ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2020 Справа № 917/209/20

Господарський суд Полтавської області в складі судді Іванко Л.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Приватного спеціалізованого підприємства технічного забезпечення "ІНСТРУМЕНТ ЦЕНТР", 49098, м. Дніпро, вул. Артільна, 5, ідент. код 20282472

до відповідача Фізичної особи - підприємця Малик Олександра Олександровича, АДРЕСА_1 , ідент. код НОМЕР_1

про стягнення 28145,04 грн.

встановив:

До господарського суду Полтавської області надійшов позов Приватного спеціалізованого підприємства технічного забезпечення "ІНСТРУМЕНТ ЦЕНТР" (далі - позивач) до Фізичної особи - підприємця Малик Олександра Олександровича (далі - відповідач) про стягнення 28145,04 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач належним чином не виконав умови укладеного між сторонами договору поставки №ІЦВ1301 від 29.09.2017 року, а саме відповідач не в повному розмірі розрахувався за товар, у зв`язку з чим у нього утворився борг у сумі 15513,36 грн.

Відповідач відзив на позов суду не надав.

Інші заяви по суті справи до суду не надійшли.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 12.02.2020 року позовну заяву Приватного спеціалізованого підприємства технічного забезпечення "ІНСТРУМЕНТ ЦЕНТР" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

При цьому, вказаною ухвалою суду, зокрема, відповідачу - ФОП Малик Олександру Олександровичу було визначено строк до 12.03.2020 року для подання заяви з запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та встановлено строк для подання відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд даної справи судом та про його право подати заяву з запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, відзив на позовну заяву, суд 18.02.2020 року направив на адресу відповідача, а саме: 37500, Полтавська обл., м. Лубни, вул. Симоненка, б.34, та 08500, м. Київ, вул. Лисківська, буд.7а, рекомендованим листом з повідомленням про вручення ухвалу про відкриття провадження у справі від 12.02.2020 року по даній справі.

Вищезазначена ухвала суду від 12.02.2020 року повернулася до суду з відміткою поштового відділення "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення" та"за закінченням встановленого строку зберігання".

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

За змістом п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Таким чином, відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи.

У даному випадку судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Ухвала суду про відкриття провадження у справі була своєчасно направлена для розміщення до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 12.02.2020 року у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 ГПК України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 9 статті 165 ГПК України.

За ч. 13 ст.8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст.252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд розпочав розгляд справи по суті відповідно до ч. 2 ст. 252 ГПК України.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

29.09.2017 року між Приватним спеціалізованим підприємством технічного забезпечення "ІНСТРУМЕНТ ЦЕНТР" (далі - ПСПТЗ "ІНСТРУМЕНТ ЦЕНТР", постачальник) та Фізичною особою - підприємцем Малик Олександром Олександровичем (далі - ФОП Малик О.О., покупець) було укладено договір поставки №ІЦВ1301 (далі - договір), відповідно до п. п. 1.1, 1.2. якого постачальник зобов`язується поставити інструмент, далі "товар", в асортименті, кількості та за цінами вказаними у виставлених рахунках за заявками покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах цього договору. Постачання товару може здійснюватися партіями на підставі заявок покупця, які надійшли постачальнику та узгоджені сторонами, в яких зазначається повне найменування товару, одиниці виміру кількість, загальна вартість товару, термін, умови поставки та інші відомості, за якими сторони досягли згоди.

Відповідно до п. 2.2. договору, передача (здача-приймання) товару здійснюється згідно з накладною, в термін, погоджений між сторонами в заявках (п.1.2.). Постачання враховується здійсненим з моменту надання товару в розпорядження покупця, підписання акту приймання - передачі або видаткової накладеної.

У пункті 3.2. договору сторони погодили, що покупець здійснює повну оплату заявленого товару згідно з виставленими постачальником рахунками протягом 21 (двадцяти одного) календарних днів від дати виписки видаткових накладних.

Відповідно до п. 6.3. договору сторони погодили, у разі порушення покупцем строків оплати поставленого товару, передбачених п. 3.2. цього договору, покупець сплачує пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен день.

У п. 6.4. договору визначено, у разі несплати поставленого товару в строк більш як 28 календарних днів від дати виписки видаткових накладних, покупець оплачує постачальнику штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

Як зазначає позивач та не заперечується відповідачем, згідно видаткової накладеної №ИЦ-103205 від 26.02.2018 р. (додається) позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 87245,11 грн. на підставі чого відповідачу виставлено рахунок на оплату №ИЦ-22975.0 від 22.02.2018 р.

Зазначене також підтверджується Актом приймання - передачі товару по кількості та зовнішньому виду від 26.02.2018 р., підписаного та скріпленого печатками обох сторін.

Згідно зворотної накладної постачальнику №11 від 10.04.2018 р. відповідач повернув позивачу товар на загальну суму 31186,75 грн.

Позивач вказує, що відповідач за поставлений товар розрахувався частково, у зв`язку з чим, з урахуванням повернутого товару, у нього утворився борг в сумі 15513,36 грн.

При прийнятті рішення, суд виходить з наступного.

При вирішенні позову суд виходить з наступного.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачена свобода договору.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання з договору поставки, згідно якого, в силу ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що строк виконання обов`язку відповідача з оплати товару настав, проте, відповідач товар оплатив частково, у зв`язку з чим заборгованість відповідача складає 15513,36 грн.

Відповідач факт поставки товару позивачем, часткової оплати товару та розмір основного боргу не заперечує та не спростовує.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 15513,36 грн. є обґрунтованою та підтвердженою належними доказами, а отже підлягає задоволенню у повному обсязі.

Крім того, за неналежне виконання умов договору позивач також просить стягнути з відповідача 10238,81 грн. пені, 1551,33 грн. штрафу та 841,54 грн. 3% річних.

Перевіривши розрахунок позивача в частині вимог про стягнення 1551,33 грн. штрафу (п. 6.4.договору) та 841,54 3% річних, суд дійшов висновку, що він є правильним, заявлений розмір сум відповідає вимогам законодавства та договору, тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню в сумі 10238,81 грн. на підставі п. 6.3. договору.

Перевіривши розрахунок позивача в частині вимог про стягнення пені суд дійшов висновку, що він здійснений з порушенням вимог п. 6 ст. 232 ГК України.

Відповідно ч. 6. ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до доданого до позову розрахунку заборгованості, позивачем нарахування пені з 22.03.2018 р. по 30.01.2020 р. здійснено більше ніж за півроку, а тому судом здійснено перерахунок пені відповідно до ч.6 ст.232 ГК України.

Після проведення перевірки нарахування пені судом встановлено, що її розмір становить 2854,46 грн. Позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В іншій частині (7384,35 грн.) у позові щодо нарахування пені слід відмовити за безпідставністю цих вимог.

Відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування викладених у позові обставин.

Згідно ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 15513,36 грн. основного боргу, 2854,46 грн. пені, 841,54 грн. 3% річних та 1551,33 грн. штрафу підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому в цій частині підлягають задоволенню. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати відповідно до ст.129 ГПК України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 130, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Малик Олександра Олександровича ( АДРЕСА_1 , ідент. код НОМЕР_1 ) на користь Приватного спеціалізованого підприємства технічного забезпечення "ІНСТРУМЕНТ ЦЕНТР" (49098, м. Дніпро, вул. Артільна, 5, ідент. код 20282472) 15513,36 грн. основного боргу, 2854,46 грн. пені, 841,54 грн. 3% річних, 1551,33 грн. штрафу та 1550,50 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Іванко Л.А.