УХВАЛА

м. Київ

28.05.2020Справа № 910/13570/19

За позовом Публічного акціонерного товариства "Трансамміак"

Публічного акціонерного товариства "Тольяттіазот"

до Державного підприємства "Укрхімтрансаміак"

про визнання права, зобов`язання вчинити дії, внесення змін до контракту та стягнення 795 825,65 дол. США

Суддя Гумега О.В.

секретар судового засідання

Мухіна Я.І.

Представники:

від позивача-1: Бауліна В.С. на підставі довіреності від 20.09.2019

від позивача-2: Бауліна В.С. на підставі довіреності від 26.11.2019

від відповідача: Скрипець Т.А. на підставі довіреності № 122д від 27.12.2019

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Трансамміак" (далі - позивач-1, ПАТ "Трансамміак"), Публічне акціонерне товариство "Тольяттіазот" (далі - позивач-2, ПАТ "Тольяттіазот") звернулись до Господарського суду міста Києва з позовом (вх. № 13570/19 від 30.09.2019) до Державного підприємства "Укрхімтрансаміак" (далі - відповідач, ДП "Укрхімтрансаміак") з такими вимогами:

1) визнати право ПАТ "Тольяттіазот" та ПАТ "Трансамміак" на отримання від ДП "Укрхімтрансаміак" щотижневих проміжних Актів передачі-прийому рідкого аміаку для транспортування по аміакопроводу до ОПЗ, складених на підставі приладів обліку на Насосній станції 9 (НС-9), згідно умов п. 3.2 Контракту № 026/А/2007 про надання послуг з транзиту аміаку рідкого через територію України магістральним трубопроводом від 24.12.2007;

2) зобов`язати ДП "Укрхімтрансаміак", починаючи з січня 2018 р., оформлювати та надати ПАТ "Тольяттіазот" та ПАТ "Трансамміак" Акти здачі-приймання аміаку рідкого російського походження, відповідно до п. 3.1 Контракту, з зазначенням в ньому показів приладів обліку на КС-15, на підставі яких було розраховано обсяг відтранспортованого аміаку ПАТ "Тольяттіазот" до ОПЗ, та з виключенням слів "поставлено" та "поставлено в аммиакопровод для транспортировки";

3) зобов`язати ДП "Укрхімтрансаміак", починаючи з січня 2018 р., оформляти та надавати ПАТ "Тольяттіазот" та ПАТ "Трансамміак" щотижневі акти згідно п. 3.2 Контракту з зазначенням показів приладів обліку на НС-9;

4) стягнути з ДП "Укрхімтрансаміак" на користь ПАТ "Тольяттіазот" вартість втрат в 2018 році, в розмірі 795 825,65 дол. США;

5) внести до Контракту зміни шляхом визнання укладеною Додаткової угоди до Контракту № 026/А/2007 від 24 грудня 2007 року в редакції, наведеній в прохальній частині позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.10.2019 вищенаведену позовну заяву і додані до неї документи повернуто Публічному акціонерному товариству "Трансамміак", Публічному акціонерному товариству "Тольяттіазот".

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2019 ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.10.2019 у справі № 910/13570/19 скасовано, справу № 910/13570/19 передано на розгляд Господарського суду міста Києва.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 23.12.2019 та від 20.01.2020 позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Трансамміак" та Публічного акціонерного товариства "Тольяттіазот" було залишено без руху, встановлено позивачам спосіб та строк усунення недоліків позовної заяви.

02.01.2020 та 31.01.2020 через відділ діловодства суду представниками позивачів було подано заяви про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі у справі № 910/13570/19, призначено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 02.03.2020 о 10:00 год.

17.02.2020 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання. Наведеним клопотанням представник відповідача просив залучити адвоката Забарна Ю.М., який діє на підставі ордеру серії КВ № 822459 від 17.02.2020 до участі у справі в якості представника відповідача, а також продовжити відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву у прядку ст. 165 ГПК з огляду на значимість вирішення спору у даній справі для відповідача, з`ясування всіх істотних обставин справи заявлених в позовній заяві.

18.02.2020 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання, яким відповідач просив закрити провадження у справі № 910/13570/19 за позовом ПАТ "Трансамміак", ПАТ "Тольяттіазот" до ДП "Укрхімтрансаміак" про визнання права, зобов`язання вчинити дії, внесення змін до контракту та стягнення 795 825,65 дол. США в частині позовних вимог, заявлених ПАТ "Тольяттіазот".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.02.2020 клопотання ДП "Укрхімтрансаміак" про продовження строку подання відзиву задоволено та продовжено ДП "Укрхімтрансаміак" строк для подання відзиву до 02.03.2020.

27.02.2020 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання про роз`єднання позовних вимог та закриття провадження у справі, відповідно до якого відповідач просив: роз`єднати позовні вимоги ПАТ "Трансамміак" та ПАТ "Тольяттіазот", виділивши їх в самостійні провадження; закрити провадження по справі за позовом ПАТ "Трансамміак" до ДП "Укрхімтрансаміак"; закрити провадження по справі за позовом ПАТ "Тольяттіазот" до ДП "Укрхімтрансаміак".

02.03.2020 через відділ діловодства суду від представника позивачів надійшло клопотання на виконання вимог ухвали суду.

У підготовче засідання, призначене на 02.03.2020, з`явилися представник позивачів та відповідача.

У підготовчому засіданні 02.03.2020 представники позивачів та відповідача подали клопотання про продовження строків підготовчого провадження на тридцять днів.

Клопотання залучені судом до матеріалів справи та передані до відділу діловодства суду для реєстрації.

У підготовчому засіданні 02.03.2020 судом оголошено перерву до 06.04.2020 о 11:20 год.

03.03.2020 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання. Наведеним клопотанням представник відповідача повторно просив продовжити відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву. В обґрунтування поданого клопотання відповідач посилався на відсутність процесуальної можливості на подання відзиву з огляду на подані відповідачем клопотання про закриття провадження у справі від 18.02.2020 та від 27.02.2020.

10.03.2020 через відділ діловодства суду від представника позивачів надійшли заперечення на клопотання відповідача від 03.03.2020 про продовження строку на подання відзиву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2020 постановлено відмовити у задоволенні клопотання ДП "Укрхімтрансаміак" про продовження строку подання відзиву від 03.03.2020.

02.04.2020 через відділ діловодства суду від представника позивачів надійшли заперечення на клопотання відповідача від 18.02.2020 та від 27.02.2020, відповідно до яких позивачі просять відмовити відповідачу у задоволенні вказаних клопотань.

02.04.2020 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

06.04.2020 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання у справі № 910/13570/19 на більш тривалий термін. В обґрунтування поданого клопотання відповідач посилався, зокрема, на встановлення на всій території України карантину (постанова КМУ "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від 11 березня 2020 року № 211).

21.04.2020 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді в порядку п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України та по суті заперечень позивачів на клопотання відповідача від 18.02.2020 та від 27.02.2020, відповідно до яких представник відповідача просив суд взяти до уваги заперечення відповідача проти вирішення спору в господарському суді та доводи відповідача, викладені у даних запереченнях, та задовольнити клопотання відповідача від 18.02.2020 та від 27.02.2020.

