РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.05.2020Справа № 910/14754/19

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гігієна-мед Стерил" (м. Київ)

до Дочірнього підприємства "Клінічний Санаторій "Жовтень" Приватного акціонерного товариства Лікувально-оздоровчих закладів Профспілок України "Укрпрофоздоровниця"

(м. Київ)

про стягнення 37.336,34 грн

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін: не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гігієна-мед Стерил" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Дочірнього підприємства "Клінічний Санаторій "Жовтень" Приватного акціонерного товариства Лікувально-оздоровчих закладів Профспілок України "Укрпрофоздоровниця" про стягнення 97336,34 грн, з яких: 60.000,00 грн основного боргу, 29.534,79 грн пені, 2.524,93 грн 3% річних, 5276,62 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням відповідачем умов Договору № 14/15 від 15.10.15.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.11.19. відкрито провадження у справі № 910/14754/19, з підстав, викладених в ухвалі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

28.11.19. позивачем подано лист-повідомлення про те, що відповідачем сплачено 15.000,00 грн основного боргу.

05.12.19. позивачем подано лист-повідомлення про те, що відповідачем сплачено 10.000,00 грн основного боргу.

10.12.19. відповідачем подано письмовий відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказує на те, що його заборгованість за договором перед позивачем становить 35.000,00 грн.

18.12.19. відповідачем подано доповнення до відзиву, в яких останній наголошує на тому, що його заборгованість перед позивачем за договором № 14/15 від 15.10.15. відсутня.

23.12.19. відповідачем подано доповнення до відзиву, в яких він проти позову заперечує, та до яких додано платіжні доручення.

28.12.19. позивачем подано відповідь на відзив, з якого вбачається, що відповідачем оплачено 60.000,00 грн основного боргу. Відповідно до означеної відповіді на відзив позивач просить суд стягнути з відповідача 37.336,34 грн, з яких: 29.534,79 грн пені, 2.524,93 грн 3% річних, 5.276,62 грн інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.01.20. постановлено розгляд справи № 910/14754/19 здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 11.02.20., запропоновану позивачу у строк до 31.01.20. включно подати відповідь на відзив. Явку сторін визнано обов`язковою.

20.01.20. позивачем подано відповідь на відзив, яку повернуто останньому без розгляду ухвалою господарського суду міста Києва від 11.02.20.

Судом встановлено, що сторони явку своїх повноважних представників в судове засідання 11.02.20. не забезпечили, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.02.20. відкладено підготовче засідання на 03.03.20.

24.02.20. позивачем подано письмові пояснення по справі.

Судом встановлено, що відповіддю на відзив, поданою 28.12.19. позивачем фактично зменшено свої позовні вимоги.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.20. прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Гігієна-мед Стерил" про зменшення розміру позовних вимог.

03.03.20. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 31.03.20.

Засідання, призначене на 31.03.20. не відбулось, з огляду на що ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.20. призначено судове засідання по розгляду справи по суті на 19.05.20.

Представники сторін в судове засідання 19.05.20. не з`явились.

Наразі, на переконання суду неявка сторін в судове засідання 19.05.20. не перешкоджає розгляду справи по суті в судовому засіданні 19.05.20.

В судовому засіданні 19.05.20. суд склав та підписав вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. (ст. 712 Цивільного кодексу України).

15.10.15. між позивачем (Постачальник) та відповідачем (Замовник) було укладено Договір № 141/15 (далі - Договір), за умовами п. 1.1 якого Постачальник зобов`язується своєчасно поставляти та передавати у власність Замовника Пестициди та інші агрохімічні продукти (засоби дезінфікуючі) (код 20.20.1) (далі - Товар), а Замовник приймати та своєчасно сплачувати за Товар. Найменування, асортимент, кількість та ціни зазначені у Специфікації № 1, яка розроблена на підставі акцептованої пропозиції конкурсних торгів та є невід`ємною частиною Договору (п. 1.2 Договору).

Строк дії Договору сторонами погоджено пунктом 6.1 з дати підписання і діє до 15.09.18., але до повного виконання зобов`язань.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги Договір як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у третьої особи та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків з постачання товару.

За своїм змістом та правовою природою Договір є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтею 663 Цивільного Кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5.3 Договору датою виконання Постачальником зобов`язань щодо поставки Товару вважається дата його надходження у кількості та якості, що відповідають вимогам Договору про закупівлю на склад Замовника.

Оцінюючи представлені позивачем в обґрунтування викладених в позовній заяві обставин щодо поставки Товару відповідачу докази, суд виходить з наступного.

