господарському суді міста Києва, а за необхідності також у Північному апеляційному господарському суді та Верховному суді при розгляді справи за позовом до Держави України в особі Київської митниці ДФС, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 27 965,60 євро, для чого зобов`язується підготувати всі необхідні проекти заяв по суті справи та заяв з процесуальних питань, підписати їх та подати до суду, за необхідності підготувати та подати апеляційну та/або касаційну скаргу (відзиви на них), приймати участь в судових засіданнях по даній справі.

Пунктом 3 додаткової угоди № 4/8-19 від 14.05.2019 до договору № 1/18 сторонами визначено, що за виконання зобов`язань, передбачених даною додатковою угодою, клієнт зобов`язується сплатити бюро грошові кошти в сумі 10 360,00 євро, які є гонораром (винагородою) останнього; що розмір гонорару є фіксованим, тобто таким, що не залежить від кількості підготовлених адвокатом процесуальних документів, від кількості судових засідань, в яких адвокат приймає участь, а також не залежить від результатів вчинених процесуальних дій та результатів судових розгляду.

У якості доказів здійснення витрат на послуги адвоката у цій справі у розмірі 13 360,00 євро позивачем до матеріалів справи долучені інвойс № 1-1/18 до контракту № 1/18 від 20.03.2018 на суму 3 000,00 євро, інвойс № 6-1/19 до додаткової угоди № 4/8-19 від 14.05.2019 на суму 10 360,00 євро та виписку по рахунку адвокатського бюро за період з 21.03.2018 по 18.11.2019.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частини 1 та 2 ст. 126 ГПК України встановлює, що:

- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави;

- за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частина 4 ст. 126 ГПК України встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У поданому суду першої інстанції клопотанні про зменшення судових витрат Київська митниця ДФС щодо зменшення суми витрат на оплату послуг адвоката зазначає про те, що надані позивачем документи на підтвердження вказаних вимог не підтверджують понесені позивачем витрати, оскільки:

- в договорі № 1/18 від 20.03.2018 не зазначено, що допомога надається у справі, що розглядав суд, не зазначено номера справи, за якою надається правова допомога;

- надані послуги на загальну суму 3 000,00 євро не стосуються розгляду справи № 910/8124/19, надані докази на підтвердження їх оплати не можуть вважатися належними, оскільки з виписки з банківського рахунку бюро слідує, що в призначенні платежу коштів в сумі 3 027,50 євро, які надійшли на рахунок бюро 02.08.2018, відсутня інформація, що вказаний платіж здійснювалася саме на підставі інвойсу № 1-1/18 до договору № 1/18 від 20.03.2018;

- позивачем не доведено, що витрати в загальній сумі 10 360,00 євро були пов`язані з розглядом саме цієї справи, оскільки в додатковій угоді № 4/8-19 від 14.05.2019 до договору № 1/18 не зазначено номер судової справи, не деталізовано, які послуги були надані бюро позивачу, яка їх вартість, скільки годин було витрачено на їх надання, а також відсутній акт прийому-передачі таких послуг.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання на те, що позивачем не доведено, що надані послуги на загальну суму 13 360,00 євро не стосуються розгляду справи № 910/8124/19, оскільки зі змісту акту приймання-передачі наданої правової допомоги (юридичних послуг) від 14.05.2019 (а.с. 57-58 т. 3), який підписаний щодо наданих на виконання умов додатку від 20.03.2018 та додаткової угоди № 4/8-19 від 14.05.2019 до договору № 1/18 послуг, чітко визначено, які саме послуги надаються.

При цьому зазначити номер судової справи в додатковій угоді № 4/8-19 від 14.05.2019 до договору № 1/18 не було можливим, оскільки вказана угода підписана до подання позову до суду (21.06.2019).

Щодо посилань на те, що позивачем не зазначено конкретний час, витрачений адвокатом на виконання робіт (надання послуг), колегія суддів зазначає таке.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що:

- гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту (ч. 1);

- порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги (ч. 2);

- при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ч. 3).

В укладеному позивачем з бюро договорі № 1/18 сторонами фактично погоджено, що гонорар визначається у фіксованому розмірі вартості послуг (робіт), тобто незалежно від витраченого часу, що не суперечить положенням ч. 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

При цьому, чи буде відшкодована сума гонорару і яка саме його частина має бути відшкодована, вирішується судом за наслідками розгляду відповідної справи.

Посилання на відсутність належних доказів оплати наданих послуг спростовуються наданими позивачем вищезгаданими додатковою угодою № 4/8-19 від 14.05.2019 до договору № 1/18, Додатком до договору № 1/18 від 20.03.2018, інвойсом № 1-1/18 до контракту № 1/18 від 20.03.2018 на суму 3 000,00 євро, інвойсом № 6-1/19 до додаткової угоди № 4/8-19 від 14.05.2019 на суму 10 360,00 євро та випискою по рахунку адвокатського бюро за період з 21.03.2018 по 18.11.2019, яки, на думку колегії суддів, є належними доказами на підтвердження як оплати послуг, так і того, які саме послуги оплачені.