Підготовче засідання, призначене на 06.04.2020 о 11:20 год., не відбулося з метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, зважаючи на період карантину, визначений постановою КМУ "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від 11 березня 2020 року № 211, з урахуванням рішення Уряду про заборону пасажирських перевезень та обмеження кількості учасників масових заходів, а також листа Ради суддів України від 16 березня 2020 року 9/рс-186/20, про що повідомлено учасників справи на офіційному сайті Господарського суду міста Києва.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (зі змінами, внесеними постановою КМУ від 04.05.2020), прийнято рішення про послаблення карантину з 11.05.2020, зокрема, дозволено роботу адвокатів.

Ухвалою Господарського міста Києва від 07.05.2020 підготовче засідання призначено на 28.05.2020 о 11:40 год.

22.05.2020 через відділ діловодства суду представник позивача-2 подав заяву про ознайомлення з матеріалами справи № 910/13570/19. Заява позивача-2 судом задоволена.

26.05.2020 через відділ діловодства суду представника відповідача надійшов відзив у справі № 910/13570/19, відповідно до якого відповідач просив суд врахувати поважність причини неподання відзиву у встановлений судом строк, з метою забезпечення рівності процесуальних прав сторін, прийняти до розгляду відзив у справі № 910/13570/19, відмовити позивачу-1 та позивачу-2 в задоволенні позову повністю.

У підготовче засідання, призначене на 28.05.2020, з`явились представники позивачів-1, 2 та відповідача.

У підготовчому засіданні 28.05.2020 представник позивачів-1, 2 подав письмові пояснення щодо заперечень відповідача проти вирішення спору в господарському суді.

Наведені письмові пояснення судом долучено до матеріалів справи та передано для реєстрації до відділу діловодства суду.

У підготовчому засіданні 28.05.2020 представник відповідача просив суд прийняти до розгляду відзив у справі № 910/13570/19, поданий 26.05.2020 через відділ діловодства суду.

Враховуючи приписи п. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв до розгляду відзив у справі № 910/13570/19, поданий представником відповідача через відділ діловодства суду 26.05.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 ГПК України у підготовчому засіданні суд: 1) оголошує склад суду, а також прізвища секретаря судового засідання, перекладача, спеціаліста, з`ясовує наявність підстав для відводів; 2) з`ясовує, чи бажають сторони укласти мирову угоду, передати справу на розгляд третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу або звернутися до суду для проведення врегулювання спору за участю судді; 3) у разі необхідності заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви; 4) вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об`єднання справ і роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше; 10) вирішує заяви та клопотання учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 177 ГПК України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

У підготовчому засіданні 28.05.2020 суд розглянув та задовольнив клопотання про продовження строків підготовчого провадження на тридцять днів, подані представниками позивачів та відповідача у підготовчому засіданні 02.03.2020.

У підготовчому засіданні, призначеному на 28.05.2020, представник відповідача підтримав клопотання про закриття провадження у справі № 910/13570/19 в частині позовних вимог, заявлених ПАТ "Тольяттіазот" (далі - клопотання від 18.02.2020), клопотання про роз`єднання позовних вимог та закриття провадження по справі (далі - клопотання від 27.02.2020), заперечення проти вирішення спору в господарському суді в порядку п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України та по суті заперечень позивачів на клопотання відповідача від 18.02.2020 та від 27.02.2020 (далі - заперечення відповідача від 21.04.2020), подані відповідно 18.02.2020, 27.02.2020 та 21.04.2020 через відділ діловодства суду.

Представник позивачів заперечував проти задоволення клопотань відповідача від 18.02.2020 та від 27.02.2020 з підстав, викладених у запереченнях на клопотання відповідача від 18.02.2020 та від 27.02.2020 (далі - заперечення позивачів від 02.04.2020) та у письмових поясненнях щодо заперечень відповідача проти вирішення спору в господарському суді, поданих відповідно 02.04.2020 через відділ діловодства суду та 28.05.2020 у підготовчому засіданні.

У підготовчому засіданні 28.05.2020 здійснювався розгляд клопотань відповідача від 18.02.2020, від 27.02.2020 та заперечень відповідача від 21.04.2020 проти вирішення спору в господарському суді в порядку п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Відповідач, обґрунтовуючи клопотання від 18.02.2020 про закриття провадження у справі № 910/13570/19 в частині позовних вимог, заявлених ПАТ "Тольяттіазот", зазначив таке:

- предметом спору у даній справі є вимоги про визнання права, зобов`язання вчинити дії, внесення змін до Контракту та стягнення 795 825,65 дол. США;

- 24.12.2007 між ДП "Укрхімтрансаміак", як виконавцем, та ПАТ "Тольяттіазот", як замовником, укладено Контракт;

- відповідно до розділу 8 Контракту, всі спори і розбіжності, що виникають у сторін Контракту і пов`язані з Контрактом, вирішуються у Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України (надалі - МКАС при ТПП України);

- відповідно до ст. 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж", суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, повинен, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, залишити позов без розгляду і направити сторони до арбітражу;

- відповідач послався на приписи ст. 231 ГПК України, відповідно до яких господарський суд закриває провадження у справі, якщо сторони уклали угоду про передачу спору на вирішення міжнародного комерційного арбітражу;

- відповідач вважає, що уклавши арбітражне застереження, сторони реалізували своє волевиявлення на звернення до міжнародного комерційного арбітражного суду і повинні виконувати обов`язки, які випливають з арбітражного застереження;

- відповідач звертає увагу, що на підставі арбітражної угоди (застереження) між сторонами Контракту вирішувалися спори, що стосувалися Контракту, у МКАС при ТПП України;

- тому, керуючись ч. 5 ст. 4, ч. 2 ст. 182, ст. 231 ГПК України, відповідач просить суд закрити провадження у справі № 910/13570/19 в частині позовних вимог, заявлених ПАТ "Тольяттіазот".

Відповідач, обґрунтовуючи клопотання від 27.02.2020 про роз`єднання позовних вимог ПАТ "Трансамміак" та ПАТ "Тольяттіазот" з виділенням їх в самостійне провадження та закриття провадження по справі, зазначив таке.

ПАТ "Трансамміак" (позивач-1) звернувся в рамках спільно поданого позивачами позову, що розглядається у даній справі, з такими позовними вимогами до ДП "Укрхімтрансаміак" (відповідача):

1. Визнати право ПАТ "Трансамміак" на отримання від ДП "Укрхімтрансаміак" щотижневих проміжних Актів передачі-прийому рідкого аміаку для транспортування по аміакопроводу до ОПЗ, складених на підставі приладів обліку на Насосній станції 9 (НС-9), згідно умов п. 3.2 Контракту.

2. Зобов`язати ДП "Укрхімтрансаміак", починаючи з січня 2018 р., оформлювати та надавати ПАТ "Трансамміак" Акти здачі-приймання аміаку рідкого російського походження, відповідно до п. 3.1 Контракту, з зазначенням в ньому показів приладів обліку на КС-15, на підставі яких було розраховано обсяг відтранспортованого аміаку ПАТ "Тольяттіазот" до ОПЗ, та з виключенням слів "поставлено" та "поставлено в аммиакопровод для транспортировки".

