ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року

м. Київ

Справа № 925/471/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Кушніра І. В.,

розглянувши касаційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Великий Хутір" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.10.2019 у справі

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Великий Хутір" до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання поновленим договору оренди землі і укладеною додаткової угоди,

за участю представників сторін:

позивача - не з`явилися,

відповідача - не з`явилися,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. У травні 2018 Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Великий Хутір" (далі - СТОВ "АФ "Великий Хутір") звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (далі - ГУ Держгеокадастру), в якому просило суд на підставі статті 33 Закону України "Про оренду землі" та пункту 7 договору оренди землі від 12.04.2010, укладеного між СТОВ "АФ "Великий Хутір" та Драбівською районною державною адміністрацією (далі - Драбівська РДА), визнати поновленим цей договір, право оренди за яким 31.03.2017 зареєстровано приватним нотаріусом Науменко Т. М., визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 12.04.2010.

1.2. Позов обґрунтовано тим, що позивач дотримався усіх вимог Закону України "Про оренду землі" щодо порядку поновлення договору оренди землі, оскільки, зокрема: належно виконував свої обов`язки за договором від 12.04.2010, до закінчення строку дії договору (до 31.03.2018), повідомив орендодавцю в установлені строки (до 01.02.2018) про свій намір скористатись переважним правом укладення договору на новий строк, до листа-повідомлення від 30.01.2018 додав проєкт додаткової угоди, продовжував належно виконувати умови договору оренди землі, сплачувати орендну плату за землю, виконав усі вимоги (зауваження та пропозиції) відповідача, викладені у листах від 21.02.2018, від 17.04.2018 та від 25.04.2018 на лист-повідомлення позивача про поновлення договору оренди землі. У свою чергу, відповідач порушив вимоги Закону України "Про оренду землі", а саме, заперечив щодо поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк, висунув позивачу перелік зауважень щодо поновлення договору оренди землі, а після їх усунення відмовився укладати угоду, на запропонованих самим відповідачем умовах.

2. Фактичні обставини справи, встановлені судами

2.1. Розпорядженням Драбівської РДА від 09.04.2010 № 84 "Про поновлення договору оренди землі, укладеного між Драбівською райдержадміністрацією та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Великий Хутір" поновлено з 01.01.2010 договір оренди землі, укладений між Драбівською РДА і СТОВ "АФ "Великий Хутір" щодо оренди земельних ділянок із земель державної власності загальною площею 90,15 га, у тому числі ріллі 90,15 га, розташованих в адміністративних межах Великохутірської сільської ради Драбівського району, терміном на 1 рік для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

2.2. Згідно з цим же розпорядженням внесено зміни до розпорядження РДА від 27.04.2004 № 216 "Про передачу в оренду СТОВ "Агрофірма "Великий Хутір". Згідно з пунктом 1 розпорядження Драбівської РДА від 27.04.2004 № 216 передано в оренду СТОВ "АФ "Великий Хутір" земельні ділянки сільськогосподарського призначення, розташовані в адміністративних межах Великохутірської сільської ради загальною площею 127,17 га терміном на 5 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

2.3. 12.04.2010 СТОВ "АФ "Великий Хутір" (орендар) і Драбівська РДА (орендодавець) уклали договір оренди землі, за умовами пункту 1 якого, орендодавець відповідно до розпорядження Драбівської РДА від 09.04.2010 № 84 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в адміністративних межах Великохутірської сільської ради.

2.4. Згідно з пунктом 2 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 90,15 га, у тому числі рілля - 90,15 га, інші землі - 0 га, в т.ч. польові шляхи - 0 га, полезахисні смуги - 0 га. За змістом пункту 7 договору, його укладено на 1 рік. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Відповідно до пункту 39 цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

2.5. Договір, підписаний представниками обох сторін і скріплений їхніми печатками, зареєстрований не був.

2.6. Згідно з актом приймання-передачі Драбівська РДА передала, а орендар - СТОВ "Агрофірма "Великий Хутір" прийняло земельну ділянку загальною площею 90,15 га.

2.7. Розпорядженням Драбівської РДА від 08.05.2012 № 156/01-02-1 "Про поновлення договору оренди землі, укладеного між Драбівською райдержадміністрацією СТОВ "Агрофірма "Великий Хутір", внесення змін до розпорядження райдержадміністрації від 27.04.2004 № 216" вирішено, зокрема, поновити договір оренди землі, укладений між Драбівською РДА і СТОВ "АФ "Великий Хутір" щодо оренди земельних ділянок із земель державної власності, розташованих в адміністративних межах Великохутірської сільської ради Драбівського району, загальною площею 90,15 га, з них ріллі 90,15 га терміном до 31.12.2017 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; у розпорядженні Драбівської РДА від 09.04.2010 № 84 вважати такими, що втратили чинність пункти 2, 6, 7; доручити відділу Держкомзему у Драбівському районі провести реєстрацію додаткової угоди до договору оренди землі.