При цьому відсутність підписаного між сторонами акту приймання-передачі наданих послуг по додатковій угоді № 4/8-19 від 14.05.2019 до договору № 1/18, на що посилається апелянт, є логічним, оскільки не всі послуги, які передбачені цієї угодою, - з огляду на передбачену нею можливість як апеляційного, так і касаційного перегляду рішення суду першої інстанції, - як на час прийняття судом першої інстанції оспорюваного додаткового рішення, так і на час прийняття цієї постанови, були надані.

Отже, колегія суддів вважає, що позивачем належними та допустимими доказами доведено факт понесення витрат на оплату послуг адвоката у цій справі на загальну суму 13 360,00 євро.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який оцінивши витрати позивача з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи, з огляду на предмет спору та заявлений позивачем розмір витрат на послуги адвоката, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, а також час, витрачений адвокатом на такі послуги, визнав справедливими та обґрунтованими витрати на оплату послуг адвоката в сумі 10 360,00 євро.

При цьому щодо посилань апелянта на те, що загальна суми витрат на правову допомогу - 10 360,00 євро є неспівмірною з ціною позову - 27 965,60 євро та становить майже 37 % ціни позову, слід зазначити, що загальна сума заявлених у цій справі позовних вимог становить 79 795,18 євро, і колегія суддів не вважає, що витрати на правову допомогу в розмірі 10 360,00 євро є неспівмірними з зазначеними майновими вимогами. Судом першої інстанції при визначенні розміру витрат на правову допомогу враховано як загальна сума заявлених позовних вимог, так і розмір задоволених позовних вимог.

Щодо витрат, пов`язаних з проведенням експертизи, в сумі 8 438,40 грн. слід зазначити таке.

На підтвердження понесення таких витрат позивачем до матеріалів справи долучені: інвойс № 3-1/18 до контракту № 1/18 від 20.03.2018 на суму 2 170,00 євро, які позивач сплатив АБ «Тарасюк і партнери», висновок експертного дослідження № 19/13-2/2-ЕД/18 від 11.01.2019 (а.с. 74-80 т. 2), складений Державним науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, який позивачем надано як доказ на підтвердження розміру понесених витрат, рахунок № /18 від 22.11.2018 на суму 8 438,40 грн. та платіжне доручення № 16 від 05.12.2018 на суму 8 438,40 грн., яким АБ «Тарасюк і партнери» оплатило експертизу.

Враховуючи, що вказане дослідження проведено на замовлення позивача з метою встановлення розміру завданого матеріального збитку, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що витрати, пов`язані з проведенням експертизи, є обґрунтованими на суму 8 438,40 грн.

Щодо посилань Київської митниці Держмитслужби на те, що:

- вказане дослідження відбулось майже через 12 місяців після вилучення товару і не з тимчасово вилученої партії та відповідних документів щодо їх взяття, а відтак, вказане дослідження та його результати не стосуються спірних правовідносин, не встановлюють юридичних фактів та не можуть бути використані як підстава для стягнення з митниці відповідних витрат;

- всі правовідносини митного органу з приводу здійснення декларування товарів відповідно до порядку, встановленого митним законодавством (ст. 266 МК України), здійснюється з декларантом (ПП «ВКФ «Вікос»), а не з АБ «Тарасюк і партнери»;

- за змістом ч. 20 ст. 356 МК України, органи доходів і зборів не відшкодовують витрат, здійснених декларантом або уповноваженим ним особам внаслідок взяття проб (зразків) товарів, що перебувають під митним контролем,

колегія суддів зазначає про те, що вказане дослідження проводилось не з метою встановлення якості спірного товару, а з метою визначення розміру завданого матеріального збитку, а відтак, його результати стосуються спору сторін, а до цих правовідносин не застосуються положення МК України.

Щодо витрат, пов`язаних з із залученням перекладача в сумі 37 207,00 грн. колегія суддів зазначає таке.

У заяві позивач посилається на те, що:

- за умовами укладеного з бюро договору № 1/18, бюро має право замовляти від свого імені та в інтересах позивача здійснення перекладу документів, оплачувати такі послуги з обов`язковою попередньою компенсацією (авансування) позивачем таких послуг;

- з метою підготовки позовної заяви та необхідності подання доказів до суду виникла необхідність в перекладі на українську мову документів, наданих позивачем, і загальна вартість таких послуг становить 37 207,00 грн.