3. Зобов`язати ДП "Укрхімтрансаміак", починаючи з січня 2018 р., оформляти та надавати ПАТ "Трансамміак" щотижневі акти згідно п. 3.2 Контракту з зазначенням показів приладів обліку на НС-9.

ПАТ "Тольяттіазот" (позивач-2) звернувся в рамках спільно поданого позивачами позову, що розглядається у даній справі, з такими позовними вимогами до ДП "Укрхімтрансаміак" (відповідача):

1. Визнати право ПАТ "Тольяттіазот" на отримання від ДП "Укрхімтрансаміак" щотижневих проміжних Актів передачі-прийому рідкого аміаку для транспортування по аміакопроводу до ОПЗ, складених на підставі приладів обліку на Насосній станції 9 (НС-9), згідно умов п. 3.2 Контракту.

2. Зобов`язати ДП "Укрхімтрансаміак", починаючи з січня 2018 р., оформлювати та надавати ПАТ "Тольяттіазот" Акти здачі-приймання аміаку рідкого російського походження, відповідно до п. 3.1 Контракту, з зазначенням в ньому показів приладів обліку на КС-15, на підставі яких було розраховано обсяг відтранспортованого аміаку ПАТ "Тольяттіазот" до ОПЗ, та з виключенням слів "поставлено" та "поставлено в аммиакопровод для транспортировки".

3. Зобов`язати ДП "Укрхімтрансаміак", починаючи з січня 2018 р., оформляти та надавати ПАТ "Тольяттіазот" щотижневі акти згідно п. 3.2 Контракту з зазначенням показів приладів обліку на НС-9.

4. Стягнути з ДП "Укрхімтрансаміак" на користь ПАТ "Тольяттіазот" вартість втрат в 2018 році, в розмірі 795 825,65 дол. США.

5. Внести до Контракту зміни шляхом визнання укладеною Додаткової угоди до Контракту № 026/А/2007 від 24 грудня 2007 року в редакції, наведеній в прохальній частині позовної заяви.

Відповідач зазначив, що:

- у розділі 8 Контракту міститься арбітражне застереження, що всі спори і розбіжності, що виникають в рамках Контракту, або пов`язанні з ним і які не були врегульовані шляхом переговорів, підлягають передачі на розгляд і остаточне вирішення в МКАС при ТПП України;

- разом з тим, відповідач звертає увагу, що арбітражне застереження, яке міститься в Контракті, стосується виключно сторін такого Контракту, якими є ДП "Укрхімтрансаміак" та ПАТ "Тольяттіазот";

- законом визначена виключна підсудність справ щодо яких сторони уклали арбітражну угоду, а тому, на думку відповідача, позовні вимоги ПАТ "Тольяттіазот" (позивача-2) повинні розглядатися МКАС при ТПП України та відповідно не підлягають розгляду в Господарському суді міста Києва в порядку господарського судочинства;

- оскільки ПАТ "Трансамміак" (позивач-1) не є стороною арбітражної угоди, то, на думку відповідача, позовні вимоги ПАТ "Трансамміак" можуть бути прийняті до розгляду Господарським судом міста Києва та розглядатися в порядку господарського судочинства;

- вимоги ПАТ "Трансамміак" не є похідними від вимог ПАТ "Тольяттіазот" в розумінні ч. 1 ст. 173 ГПК України та їх задоволення не залежить від задоволення вимог ПАТ "Тольяттіазот";

- таким чином відповідач вважає, що вимоги ПАТ "Трансамміак" можуть бути розглянуті судом самостійно, в рамках аналізу положень Контракту щодо прав ПАТ "Трансамміак";

- відповідач стверджує, що пунктами 3.1 та 3.2 Контракту не встановлюється будь-яке право чи обов`язок (ВАТ "Трансамміак"), а лише здійснюється визначення порядку підписання актів;

- на думку відповідача, у позові ПАТ "Трансамміак" (позивача-1) до відповідача відсутній предмет, даний позов носить штучний характер та позивача-1 залучено у справу з метою неправомірного об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи за позовом позивача-2 до відповідача;

- тому, керуючись ч. 4, 5, 6 ст. 173 ГПК України, ч. 1, 2 ст. 231 ГПК України, відповідач просить суд роз`єднати позовні вимоги позивача-1 та позивача-2, виділивши їх в самостійні провадження, закрити провадження у справі за позовом ПАТ "Тольяттіазот" до ДП "Укрхімтрансаміак", оскільки спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, закрити провадження у справі за позовом ПАТ "Трансамміак" до ДП "Укрхімтрансаміак", оскільки відсутній предмет спору.

Відповідач у запереченнях від 21.04.2020: 1) заперечив проти вирішення спору у господарському суді в порядку п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України; 2) просив задовольнити подані ним клопотання від 18.02.2020, від 27.02.2020, в обґрунтування поданих заперечень зазначив таке:

- спір щодо якого сторонами Контракту укладена арбітражна угода про передання його на розгляд і остаточне вирішення до МКАС при ТПП України не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства в незалежності від того, чи розглядається спір за процесуальної співучасті позивачів чи в самостійному провадженні, оскільки відповідно до приписів ч. 1 ст. 47 ГПК України кожен із позивачів або відповідачів щодо іншої сторони діє в судовому процесі самостійно;

- сторони Контракту реалізували своє право, передбачене ст. 22 ГПК України (право сторін на передачу спору, який відноситься до юрисдикції господарського суду на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу), шляхом укладання арбітражної угоди у формі застереження до Контакту, відповідно до якої погодили передачу спорів на розгляд і остаточне вирішення до МКАС при ТПП України;

- з поданих відповідачем клопотань від 18.02.2020 та від 27.02.2020 вбачається, що він висловлює свої заперечення проти вирішення спору в господарському суді, також відповідач повторно висловлює своє заперечення проти вирішення спору в господарському суді у даних запереченнях від 21.04.2020;

- відповідач звертає увагу суду на правову позицію Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду у постанові по справі №902/434/19 від 23.10.2019, згідно якої приписи ч. 6 ст. 173 ГПК України щодо роз`єднання позовних вимог з виділенням їх в окремі самостійні провадження суд, з врахуванням конкретних обставин, має право застосувати як у разі дотримання правил об`єднання позовних вимог, так і у випадку їх порушення;

- відповідач вважає, що вирішення в порядку господарського судочинства спору щодо якого ДП "Укрхімтрансаміак" та ПАТ "Тольяттіазот" була укладена арбітражна угода фактично позбавить права відповідача, передбаченого ст. 55 Конституції України та ст. 22 ГПК України, на реалізацію обраного ним способу захисту права та буде суперечити основним завданням та засадам господарського судочинства, встановлених приписами статті 2 ГПК України;

- відповідач вважає, що процесуальна співучасть (одночасна участь у справі обох позивачів) є безпідставною та не відповідає приписам ч. 2 ст. 47 ГПК України;

- водночас відповідач вважає, що відповідно до положень ч. 1 ст. 173 ГПК України має місце порушення правил об`єднання позовних вимог позивача-1 та позивача-2 в одній позовній заяві, у зв`язку з чим просить роз`єднати позовні вимоги позивача-1 та позивача-2 на підставі ч. 6 ст. 173 ГПК України.