2.8. 15.05.2012 СТОВ "АФ "Великий Хутір" і Драбівська РДА уклали додаткову угоду до договору оренди землі від 12.04.2010, за змістом пункту 1 якої сторони домовилися внести зміни до договору оренди землі, виклавши його у новій редакції. Орендодавець відповідно до розпорядження Драбівської РДА від 09.04.2010 № 84 (із змінами, внесеними згідно з розпорядженням Драбівської РДА від 08.05.2012 №156/01-02-1) надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в адміністративних межах Великохутірської сільської ради. Згідно з пунктом 2 додаткової угоди до договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 90,15 га, у тому числі: ріллі 90,15 га. За змістом пункту 7 додаткової угоди договір укладено терміном до 31.12.2017. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. У розділі "Умови і строки передачі земельної ділянки в оренду" додаткової угоди до договору сторони погодили, що передача земельної ділянки в оренду здійснюється з розробленням технічної документації; передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 5 - денний строк після державної реєстрації цього договору, за актом приймання-передачі.

2.9. Відповідно до пункту 39 додаткової угоди зазначений договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

2.10. У листі-повідомленні від 30.01.2018 позивач, посилаючись на положення статті 33 Закону України "Про оренду землі", повідомив відповідача про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди та поновити договір оренди землі без зміни його умов - на тих самих умовах і на той самий строк. До листа-повідомлення позивач додав проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 12.04.2010 б/н та інші, необхідні, на думку позивача, документи.

2.11. 21.02.2018 відповідач за результатами розгляду листа-повідомлення позивача від 30.01.2018 надав письмову відповідь № 630/0/95-18, де заперечив проти поновлення договору, запропонував позивачеві після припинення дії договору повернути йому, як орендодавцеві, орендовану земельну ділянку та попередив про відповідальність за невиконання цієї вимоги. При цьому відповідач наголосив, що позивач не дотримався вимог статей 15, 33 Закону України "Про оренду землі" та статті 18 Закону України "Про оцінку земель", а саме: із 12.04.2010 до 31.03.2017 використовував земельну ділянку без державної реєстрації права оренди цієї ділянки, в проєкті додаткової угоди зазначено лише об`єкт і термін оренди, а відповідно до статті 19 Закону України "Про оренду землі" строк дії договору визначається за згодою сторін, але не може бути меншим як 7 років; неможливо погодити таку істотну умову договору як орендна плата, оскільки позивач не подав виготовленої та затвердженої технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок.

2.12. Позивач у повторному листі-повідомленні від 28.03.2018 запропонував відповідачеві встановити розмір орендної плати - 8% від нормативної грошової оцінки землі, а термін оренди - до 31.03.2025, звернув увагу відповідача, що поновлення договору оренди землі відповідно до статті 33 Закону України "Про оренду землі" не передбачає обов`язкового внесення змін до договору оренди землі, оскільки вони можуть бути внесені вже після поновлення договору оренди землі, просив повторно розглянути лист-повідомлення позивача від 30.01.2018 з урахуванням змісту цього листа-повідомлення із доданими до нього документами, зокрема, проектом додаткової угоди про поновлення договору оренди землі.

2.13. Відповідач у листі-повідомленні від 17.04.2018 № 27-23-0.32-2603/2-18 про заперечення у поновленні договору оренди землі, адресованому позивачеві, звернув увагу на недотримання позивачем вимог статей 15, 25, 33 Закону України "Про оренду землі", статей 125, 126 Земельного кодексу України та статті 18 Закону України "Про оцінку земель".

2.14. ГУ Держгеокадастру у листі-повідомленні від 25.04.2018 № 1815/0/05-18 поінформувало позивача про неможливість погодження такої істотної умови договору як орендна плата у зв`язку з неподанням позивачем виготовленої та затвердженої технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок та неможливість з`ясування належності виконання позивачем обов`язків за договором, оскільки не надано зокрема, довідки про відсутність заборгованості з орендної плати.

2.15. Згідно з витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 06.04.2017 №№ 84438332, 84436504, 84434907, 84433159, 84431779, 84429836, 84428670, 84427382, 84426293, 84425311, 84424453, 84422718, 84421707, 84420608, 84418519, 84417401,84415385, 84409233, 84403731, 84400649, 84397143, 84395014, 84379833, 84375772, 84374218, 84372207, 84370799 державний реєстратор - приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Науменко Т. М. 31.03.2017, на підставі договору оренди землі від 12.04.2010, укладеного між Драбівською РДА і СТОВ "АФ "Великий Хутір", проведела державну реєстрацію речового права СТОВ "АФ "Великий Хутір" - права оренди земельних ділянок у кількості 27 штук, загальною площею 90,15 га, які є об`єктом оренди за цим договором, строк дії зазначеного речового права до 31.03.2018.