Видатковою накладною № РН0000108 від 24.04.18., яка підписана сторонами та скріплена їх печатками, позивач поставив відповідачу Товар на суму 85.920,00 грн.

У відповідності до ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Статтею 688 Цивільного кодексу України на покупця покладено обов`язок повідомити продавця про порушення умов договору щодо кількості, асортименту, якості, комплектності товару в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Жодних заперечень з приводу отримання Товару відповідачем суду надано не було.

Отже, суд при розгляді справи приймає до уваги відсутність у відповідача, як Замовника за Договором, будь-яких заперечень та претензій щодо належного виконання Постачальником прийнятих за Договором зобов`язань з передання Товару на суму 85.920,00 грн.

Зважаючи на викладені вище обставини та виходячи з положень ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, за висновками суду, представлена до матеріалів справи видаткова накладна є належним доказом передачі Товару відповідачу, а отже виконання позивачем своїх зобов`язань з поставки Товару на суму 85.920,00 грн. в межах Договору здійснено належним чином.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України зазначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Розділом ІІІ Договору сторони погодили, що оплата здійснюється по факту поставки Товару. У разі затримки бюджетного фінансування розрахунок за поставлений Товар здійснюється протягом 3 банківських днів з дати отримання Замовником бюджетного призначення та фінансування закупівлі на свій рахунок.

Судом враховано правову позицію, викладену в постанові судової палати у господарських справах верховного Суду України від 19.08.14., про те, що згідно зі статтею 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що за загальним правилом, обов`язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар. Це правило діє, якщо спеціальними правилами, або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати. Відтак, обов`язок відповідача оплатити товар (з огляду на приписи ст. 692 ЦК України) виникає з моменту його прийняття.

За таких обставин, враховуючи дату представленої до матеріалів справи видаткової накладної, суд дійшов висновку, що строк оплати товару на суму 85.920,00 грн настав 24.04.18.

У відповідності до наданих позивачем платіжних доручень, відповідачем було оплачено поставлений за Договором Товар з простроченням.

Оскільки відповідачем несвоєчасно оплачено поставлений позивачем за Договором Товар, вказане зумовило нарахування Постачальником пені, 3% річних, інфляційних втрат та звернення з даним позовом до суду.

Згідно зі ст. ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем пред`явлено до стягнення 2.524,93 грн 3% річних, 5.276,62 грн інфляційних втрат.

Згідно зі статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Період для нарахування 3% річних становить з 25.05.18. по 18.10.19., інфляційних втрат становить з 01.06.18. по 18.10.19.

Отже, за перерахунком суду розмір інфляційних втрат становить 5.214,00 грн, розмір 3% річних становить 2.524,93 грн, внаслідок чого вказані суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Інфляційні втрати в сумі 62,62 грн нараховано безпідставно, з огляду на що суд відмовляє в позові в цій частині.

Щодо вимог позивача про стягнення 29.534,79 грн пені, суд відзначає викладене далі.

Частина 3 статті 549 ЦК України встановлює, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 1 ст. 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися зокрема неустойкою.

При цьому, відповідно до п. 1 ст. 547 Цивільного кодексу України всі правочини щодо забезпечення виконання зобов`язань боржника перед кредитором повинні здійснюватися виключно у письмовій формі.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Разом з тим, умовами Договору сторонами не передбачена відповідальність у вигляді пені в разі порушення умов правочину в частині оплати поставлених товарів.

Отже, вимоги про стягнення з відповідача 29.534,79 грн пені задоволенню не підлягають.

За вказаних підстав позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Частиною 9 ст. 129 ГПК України передбачено, що якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною. У такому застосуванні суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом

Отже, відповідно до вказаних положень ст. 129 ГПК України та враховуючи, що за вимоги про стягнення грошових коштів в даній справі судовий збір встановлено в мінімальному розмірі, витрати по сплаті судового збору в сумі 1.921,00 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Клінічний Санаторій "Жовтень" Приватного акціонерного товариства Лікувально-оздоровчих закладів Профспілок України "Укрпрофоздоровниця" (03084, м. Київ, Голосіївський район, Конча-Заспа, Столичне Шосе, 27 км; ідентифікаційний код 02583744) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гігієна-мед Стерил" (04201, м. Київ, вул. М.Майорова, б. 7, секція 2, офіс 1041; ідентифікаційний код 33634980) 2.524 (дві тисячі п`ятсот двадцять чотири) грн 93 коп. 3% річних, 5.214 (п`ять тисяч двісті чотирнадцять) грн 00 коп. інфляційних втрат, 1.921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн 00 коп. судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 28.05.20.

Суддя Т.М. Ващенко