Позивачі, заперечуючи проти клопотань відповідача від 18.02.2020 та від 27.02.2020, зазначили таке:

- дана справа ініційована спільно ПАТ "Трансамміак" та ПАТ "Тольяттіазот" в порядку ст. 47 ГПК України, оскільки, стосується правовідносин транзитного транспортування аміаку, в яких беруть участь позивачі-1, 2 та відповідач спільно;

- сторонами даного спору (ПАТ "Трансамміак", ПАТ "Тольяттіазот", ДП "Укрхімтрансаміак") не укладалася арбітражна угода, а арбітражне застереження, що міститься у Контракті, укладеному задовго до виникнення даного судового спору, не є підставою для його розгляду МКАС при ТПП України, що, на думку позивачів, виключає можливість застосування положень п. 5 ч. 1 ст. 231 ГПК України, як підстави для закриття провадження у справі, як в повному обсязі, так і в частині вимог ПАТ "Тольяттіазот";

- крім того, відсутні визначені ст. 231 ГПК України підстави для закриття провадження у справі в частині позовних вимог, заявлених ПАТ "Трансамміак", оскільки твердження відповідача про відсутність предмету спору у даній справі не відповідають дійсності та не доведені жодними доказами;

- відповідно до позовної заяви позивачами заявлено п`ять позовних вимог до відповідача (пункти 3-7 прохальної частини позовної заяви);

- позивачі вважають, що оскільки заявлені вимоги позивачів стосуються одних і тих саме зобов`язань відповідача, пов`язані між собою підставами виникнення та поданими доказами, при цьому вимоги позовної заяви з першої по третю є спільними вимогами позивачів, об`єднані одним і тим самим способом захисту прав позивачів (визнання права та зобов`язання вчинити дії), четверта та п`ята позовні вимоги є похідними від першої - третьої позовних вимог, то такі вимоги згідно з приписами ч. 1 ст. 173 ГПК України можуть бути об`єднані в одній позовній заяві;

- з огляду на предмет та підстави заявлених позовних вимог, спільний їх розгляд в межах одного судового провадження, на думку позивачів, є єдиним ефективним способом захисту порушених відповідачем прав та інтересів позивачів;

- позивачі вважають, що об`єднання вимог позивачів не матиме наслідком утруднення вирішення спору, а навпаки, дасть можливість досягти процесуальної економії за однакових обставин, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин, натомість роз`єднання позовних вимог - не сприятиме виконанню завдання господарського судочинства;

- позивачі вважають, що положення ч. 4 ст. 173 ГПК України підлягають застосуванню у тих випадках, коли заявлені об`єднані позовні вимоги підлягають розгляду судами різного судочинства (загальними, господарськими, адміністративними), а оскільки, МКАС при ТПП України не належить до таких судів, то відповідні положення ч. 4 ст. 173 ГПК України не можуть обґрунтовувати порушення правил об`єднання позовних вимог у даній справі та бути застосовані як підстава для роз`єднання позовних вимог у даній справі;

- поняття "виключна підсудність різним судам" означає правила, встановлені ст. 30 ГПК України, за якими визначається територіальна юрисдикція господарських судів, з огляду на що, на думку позивачів, положення ч. 5 ст. 173 ГПК України не можуть обґрунтовувати порушення правил об`єднання позовних вимог у даній справі та бути застосовані як підстава для роз`єднання позовних вимог у даній справі.

Позивачі, не погоджуючись із запереченнями відповідача проти вирішення спору в господарському суді, зазначили, що позивачами дотримано та обгрунтовано наявність умов, що відповідно до ч. 2 ст. 47 ГПК України надають право на звернення зі спільним позовом, наголосили, що сторонами даної справи є: позивачі ПАТ "Трансамміак", ПАТ "Тольяттіазот" та відповідач ДП "Укрхімтрансаміак", зазначили, що ПАТ "Трансамміак", ПАТ "Тольяттіазот" та ДП "Укрхімтрансаміак" не досягалася угода про передачу спору (ів), що виникають між ними, на розгляд міжнародного комерційного арбітражу, що, на думку позивачів, виключає поширення дії норм ст. 22 ГПК України на правовідносини сторін даного спору.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем-1 (ПАТ "Трансамміак") та позивачем-2 (ПАТ "Тольяттіазот") в порядку ст. 47 ГПК України спільно пред`явлено до позов до Господарського суду міста Києва з такими вимогами до ДП "Укрхімтрансаміак" (відповідача):

1) визнати право ПАТ "Тольяттіазот" та ПАТ "Трансамміак" на отримання від ДП "Укрхімтрансаміак" щотижневих проміжних Актів передачі-прийому рідкого аміаку для транспортування по аміакопроводу до ОПЗ, складених на підставі приладів обліку на Насосній станції 9 (НС-9), згідно умов п. 3.2 Контракту № 026/А/2007 про надання послуг з транзиту аміаку рідкого через територію України магістральним трубопроводом від 24.12.2007 (далі - Контракт або Контракт № 026/А/2007 від 24.12.2007) (далі - вимога-1);

2) зобов`язати ДП "Укрхімтрансаміак", починаючи з січня 2018 р., оформлювати та надати ПАТ "Тольяттіазот" та ПАТ "Трансамміак" Акти здачі-приймання аміаку рідкого російського походження, відповідно до п. 3.1 Контракту, з зазначенням в ньому показів приладів обліку на КС-15, на підставі яких було розраховано обсяг відтранспортованого аміаку ПАТ "Тольяттіазот" до ОПЗ, та з виключенням слів "поставлено" та "поставлено в аммиакопровод для транспортировки" (далі - вимога-2);

3) зобов`язати ДП "Укрхімтрансаміак", починаючи з січня 2018 р., оформляти та надавати ПАТ "Тольяттіазот" та ПАТ "Трансамміак" щотижневі акти згідно п. 3.2 Контракту з зазначенням показів приладів обліку на НС-9 (далі - вимога-3);

4) стягнути з ДП "Укрхімтрансаміак" на користь ПАТ "Тольяттіазот" вартість втрат в 2018 році, в розмірі 795 825,65 дол. США (далі - вимога-4);

5) внести до Контракту зміни шляхом визнання укладеною Додаткової угоди до Контракту № 026/А/2007 від 24 грудня 2007 року в редакції, наведеній в прохальній частині позовної заяви (далі - вимога-5).

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем прав та інтересів позивачів у зв`язку з неналежним виконанням умов Контракту № 026/А/2007 від 24.12.2007 щодо приймання-передачі обсягів вантажу, прийнятого для перевезення, що спричинило втрати аміаку позивача-2 у великому розмірі.