2.16. Згідно з листом Золотоніської ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області станом на 18.07.2018 заборгованість з податків і зборів (обов`язкових платежів) у СТОВ "Агрофірма "Великий Хутір" відсутня.

2.17. Рішенням Драбівської районної ради Черкаської області від 12.09.2018 № 29-19/VII "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, які надані в оренду СТОВ "Агрофірма "Великий Хутір" для ведення товарного сільськогосподарського виробництва" затверджено технічну документацію щодо 27-ми земельних ділянок загальною площею 90,1452 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих за адресою: Черкаська обл., Драбівський р-н, Великохутірська сільська рада (за межами населеного пункту), нормативна грошова оцінка яких становить 3 253 658,81 грн, зокрема, у тому числі: земельної ділянки № 25 площею 12,8215 га (кадастровий номер :03:001:1766), нормативна грошова оцінка якої 439 196,77 грн.

3. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

3.1. Рішенням Господарського суду Черкаської області від 27.09.2018 (суддя Грачов В. М.) позов задоволено частково.

Визнано поновленим договір оренди землі від 12.04.2010, укладений між СТОВ "АФ "Великий Хутір" і Драбівською РДА право оренди за яким 31.03.2017 зареєстровано приватним нотаріусом Науменко Т. М.

Визнано укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 12.04.2010, право оренди за яким 31.03.2017 зареєстровано приватним нотаріусом Науменко Т. М., в редакції позивача. В той же час, суд частково змінив редакцію договору: у пункті 1 вилучив словосполучення "за згодою сторін" та у пункті 7 вилучив вислів "до 31.03.2019", залишаючи речення в частині - "Договір поновлено (укладено) строком на 1 (один) рік", що, на думку суду, відповідає змісту фактичних обставин і умовам пункту 7 цього договору.

3.2. Рішення прийнято на підставі статті 33 Закону України "Про оренду землі".

3.3. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.10.2019 (колегія суддів у складі: Скрипка І. М., Тищенко А. І., Михальська Ю. Б.) рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено.

3.4. Суд зазначив, що за змістом наданого проєкту додаткової угоди під виглядом поновленням договору позивач намагається змінити його істотні умови, зокрема об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки) визначає як 27 окремих земельних ділянок із відповідними площами та кадастровими номерами, орендну плату пропонує встановити у розмірі 8 % від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, а термін дії договору визначає на 7 років.

Суд дійшов висновку, що зміна фактичної площі та меж земельних ділянок із присвоєнням їм кадастрових номерів після укладання договору оренди земельної ділянки унеможливлює пролонгацію укладеного раніше договору у порядку, передбаченому частинами 1, 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки такі зміни мають наслідком укладання договору оренди земельних ділянок із дотриманням вимог закону щодо порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

Крім того суд наголосив, що оскільки ГУ Держгеокадастру не досягло згоди зі СТОВ "АФ "Великий Хутір" про поновлення договору на новий термін зі зміною при цьому його істотних умов (або у добровільному порядку не уклало додаткову угоду), то слід вважати, що позивач втратив переважне право на поновлення договору на підставі частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

4. Короткий зміст доводів та вимог касаційної скарги

4.1. СТОВ "АФ "Великий Хутір" у касаційній скарзі просить постанову апеляційної інстанції скасувати, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Скарга мотивована неправильним застосуванням та порушенням судом апеляційної інстанції норм чинного законодавства, зокрема статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Скаржник наголошує, що звертаючись до ГУ Держгеокадастру з листом від 30.01.2018 СТОВ "АФ "Великий Хутір" просило поновити договір оренди землі на тих самих умовах і на той самий строк. Внесення змін до договору ініціювало саме ГУ Держгеокадастру, але у подальшому відмовилося виконувати ним же висунуті вимоги, що є явно недобросовісною поведінкою у сфері господарювання (порушення вимог статей 3, 12 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 6 Господарського кодексу України).

Крім того, скаржник зазначає, що ні площа, ні конфігурація земельних ділянок не змінювалася, тобто зміни об`єкта оренди не відбулося.

5. Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

5.1. ГУ Держгеокадастру у відзиві просить у задоволенні вимог, наведених у касаційній скарзі, відмовити, постанову апеляційної інстанції залишити без змін.

6. Позиція Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

6.1. Відповідно до частини 1 статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

6.2. Переглянувши судові рішення у касаційному порядку на підставі встановлених фактичних обставин справи, враховуючи визначені ГПК України межі такого перегляду, суд касаційної інстанції виходить із такого.

