РІШЕННЯ

26 травня 2020 року м. ТернопільСправа № 921/89/20

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стадник М.С.

за участі секретаря судового засідання Гримак Л.П.

розглянув матеріали справи

за позовом Тернопільського обласного центру зайнятості, 46002, м. Тернопіль, вул. Текстильна, буд. 1Б

до Головного управління ДФС у Тернопільській області, 46021, м. Тернопіль, вул. Білецька, 1

про стягнення 59 942 грн. 32 коп.

За участю представників:

позивача - Скакун Тетяна Петрівна, довіреність №38 від 02.01.2020р.;

відповідача - Кущик Анна Юріївна, довіреність №106/10/19-00-08-02/6819 від 16.03.2020р.

В порядку ст. 8 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Акорд".

Ухвалою суду від 10.02.2020р.: 1/ прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; 2/ розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження; 3/ призначено судове засідання на 03.03.2020р.; 4/ зобов`язано сторін подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань. Сторони повідомлені про дату та час судового засідання, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

У судовому засіданні 03.03.2020р. постановлено ухвалу про оголошення перерви до 17.03.2020р., яку занесено в протокол судового засідання, з повідомленням відповідача ухвалою суду, а представника позивача - під розписку. Відповідач повідомлений про дату та час судового засідання, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Ухвалою суду від 17.03.2020р., за клопотанням сторін, відкладено розгляд справи на невизначений термін, з метою вжиття заходів з мінімізації ризиків розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS - CoV-2, забезпечення безпеки працівників і відвідувачів судів та органів системи правосуддя, на підставі постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020р. "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", рекомендацій Ради суддів України №9рс-186/20 від 16.03.2020р. та розпорядження Господарського суду Тернопільської області №7-р від 16.03.2020р. "Про встановлення режиму роботи Господарського суду Тернопільської області в умовах карантину", про що сторони повідомлені, відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень.

Ухвалою суду від 13.05.2020р. призначено судове засідання по розгляду справи по суті на 26.05.2020р., про що сторони повідомлені, відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень.

Представник позивача підтримав у судовому засіданні позовні вимоги та просить їх задовольнити. В обґрунтування позовних вимог посилається на наступне: - ОСОБА_1 , у зв`язку із звільненням із посади головного державного інспектора Заліщицької державної податкової інспекції Чортківського управління Головного управління ДФС у Тернопільській області, перебував на обліку в Заліщицькій районній філії Тернопільського обласного центру зайнятості з 18.01.2019р. по 02.12.2019р., та отримав допомогу по безробіттю в сумі 59 942 грн. 32 коп.; - наказом Головного управління ДФС у Тернопільській області від 29.11.2019р., на підставі рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.05.2019р., залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.10.2019р., ОСОБА_1 поновлено на роботі, а тому отримана допомога по безробіттю підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача на підставі п. 1 ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття". Щодо твердження відповідача про подвійне притягнення до відповідальності, вважає, що стягнення грошових коштів за вимушений прогул та стягнення виплаченого забезпечення не є одним і тим же видом юридичної відповідальності, оскільки допомога по безробіттю, стягнення якої є предметом даного позову, виплачена позивачем за рахунок коштів Фонду та підлягає відшкодуванню в порядку, передбаченому ст.ст. 34 та 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", а виплати, здійснені відповідачем ОСОБА_1 , на підставі рішення суду згідно ст. 235 КЗпП України, є сумою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив, з підстав викладених у відзиві, та просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на наступне: - ОСОБА_1 був обізнаний про реєстрацію в Центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю, зокрема, в ході судового розгляду у справі №500/369/19 за його позовом про стягнення середньомісячного грошового забезпечення за вимушений прогул не повідомив суд про отримання ним допомоги по безробіттю, що призвело до подвійного стягнення з ГУ ДФС у Тернопільській області державних коштів; - заявлена до стягнення сума була виплачена ОСОБА_1 добровільно, а саме як допомога по безробіттю, у зв`язку із наданням статусу безробітного, що свідчить про відсутність матеріальної шкоди, завданої відповідачем позивачу, та відсутність підстав для стягнення з відповідача шкоди у вигляді коштів, перерахованих третій особі; - при цьому, послався на судову практику Верховного суду України від 19.01.2016р. у справі №21-3834а15, згідно якої у разі неврахування в оплаті за час вимушеного прогулу допомоги по безробіттю, ця сума коштів для поновленого на роботі працівника є переплатою.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши в процесі розгляду справи пояснення представників сторін, встановив:

- наказом Чортківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області №1-0 від 04.01.2019р. "Про звільнення ОСОБА_1 ", звільнено 04.01.2019р. ОСОБА_1 , головного державного інспектора Заліщицького відділення, у зв`язку із зміною організаційної структури та скороченням штатної чисельності працівників Чортківської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області, згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України;

- ОСОБА_1 звернувся 18.01.2019р. до Заліщицької районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості із Заявами про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю;

- згідно витягу із наказу Заліщицької районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості №НТ190206 від 06.02.2019р. ОСОБА_1 призначено допомогу по безробіттю з 25.01.2019р. по 19.01.2020р. та відкладено її виплату з 25.01.2019р. по 04.02.2019р.;

- наказом Заліщицької районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості №НТ190207 від 07.02.2019р. ОСОБА_1 розпочато (поновлено) виплату допомоги по безробіттю з 05.02.2019р.;

- рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.05.2019р. у справі №500/369/19, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.10.2019р., задоволено позов ОСОБА_1 , визнано незаконним та скасовано наказ Чортківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області №1-0 від 04.01.2019р. "Про звільнення ОСОБА_1 " та поновлено ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора Заліщицької державної податкової інспекції Чортківського управління Головного управління ДФС у Тернопільській області. Рішення набрало законної сили 08.10.2019р.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018р. у справі № 917/1345/17).

Отже, факти встановлені рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.05.2019р. у справі №500/369/19 мають преюдиційне значення та не потребують доказування у даній справі.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.03.2018р. №296 "Про реформування територіальних органів Державної фіскальної служби", реорганізовано Чортківську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Тернопільській області шляхом приєднання як структурного підрозділу до Головного управління ДФС у Тернопільській області.

На виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.05.2019р. у справі №500/369/19, наказом Головного управління ДФС у Тернопільській області "Про виконання рішення суду" №392-о від 29.11.2019р." скасовано наказ Чортківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області №1-0 від 04.01.2019р. "Про звільнення ОСОБА_1 " та поновлено ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора Заліщицької державної податкової інспекції Чортківського управління Головного управління ДФС у Тернопільській області.

Згідно витягу із наказу Заліщицької районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості від 02.12.2019р. №НТ191202, припинено реєстрацію ОСОБА_1 як безробітного, у зв`язку із поновленням на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили, та припинено йому виплату допомоги по безробіттю з 02.12.2019р.

Тернопільським обласним центром зайнятості видано наказ від 13.12.2019р. №352"Д" про повернення коштів Головним управлінням ДФС у Тернопільській області в сумі 59 942,32 грн., які були виплачені центром зайнятості як допомога по безробіттю за період з 05.02.2019р. по 02.12.2019р. безробітному ОСОБА_1 (отриманий 16.12.2019р., про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення).

Виплачену ОСОБА_1 допомогу по безробіттю за період лютий 2019р. - грудень 2019р. в сумі 59 942,32 грн. підтверджено Додатком №4 до персональної картки "Нарахування допомоги по безробіттю та платежі", а саме: лютий 2019р. - 523,93 грн., березень 2019р. - 6 505,15 грн., квітень 2019р. - 10 180,04 грн., травень 2019р. - 6 156,50 грн., червень 2019р. - 4 072,02 грн., липень 2019р. - 7 368,42 грн., серпень 2019р. - 7 067,06 грн., вересень 2019р. - 3 625,23 грн., жовтень 2019р. - 3 563,02 грн., листопад 2019р. - 7 420,13 грн., грудень 2019р. - 3 460,82 грн.