Необхідність подання даного позову обома позивачами спільно обґрунтовується у позовній заяві з огляду на таке:

- предметом даного спору є порядок визначення обсягів аміаку, переданих позивачами відповідачу для транзитного транспортування магістральним аміакопроводом та обсягів відтранспортованого відповідачем аміаку;

- права обох позивачів на визначення обсягів аміаку, переданих відповідачу для транспортування магістральним аміакопроводом і обсягів аміаку відтранспортованих магістральним аміакопроводом виникли з однієї підстави - Контракту на транзит аміаку;

- обов`язки позивача-2 щодо щомісячної передачі обсягів аміаку для транзитного транспортування магістральним аміакопроводом виконуються через позивача-1, який фактично здійснює транспортування та передачу обсягів аміаку відповідачу в першій точці транзитного маршруту;

- без участі позивача-1 неможливо з`ясувати обставини допущеної відповідачем втрати аміаку, який позивач-2 передавав для транзитного транспортування магістральним аміакопроводом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач-1 (ПАТ "Трансамміак") та позивач-2 (ПАТ "Тольяттіазот") є юридичними особами, які зареєстровані та діють відповідно до законодавства Російської Федерації, а відповідач (ДП "Укрхімтрансаміак") - юридичною особою, яка зареєстрована та діє відповідно до законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів пов`язаних із здійсненням господарської діяльності та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

Статтею 365 ГПК України передбачено, що іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 366 ГПК України підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

У міжнародному праві категорія "підсудність" застосовується для визначення розподілу як компетенції між судами існуючої в державі системи розгляду господарських справ, так і компетенції судів щодо вирішення справ з іноземним елементом, тобто міжнародної підсудності.

Отже, на господарські справи з іноземним елементом поширюються як загальні, так і спеціальні правила територіальної підсудності. Основним питанням при розгляді справи з іноземним елементом є з`ясування судом питання про те, чи поширюється його територіальна компетенція на розгляд даної справи.

Вирішуючи питання підсудності справ з іноземним елементом, суди України відповідно до вимог ст. 3, 366 ГПК України повинні керуватися як нормами ГПК України, так і нормами Закону України "Про міжнародне приватне право" та нормами відповідних міжнародних договорів.

Наведену правову позицію викладено Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 17.03.2020 у справі № 907/930/15.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Судом встановлено, що Контракт № 026/А/2007 від 24.12.2007, на підставі якого позивачами спільно пред`явлено даний позов до відповідача, укладений між позивачем-2 та відповідачем.

У розділі 8 цього Контракту міститься арбітражна угода (застереження), зокрема, у п. 8.2 Контракту сторони узгодили, що всі спори і розбіжності, що виникли по цьому Контракту, чи в зв`язку з ним, які не були врегульовані шляхом переговорів, підлягають передачі на розгляд і остаточне вирішення в МКАС при ТПП України відповідно до його Регламенту. Арбітражний суд складається з трьох арбітрів. Місце проведення засідання арбітражного суду м. Київ, України. Мова арбітражного розгляду - російська. Право України. Рішення арбітражного суду є обов`язковим і остаточним для кожної із сторін.

Розглянувши клопотання відповідача від 27.02.2020 в частині роз`єднання позовних вимог, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке.

Позивачами об`єднано позовні вимоги у спільній позовній заяві на підставі ст. 47, ч. 1 ст. 173 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Відповідно до ст. 47 ГПК України:

1. Позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо іншої сторони діє в судовому процесі самостійно.

2. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо:

1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів;

2) права або обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави;

3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Суд відзначає, що за змістом норми ч. 2. ст. 47 ГПК України навіть за наявності умов процесуальної співучасті, така процесуальна співучасть (участь у справі кількох позивачів) допускається, а не є обов`язковою.

Частиною 1 статті 173 ГПК України встановлено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який одночасно є способом захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Отже, позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Однорідними можуть вважатися позовні заяви, пов`язані однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим самим позивачем до одного і того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного і того самого відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Таким чином, поєднуватися в одній позовній заяві та розглядатися в одному провадженні можуть вимоги, які є однорідними (об`єднаними спільними підставами виникнення або поданими доказами та водночас одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів) та вимоги, що співвідносяться між собою як основна та похідна.

Судом враховано, що приписи частини 6 статті 173 ГПК України, з урахуванням конкретних обставин, суд має право застосувати як у разі дотримання правил об`єднання позовних вимог, так і у випадку їх порушення. Проте вчинення відповідної процесуальної дії є дискрецією господарського суду, яка застосовується (або не застосовується) ним за власним переконанням та з урахуванням конкретних обставин справи.

Відповідна правова позиція міститься у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 23.10.2019 у справі № 902/434/19.

Відповідно до частини 6 статті 173 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.

Відтак, враховуючи конкретні обставини даної справи, зокрема те, що Контракт, на підставі якого позивачами подано спільний позов, укладено між позивачем-2 та відповідачем, Контракт містить арбітражне застереження, з огляду на подане відповідачем клопотання від 27.02.2020 стосовно роз`єднання позовних вимог, суд вважає за необхідне роз`єднати позовні вимоги ПАТ "Трансамміак" та ПАТ "Тольяттіазот" до ДП "Укрхімтрансаміак", виділивши їх у самостійні провадження на підставі частини 6 статті 173 ГПК України, що сприятиме виконанню завдання господарського судочинства.

При цьому суд взяв до уваги, що ПАТ "Трансамміак" надано докази сплати судового збору за 4 вимоги немайнового характеру, а ПАТ "Тольяттіазот" - за 4 вимоги немайнового характеру та за 1 вимогу майнового характеру.

Суд дійшов висновку:

- позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Тольяттіазот" до Державного підприємства "Укрхімтрансаміак":

1) визнати право ПАТ "Тольяттіазот" на отримання від ДП "Укрхімтрансаміак" щотижневих проміжних Актів передачі-прийому рідкого аміаку для транспортування по аміакопроводу до ОПЗ, складених на підставі приладів обліку на Насосній станції 9 (НС-9), згідно умов п. 3.2 Контракту;

2) зобов`язати ДП "Укрхімтрансаміак", починаючи з січня 2018 р., оформлювати та надати ПАТ "Тольяттіазот" Акти здачі-приймання аміаку рідкого російського походження, відповідно до п. 3.1 Контракту, з зазначенням в ньому показів приладів обліку на КС-15, на підставі яких було розраховано обсяг відтранспортованого аміаку ПАТ "Тольяттіазот" до ОПЗ, та з виключенням слів "поставлено" та "поставлено в аммиакопровод для транспортировки";

3) зобов`язати ДП "Укрхімтрансаміак", починаючи з січня 2018 р., оформляти та надавати ПАТ "Тольяттіазот" щотижневі акти згідно п. 3.2 Контракту з зазначенням показів приладів обліку на НС-9;

4) стягнути з ДП "Укрхімтрансаміак" на користь ПАТ "Тольяттіазот" вартість втрат в 2018 році, в розмірі 795 825,65 дол. США;

5) внести до Контракту зміни шляхом визнання укладеною Додаткової угоди до Контракту № 026/А/2007 від 24 грудня 2007 року в редакції, наведеній в прохальній частині позовної заяви, -

розглядати в межах справи № 910/13570/19;

- позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Трансамміак" до Державного підприємства "Укрхімтрансаміак":

1) визнати право ПАТ "Трансамміак" на отримання від ДП "Укрхімтрансаміак" щотижневих проміжних Актів передачі-прийому рідкого аміаку для транспортування по аміакопроводу до ОПЗ, складених на підставі приладів обліку на Насосній станції 9 (НС-9), згідно умов п. 3.2 Контракту;