6.3. За змістом частини 2 статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

6.4. У Законі України "Про оренду землі" визначено умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі, а у статті 13 передбачено, що договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

6.5. Правові підстави поновлення договору оренди землі визначено у статті 33 Закону України "Про оренду землі", яка фактично об`єднує два випадки продовження дії (пролонгації) договору оренди землі.

6.6. Так, згідно з частиною 1 статті 33 цього Закону по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

6.7. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (частина 2 статті 33 Закону України "Про оренду землі").

6.8. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проєкт додаткової угоди (частина 3 статті 33 зазначеного Закону).

6.9. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (частина 4 статті 33 Закону України "Про оренду землі").

6.10. Згідно з частиною 5 статті 33 цього Закону орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

6.11. Для застосування положень частин 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов`язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

6.12. Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди, передбачена у наведеній нормі, можлива лише за умови дотримання встановлених такою нормою процедури і строків.

6.13. Згідно з частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

6.14. Отже, для продовження договірних відносин необхідно волевиявлення на це сторін договору, досягнення ними згоди щодо продовження договору із застосуванням переважного права орендаря на продовження договору оренди, у тому числі на змінених умовах (частина 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі") або мовчазна згода сторін договору стосовно поновлення договору на тих самих умовах на той самий строк (частина 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі").

6.15. У розумінні наведених положень законодавства основними відмінностями у застосуванні положень частин 1 - 5 та частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" є умови додаткової угоди (відмінні від попередніх, або ті самі чи тотожні (частини 1 - 5 статті 33 цього Закону) та наявність погодження обох сторін щодо істотних умов договору, або ті самі (частина 6 статті 33 цього Закону) та строк, в який орендодавець повинен повідомити орендаря про відсутність наміру продовжувати або поновлювати договір оренди (у місячний строк після повідомлення орендаря про намір продовжувати договір оренди земельної ділянки (частини 1 - 5 статті 33 цього Закону) чи у місячний строк після закінчення строку дії договору (частина 6 статті 33 цього Закону).

(Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 16.09.2019 у справі № 908/2314/18).

6.16. Таким чином стаття 33 Закону України "Про оренду землі" містить дві правові конструкції, а зміст права, підстави і обставини для захисту переважного права орендаря, яке виникає відповідно до частин 1-5 зазначеної статті, не є тотожним змісту та підставам захисту його права, яке виникає згідно з частиною 6 цієї статті.

6.17. Проте суд першої інстанції, задовольняючи позов, не визначив яку саме правову конструкцію він досліджував і на підставі якої частини статті 33 Закону України "Про оренду землі" дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

При цьому суд мав дослідити питання щодо наявності заперечень орендодавця у поновленні договору оренди, наданих протягом місяця після закінчення договору (частина 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі") або питання досягнення домовленості сторін договору щодо істотних умов договору (частини 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі") з урахуванням позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 16.09.2019 у справі № 908/2314/18.

6.18. Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у позові, зазначив, що зміна фактичних площ і меж земельних ділянок з присвоєнням їм кадастрових номерів після укладання договору оренди земельної ділянки унеможливлює пролонгацію укладеного раніше договору у порядку, передбаченому частинами 1, 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки такі зміни мають наслідком укладання договору оренди земельних ділянок із дотриманням вимог закону щодо порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

Дійсно, згідно з частиною 12 статті 33 Закону України "Про оренду землі" у разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

Проте, питання зміни меж спірної земельної ділянки, як підстави відмови у задоволенні позову про поновлення договору оренди земельної ділянки, апеляційним господарським судом не встановлювалось.

6.19. Оскільки передбачені у статті 300 ГПК України межі розгляду справи судом касаційної інстанції не дають йому права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, тим більше розглядати вимоги, які не були розглянуті судами попередніх інстанцій, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, суд касаційної інстанції позбавлений можливості виправити недоліки судових рішень попередніх судових інстанцій, тому постановлені у цій справі судові рішення підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

6.20. Під час нового розгляду судам необхідно врахувати викладене, вирішити питання щодо наданих сторонами доказів, всебічно, повно з`ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

7. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

7.1. Відповідно до положень статей 308, 310 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд. Підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є, зокрема, порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

7.2. З огляду на викладене рішення та постанова попередніх судових інстанцій підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

8. Судові витрати

8.1. Відповідно до частини 4 статті 129 ГПК України судові витрати у справі підлягають розподілу під час вирішення спору по суті, а оскільки за результатами розгляду касаційної скарги спір у даній справі не вирішено, розподіл судових витрат за результатами розгляду касаційної скарги є передчасним.

Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 310, 314, 315, 316, 317 ГПК України, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Великий Хутір" задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.10.2019 та рішення Господарського суду Черкаської області від 27.09.2018 у справі № 925/471/18 скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Є. Краснов

Суддя Г. Мачульський

Суддя І. Кушнір