Несплата вказаних коштів стала підставою для звернення позивача до суду з позовом.

Суд, на підставі ст.ст. 75, 86, 237 ГПК України, давши оцінку поданим сторонами доказам та наведеним доводам в обґрунтування заявлених вимог, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

При цьому, суд виходив із наступного:

- правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття";

- згідно ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 7 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, одним із видів такого забезпечення за Законом, зокрема, є: допомога по безробіттю;

- статус безробітного надається особі працездатного віку до призначення пенсії, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи (ч. 1 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення", п. 14 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 вересня 2018р. №792, далі - Порядок);

- відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі, зокрема, поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Повернення виплачених безробітному коштів здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 34 та ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", якими передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов`язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2014р. №90 "Деякі питання державного управління у сфері зайнятості населення", до внесення змін до Законів України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та "Про зайнятість населення" органи державної служби зайнятості продовжують виконувати завдання та функції у сфері зайнятості населення, трудової міграції та соціального захисту від безробіття, а також функції виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття і фінансуються за рахунок і в межах коштів, передбачених у бюджеті Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, яким зокрема є Тернопільський обласний центр зайнятості (Наказ Міністерства соціальної політики України №945 від 14.06.2019р. "Про затвердження Положення про державну службу зайнятості").

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", до роботодавців, зокрема, належать: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Отже, Головне управління ДФС у Тернопільській області є роботодавцем ОСОБА_1 та зобов`язане виконати вимогу, передбачену Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" щодо відшкодування позивачу 59 942,32 грн. допомоги по безробіттю, виплачених безробітному ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, при цьому, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають до задоволення як обґрунтовано заявлені та підтверджені матеріалами справи.

Доводи відповідача про наявність переплати коштів для Головного управління ДФС у Тернопільській області, у зв`язку з отриманням ОСОБА_1 допомоги по безробіттю та заробітної плати за час вимушеного прогулу без врахування суми допомоги по безробіттю, та як наслідок, виникнення подвійного притягнення до відповідальності, судом відхиляються, оскільки обставина виплати відповідачем ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу не звільняє відповідача від встановленого Законом обов`язку компенсувати виплачену позивачем суму допомоги по безробіттю, оскільки норма ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" покладає такий обов`язок на відповідача та не передбачає жодних підстав чи можливостей зменшити суму виплаченого забезпечення безробітному та вартості наданих йому соціальних послуг, які підлягають відшкодуванню роботодавцем у разі поновлення його на роботі за рішенням суду, в тому числі, і на суму коштів, стягнутих в якості оплати за час вимушеного прогулу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі №914/1875/17 від 09.07.2018р.

Щодо постанови Верховного суду України від 19.01.2016р. у справі №21-3834а15, на яку посилався відповідач, то така не є правовим висновком у розумінні ст. 236 ГПК України, оскільки такою відмовлено митниці у задоволенні заяви про перегляд Верховним судом України ухвали касаційного суду, якою залишено без змін судові рішення місцевого та апеляційного судів, якими задоволено позов центру зайнятості до митниці про стягнення 13 741 грн 61 коп., виплачених як допомога по безробіттю звільненому працівникові митниці, якого згодом було поновлено на роботі за рішенням суду.

Судовий збір у розмірі 2 102,00 грн., згідно ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 73-79, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Головного управління ДФС у Тернопільській області (46021, м. Тернопіль, вул. Білецька, 1, ідентифікаційний код - 39403535) на користь Тернопільського обласного центру зайнятості (46002, м. Тернопіль, вул. Текстильна, буд. 1Б, ідентифікаційний код - 05392691) 59 942 (п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот сорок два) грн. 32 коп. виплаченого забезпечення (допомоги по безробіттю) безробітному ОСОБА_1 у зв`язку з його поновленням на роботі та 2 102 (дві тисячі сто два) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили протягом 20 днів з дня виготовлення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Західного апеляційного господарського суду або через Господарський суд Тернопільської області.

Повне рішення складено "01" червня 2020р.

Суддя М.С. Стадник