2) зобов`язати ДП "Укрхімтрансаміак", починаючи з січня 2018 р., оформлювати та надати ПАТ "Трансамміак" Акти здачі-приймання аміаку рідкого російського походження, відповідно до п. 3.1 Контракту, з зазначенням в ньому показів приладів обліку на КС-15, на підставі яких було розраховано обсяг відтранспортованого аміаку ПАТ "Тольяттіазот" до ОПЗ, та з виключенням слів "поставлено" та "поставлено в аммиакопровод для транспортировки";

3) зобов`язати ДП "Укрхімтрансаміак", починаючи з січня 2018 р., оформляти та надавати ПАТ "Трансамміак" щотижневі акти згідно п. 3.2 Контракту з зазначенням показів приладів обліку на НС-9;

4) внести до Контракту зміни шляхом визнання укладеною Додаткової угоди до Контракту № 026/А/2007 від 24 грудня 2007 року в редакції, наведеній в прохальній частині позовної заяви, -

виділити у самостійне провадження з наступним присвоєнням цим вимогам окремого номеру справи.

Розглянувши клопотання відповідача від 18.02.2020 про закриття провадження у справі № 910/13570/19 в частині позовних вимог, заявлених ПАТ "Тольяттіазот" (позивач-2), заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке.

У якості підстави для закриття провадження у справі № 910/13570/19 в частині позовних вимог, заявлених ПАТ "Тольяттіазот", відповідач визначає приписи ст. 231 ГПК України, згідно яких, як зазначає відповідач, господарський суд закриває провадження у справі, якщо сторони уклали угоду про передачу спору на вирішення міжнародного комерційного арбітражу.

Стаття 231 ГПК містить норму, визначену у пункті 5 частини 1 цієї статті, згідно якої господарський суд закриває провадження у справі, якщо після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення міжнародного комерційного арбітражу або третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконаною.

Контракт № 026/А/2007 був укладений між позивачем-2 та відповідачем 24.12.2007.

У розділі 8 Контракту міститься арбітражна угода (застереження), зокрема, у п. 8.2 Контракту сторони узгодили, що всі спори і розбіжності, що виникли по цьому Контракту, чи в зв`язку з ним, які не були врегульовані шляхом переговорів, підлягають передачі на розгляд і остаточне вирішення в МКАС при ТПП України відповідно до його Регламенту. Арбітражний суд складається з трьох арбітрів. Місце проведення засідання арбітражного суду м. Київ, України. Мова арбітражного розгляду - російська. Право України. Рішення арбітражного суду є обов`язковим і остаточним для кожної із сторін.

Отже, арбітражна угода (застереження) була укладена між сторонами Контракту до відкриття провадження у справі № 910/13570/19, яке було відкрито ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.02.2020 № 910/13570/19. Наведене, в свою чергу, виключає можливість застосування приписів п. 5 ч. 1 ст. 231 ГПК України як підстави для закриття провадження у справі № 910/13570/19 в частині позовних вимог, заявлених ПАТ "Тольяттіазот".

Враховуючи вищевикладене, клопотання від 18.02.2020 про закриття провадження у справі № 910/13570/19 в частині позовних вимог, заявлених ПАТ "Тольяттіазот", на підставі п. 5 ч. 1 ст. 231 ГПК України задоволенню не підлягає.

Розглянувши клопотання відповідача від 27.02.2020 в частині закриття провадження у справі № 910/13570/19, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке.

У якості підстави для закриття провадження у справі за позовом ПАТ "Тольяттіазот" до ДП "Укрхімтрансаміак" відповідач визначає приписи п. 1 ст. 231 ГПК України, згідно яких господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Суд доходить висновку, що клопотання від 27.02.2020 в частині закриття провадження у справі № 910/13570/19 за позовом ПАТ "Тольяттіазот" до ДП "Укрхімтрансаміак" задоволенню не підлягає, оскільки визначена пунктом 1 статті 231 ГПК України підстава для закриття провадження у даному випадку відсутня.

У якості підстави для закриття провадження у справі за позовом ПАТ "Трансамміак" до ДП "Укрхімтрансаміак" відповідач визначає приписи п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, згідно яких господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Предмет позову - це певна матеріально - правова вимога позивача до відповідача.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до відкриття провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Прохальна частина позовної заяви містить позовні вимоги, зокрема, позивача-1 до відповідача (пункти 1-3, 5 прохальної частини позовної заяви).

Позивач-1 стверджує, а відповідачем не спростовано, що заявлені у позовній заяві вимоги позивача-1 до відповідача є неврегульованими сторонами.

Відтак, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами у розумінні ст. 76, 77 ГПК України, що предмет спору (в частині вимог позивача-1 до відповідача) існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Враховуючи викладене, клопотання від 27.02.2020 в частині закриття провадження у справі за позовом ПАТ "Трансамміак" до ДП "Укрхімтрансаміак" на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, - задоволенню не підлягає.

Відповідач заперечував проти вирішення спору у справі № 910/13570/19 (за позовом ПАТ "Тольяттіазот" до ДП "Укрхімтрансаміак") в господарському суді в порядку п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України, суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Згідно частини 5 статті 4 ГПК України, угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (міжнародного комерційного арбітражу) допускається. До міжнародного комерційного арбітражу за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що відповідає вимогам, визначеним законодавством України про міжнародний комерційний арбітраж, крім випадків, визначених законом.

Відповідно до частин 1-3 статті 22 ГПК України:

1. Спір, який відноситься до юрисдикції господарського суду, може бути переданий сторонами на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, крім:

1) спорів про визнання недійсними актів, спорів про державну реєстрацію або облік прав на нерухоме майно, прав інтелектуальної власності, прав на цінні папери, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів про публічні закупівлі з урахуванням частини другої цієї статті;

2) спорів, передбачених пунктами 2, 3, 7-13 частини першої, пунктами 2, 3, 6 частини другої статті 20 цього Кодексу, з урахуванням частини другої цієї статті;

3) інших спорів, які відповідно до закону не можуть бути передані на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу.

2. Спори, передбачені пунктом 3 частини першої статті 20 цього Кодексу, що виникають з договору, можуть бути передані на вирішення міжнародного комерційного арбітражу лише на підставі арбітражної угоди, укладеної між юридичною особою та всіма її учасниками.

Цивільно-правові аспекти спорів, зазначених у пунктах 2, 7 частини першої, пункті 6 частини другої статті 20 цього Кодексу, спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів про публічні закупівлі, можуть бути передані на вирішення міжнародного комерційного арбітражу.

3. Будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу та (або) сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності.

За загальним правилом, неарбітрабельними є спори, які віднесені до виключної підсудності державних судів та не можуть бути передані на розгляд до арбітражу. Оцінюючи, чи є спір арбітрабельним, необхідно враховувати суб`єктний склад учасників спору та предмет спору.

Наведену правову позицію викладено Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 17.03.2020 у справі № 907/930/15.

ПАТ "Тольяттіазот" не надано обґрунтування, що даний спір (що виник на підставі Контракту, укладеного між позивачем-2 та відповідачем) не може бути переданий на розгляд до арбітражу.