На підтвердження понесення таких витрат позивачем до матеріалів справи додані інвойс № 2-1/18 до договору № 1/18 від 20.03.2018 на суму 480,00 євро, інвойс № 5-1/18 до договору № 1/18 від 20.03.2018 на суму 600,00 євро, акт надання послуг № 170 від 12.09.2018 на суму 32 009,88 грн. (переклад виписок і статей про виробничу діяльність позивача, кількість перекладацьких сторінок 117,5), акт надання послуг від 02.07.2019 № 129 на суму 1 136,00 грн. (переклад витягів є реєстрів Німеччини про позивача, кількість перекладацьких сторінок 4,3), акт надання послуг № 147 від 02.08.2019 на суму 1 011,60 грн. (переклад установчого договору позивача, кількість перекладацьких сторінок 4,2), акт надання послуг № 148 від 08.08.2019 на суму 1 899,00 грн. (послуги з перекладу тексту), акт надання послуг № 184 від 24.09.2019 на суму 1 152,00 грн. (послуги з перекладу тексту) та виписка по рахунку адвокатського бюро за період з 21.03.2018 по 18.11.2019.

Зі змісту акту надання послуг № 170 від 12.09.2018 на суму 32 009,88 грн. слідує, що було оплачено послуги з перекладу виписок і статей про виробничу діяльність позивача, проте позивачем не надано доказів того, що переклад виписок та статей про виробничу діяльність позивача у кількості 117,5 аркушів були необхідні для вирішення спору стороні по суті.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що витрати позивача, пов`язані з залученням перекладача у цій справі, є обґрунтованими на суму 5 198,60 грн. (37 207,00-32 009,88).

Посилання позивача на те, що відповідачами не було заявлено клопотання про зменшення суми витрат, пов`язаних з проведенням експертизи та витрат, пов`язаних із залученням перекладача, що свідчить про відсутність у суду першої інстанції підстав для відмови у стягненні таких витрат у заявлених до стягнення сумах, спростовуються змістом наявного у матеріалах справи клопотання Київської митниці ДФС про зменшення судових витрат (а.с. 105-111 т. 3).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що доведеними та співмірним із предметом позову та ступенем складності справи є витрати на послуги адвоката в сумі 10 360,00 євро, і що доведеними та обґрунтованими є витрати на проведення експертизи в сумі 8 438,40 грн. та витрати на послуги перекладача в сумі 5 198,60 грн.

З огляду на вказані обставини, враховуючи приписи ч. 4 ст. 129 ГПК України, згідно з якою інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а також те, що позовні вимоги позивача у цій справі було задоволено частково, витрати позивача на послуги адвоката, витрати на проведення експертизи та витрати на послуги перекладача підлягають стягненню на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: витрати на професійну правничу допомогу - в розмірі 3 630,84 євро, витрати, пов`язані із проведенням експертизи, - в розмірі 2 957,38 грн. та витрати, пов`язані з залученням перекладача, - в розмірі 1 821,94 грн. Додаткове рішення суду першої інстанції залишається без змін.

Щодо посилань позивача на те, що висновки суду першої інстанції, що викладені у мотивувальній частині додаткового рішення суперечать резолютивній частині додаткового рішення, оскільки в мотивувальній частині суд встановив, що обґрунтованим є розмір витрат на відшкодування адвокатських послуг в сумі 10 360,00 євро, витрат на проведення експертизи в сумі 8 438,40 грн. та витрат на послуги перекладача в сумі 5 198,60 грн., а стягнув при цьому витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 630,84 євро, витрати, пов`язані з проведенням експертизи, в розмірі 2 957,38 грн. та витрати, пов`язані з залученням перекладача, в розмірі 1 821,94 грн., колегія суддів зазначає про те, що з огляду на норму ч. 4 ст. 129 ГПК України, суд першої інстанції, встановивши, який розмір заявлених позивачем до стягнення інших витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді, є обґрунтованим та доведеним, правомірно задовольнив їх пропорційно розміру задоволених позовних вимог у цій справі.

При цьому колегія суддів зауважує позивачу на тому, що ним рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2019 у цій справі, № 910/8124/19, не оскаржувалось, що свідчить про його фактичну згоду з частковим задоволенням судом першої інстанції заявлених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, апеляційні скарги Фірми «Ван Хеес» ГмбХ» (Van Hees GmbH) та Київської митниці Держмитслужби задоволенню не підлягають, додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2019 у справі № 910/8124/19 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам, матеріалам справи і залишається без змін, оскільки підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 267-270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фірми «Ван Хеес» ГмбХ» (Van Hees GmbH) на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2019 у справі № 910/8124/19 залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2019 у справі № 910/8124/19 залишити без задоволення.

3. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2019 у справі № 910/8124/19 залишити без змін.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/8124/19.

Повний текст постанови складено: 01.06.2020

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді А.І. Мартюк

Л.П. Зубець