Відповідно до визначення статті 1 Закону України "Про міжнародне приватне право" (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин), іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм:

- хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою;

- об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави;

- юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Згідно з частиною 1 статті 75 Закону України "Про міжнародне приватне право" підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.

Пунктами 1 та 2 частини 1 статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що суди (суди України) можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: 1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону; 2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача.

У частинах 2, 4 статті 1 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) зазначено, що до міжнародного комерційного арбітражу можуть за угодою сторін передаватися, зокрема, спори з договірних та інших цивільно-правових відносин, що виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та інших видів міжнародних економічних зв`язків, якщо комерційне підприємство хоча б однієї із сторін знаходиться за кордоном. Цей Закон не зачіпає дії будь-якого іншого закону України, в силу якого певні спори не можуть передаватися до арбітражу або можуть бути передані до арбітражу тільки згідно з положеннями іншими, ніж ті, що є в цьому Законі.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" арбітраж - це будь-який арбітраж (третейський суд) незалежно від того, чи утворюється він спеціально для розгляду окремої справи, чи здійснюється постійно діючою арбітражною установою, зокрема Міжнародним комерційним арбітражним судом або Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України.

Стаття 7 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" передбачає, що арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер, чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди. Арбітражна угода укладається в письмовій формі. Угода вважається укладеною в письмовій формі, якщо вона міститься в документі, підписаному сторонами, або укладена шляхом обміну листами, електронними повідомленнями, якщо інформація, що міститься в них, є доступною для подальшого використання, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням інших засобів електрозв`язку, що забезпечують фіксацію такої угоди, або шляхом обміну позовною заявою та відзивом на позов, в яких одна із сторін стверджує наявність угоди, а інша проти цього не заперечує. Посилання в угоді на документ, що містить арбітражне застереження, є арбітражною угодою за умови, що угода укладена в письмовій формі і це посилання є таким, що робить згадане застереження частиною угоди.

Відповідно до статті 2 Конвенції про визнання і виконання іноземних арбітражних рішень (Нью-Йорк, 10 червня 1958 року), підписантом якої є Україна (дата набрання чинності для України 08 січня 1961 року), кожна Договірна держава визнає письмову угоду, за якою сторони зобов`язуються передавати в арбітраж всі або деякі спори, що виникли чи можуть виникнути між ними у зв`язку з конкретними чи іншими правовідносинами, об`єкт яких може бути предметом арбітражного розгляду.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України, суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" (в чинній редакції) суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, повинен, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, залишити позов без розгляду і направити сторони до арбітражу, якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що:

- суди можуть приймати до свого провадження та розглядати справи з іноземним елементом, однак наведене не стосується тих випадків, коли між сторонами спору укладено арбітражну угоду, яка є дійсною, не втратила чинність та щодо якої не встановлено неможливості її виконання, оскільки суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, зобов`язаний, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, залишити позов без розгляду і направити сторони до арбітражу;

- господарський суд має тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності, забезпечуючи принцип автономності арбітражної угоди.

Подібну правову позицію викладено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 28.08.2018 по справі № 906/493/16 та Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постановах від 01.04.2019 у справі №910/4272/18, від 24.07.2019 у справі №904/3096/18, від 16.01.2020 у справі № 908/2743/18.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору.

Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості."

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

ПАТ "Тольяттіазот" та ДП "Укрхімтрансаміак" у п. 8.2 Контракту погодили, що всі спори і розбіжності, що виникли по Контракту, чи в зв`язку з ним, які не були врегульовані шляхом переговорів, підлягають передачі на розгляд і остаточне вирішення в Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України відповідно до його Регламенту.

ПАТ "Тольяттіазот" та ДП "Укрхімтрансаміак" вільно, самостійно, на власний розсуд, тобто за волевиявленням обох сторін уклали вищевказану угоду, докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

В свою чергу, наведені приписи п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України та ч. 1 ст. 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" передбачають саме імперативний обов`язок суду залишити позов без розгляду не просто по факту, що сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення міжнародного комерційного арбітражу, а саме, якщо будь-яка із сторін цієї угоди, зокрема і відповідач, попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору і не пізніше початку розгляду справи по суті.

Тобто, фактично законодавець дає сторонам можливість як за волевиявленням всіх сторін укласти арбітражу угоду, так і за їх спільним волевиявленням змінити арбітражну підсудність та розглядати справу у відповідному господарському суді України, яке виражається в тому, що одна зі сторін угоди передає спір до такого суду і жодна зі сторін вказаної арбітражної угоди не заявляє заперечень проти цього до подання своєї першої заяви щодо суті спору і до початку розгляду справи по суті. Наведену правову позицію викладено Касаційним господарським судом у постанові від 16.01.2020 у справі № 908/2743/18.

Доводи позивачів про те, що оскільки між ПАТ "Трансамміак", ПАТ "Тольяттіазот" та ДП "Укрхімтрансаміак" не досягалася угода про передачу спору(ів), що виникають між ними, на розгляд міжнародного арбітражу, що виключає поширення дії норм ст. 22 ГПК України на правовідносини сторін даного спору, судом відхиляються як безпідставні, оскільки той факт, що між ПАТ "Трансамміак", ПАТ "Тольяттіазот" та ДП "Укрхімтрансаміак" не досягалася угода про передачу спору(ів) на розгляд міжнародного арбітражу, не позбавляє ДП "Укрхімтрансаміак", як сторону Контракту, права заперечувати проти вирішення спору в господарському суді, що, в свою чергу, має наслідком застосування судом приписів п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Таким чином, враховуючи, що:

- між ПАТ "Тольяттіазот" та ДП "Укрхімтрансаміак" укладено угоду про передачу спору на вирішення міжнародного комерційного арбітражу;

- ДП "Укрхімтрансаміак" до початку розгляду справи по суті 18.02.2020 та 27.02.2020 подано клопотання, які містять заперечення проти вирішення спору за позовом ПАТ "Тольяттіазот" до ДП "Укрхімтрансаміак" у господарському суді з підстав наявної між сторонами угоди про передачу справи на вирішення міжнародного комерційного арбітражу, а також ДП "Укрхімтрансаміак" повторно висловлене таке клопотання у запереченнях від 21.04.2020;

- такі клопотання та заперечення подані ДП "Укрхімтрансаміак" до подання ним першої заяви щодо суті спору (ч. 2 ст. 161 ГПК України);

- в матеріалах справи відсутні докази, що арбітражна угода між ПАТ "Тольяттіазот" та ДП "Укрхімтрансаміак" про передачу спору (що виникає у сторін Контракту і пов`язаний з Контрактом) на вирішення МКАС при ТПП України є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана,

суд доходить висновку про наявність підстав відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України для залишення без розгляду позову Публічного акціонерного товариства "Тольяттіазот" до Державного підприємства "Укрхімтрансаміак" у справі № 910/13570/19.

Згідно ч. 2 ст. 226 ГПК України, про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 7 Закону України "Про судовий збір" врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, які визначено цією статтею і перелік яких є вичерпним.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги; відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, приймаючи до уваги положення ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", враховуючи те, що клопотання про повернення сплаченої суми судового збору ПАТ "Тольяттіазот" не заявлено, повернення судового збору, не здійснюється.

При цьому, суд звертає увагу, що ПАТ "Тольяттіазот" не позбавлений права звернутися до суду з відповідним клопотанням у порядку, передбаченому ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст. 2, 3, 4, 22, 173, 177, 182, 226, 231, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Роз`єднати позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Трансамміак" та Публічного акціонерного товариства "Тольяттіазот" до Державного підприємства "Укрхімтрансаміак":

1) визнати право ПАТ "Тольяттіазот" та ПАТ "Трансамміак" на отримання від ДП "Укрхімтрансаміак" щотижневих проміжних Актів передачі-прийому рідкого аміаку для транспортування по аміакопроводу до ОПЗ, складених на підставі приладів обліку на Насосній станції 9 (НС-9), згідно умов п. 3.2 Контракту № 026/А/2007 про надання послуг з транзиту аміаку рідкого через територію України магістральним трубопроводом від 24.12.2007;

2) зобов`язати ДП "Укрхімтрансаміак", починаючи з січня 2018 р., оформлювати та надати ПАТ "Тольяттіазот" та ПАТ "Трансамміак" Акти здачі-приймання аміаку рідкого російського походження, відповідно до п. 3.1 Контракту, з зазначенням в ньому показів приладів обліку на КС-15, на підставі яких було розраховано обсяг відтранспортованого аміаку ПАТ "Тольяттіазот" до ОПЗ, та з виключенням слів "поставлено" та "поставлено в аммиакопровод для транспортировки";

3) зобов`язати ДП "Укрхімтрансаміак", починаючи з січня 2018 р., оформляти та надавати ПАТ "Тольяттіазот" та ПАТ "Трансамміак" щотижневі акти згідно п. 3.2 Контракту з зазначенням показів приладів обліку на НС-9;

4) стягнути з ДП "Укрхімтрансаміак" на користь ПАТ "Тольяттіазот" вартість втрат в 2018 році, в розмірі 795 825,65 дол. США;

5) внести до Контракту зміни шляхом визнання укладеною Додаткової угоди до Контракту № 026/А/2007 від 24 грудня 2007 року в редакції, наведеній в прохальній частині позовної заяви,

виділивши їх у самостійні провадження.

2. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Тольяттіазот" до Державного підприємства "Укрхімтрансаміак":

1) визнати право ПАТ "Тольяттіазот" на отримання від ДП "Укрхімтрансаміак" щотижневих проміжних Актів передачі-прийому рідкого аміаку для транспортування по аміакопроводу до ОПЗ, складених на підставі приладів обліку на Насосній станції 9 (НС-9), згідно умов п. 3.2 Контракту;

2) зобов`язати ДП "Укрхімтрансаміак", починаючи з січня 2018 р., оформлювати та надати ПАТ "Тольяттіазот" Акти здачі-приймання аміаку рідкого російського походження, відповідно до п. 3.1 Контракту, з зазначенням в ньому показів приладів обліку на КС-15, на підставі яких було розраховано обсяг відтранспортованого аміаку ПАТ "Тольяттіазот" до ОПЗ, та з виключенням слів "поставлено" та "поставлено в аммиакопровод для транспортировки";

3) зобов`язати ДП "Укрхімтрансаміак", починаючи з січня 2018 р., оформляти та надавати ПАТ "Тольяттіазот" щотижневі акти згідно п. 3.2 Контракту з зазначенням показів приладів обліку на НС-9;

4) стягнути з ДП "Укрхімтрансаміак" на користь ПАТ "Тольяттіазот" вартість втрат в 2018 році, в розмірі 795 825,65 дол. США;

5) внести до Контракту зміни шляхом визнання укладеною Додаткової угоди до Контракту № 026/А/2007 від 24 грудня 2007 року в редакції, наведеній в прохальній частині позовної заяви, -

розглядати в межах справи № 910/13570/19.

3. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Трансамміак" до Державного підприємства "Укрхімтрансаміак":

1) визнати право ПАТ "Трансамміак" на отримання від ДП "Укрхімтрансаміак" щотижневих проміжних Актів передачі-прийому рідкого аміаку для транспортування по аміакопроводу до ОПЗ, складених на підставі приладів обліку на Насосній станції 9 (НС-9), згідно умов п. 3.2 Контракту;

2) зобов`язати ДП "Укрхімтрансаміак", починаючи з січня 2018 р., оформлювати та надати ПАТ "Трансамміак" Акти здачі-приймання аміаку рідкого російського походження, відповідно до п. 3.1 Контракту, з зазначенням в ньому показів приладів обліку на КС-15, на підставі яких було розраховано обсяг відтранспортованого аміаку ПАТ "Тольяттіазот" до ОПЗ, та з виключенням слів "поставлено" та "поставлено в аммиакопровод для транспортировки";

3) зобов`язати ДП "Укрхімтрансаміак", починаючи з січня 2018 р., оформляти та надавати ПАТ "Трансамміак" щотижневі акти згідно п. 3.2 Контракту з зазначенням показів приладів обліку на НС-9;

4) внести до Контракту зміни шляхом визнання укладеною Додаткової угоди до Контракту № 026/А/2007 від 24 грудня 2007 року в редакції, наведеній в прохальній частині позовної заяви, -

виділити у самостійне провадження з наступним присвоєнням цим вимогам окремого номеру справи.

4. Залишити без розгляду позов Публічного акціонерного товариства "Тольяттіазот" до Державного підприємства "Укрхімтрансаміак" у справі № 910/13570/19 з такими позовними вимогами:

1) визнати право ПАТ "Тольяттіазот" на отримання від ДП "Укрхімтрансаміак" щотижневих проміжних Актів передачі-прийому рідкого аміаку для транспортування по аміакопроводу до ОПЗ, складених на підставі приладів обліку на Насосній станції 9 (НС-9), згідно умов п. 3.2 Контракту;

2) зобов`язати ДП "Укрхімтрансаміак", починаючи з січня 2018 р., оформлювати та надавати ПАТ "Тольяттіазот" Акти здачі-приймання аміаку рідкого російського походження, відповідно до п. 3.1 Контракту, з зазначенням в ньому показів приладів обліку на КС-15, на підставі яких було розраховано обсяг відтранспортованого аміаку ПАТ "Тольяттіазот" до ОПЗ, та з виключенням слів "поставлено" та "поставлено в аммиакопровод для транспортировки";

3) зобов`язати ДП "Укрхімтрансаміак", починаючи з січня 2018 р., оформляти та надавати ПАТ "Тольяттіазот" щотижневі акти згідно п. 3.2 Контракту з зазначенням показів приладів обліку на НС-9;

4) стягнути з ДП "Укрхімтрансаміак" на користь ПАТ "Тольяттіазот" вартість втрат в 2018 році, в розмірі 795 825,65 дол. США;

5) внести до Контракту зміни шляхом визнання укладеною Додаткової угоди до Контракту № 026/А/2007 від 24 грудня 2007 року в редакції, наведеній в прохальній частині позовної заяви.

Повний текст ухвали складено та підписано 01.06.2020.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 235 ГПК України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст. 253-259 ГПК України, з урахуванням пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення", підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О. В. Гумега