ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/316/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання Кудревичу М.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Бикової Валентини Геннадіївни, м. Харків
до Фізичної особи-підприємця Плотнікова Дмитра Леонідовича, м. Харків
про стягнення 270238,26 грн.
за участю представників:

позивача - не з`явився

відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Бикова Валентина Геннадіївна (позивач) звернулася до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Плотнікова Дмитра Леонідовича (відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором поставки № 1 від 01.09.2019 у розмірі 250659,39 грн. та пені за несвоєчасне виконання умов договору у розмірі 19578,87 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що ним умови договору поставки № 1 від 01.09.2019 щодо передплати товару були виконані у повному обсязі, проте, відповідач поставку товару не здійснив, умови договору не виконав.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.02.2020 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін, призначено підготовче засідання на 10.03.2020 о 10:00.

У підготовчому засіданні призначеному на 10.03.2020 судом було постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 31.03.2020 о 10:00.

31.03.2020 судом було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання про продовження строку підготовчого провадження у справі № 922/316/20 на 30 днів до 10.05.2020 включно та відкладення підготовчого засідання на 28.04.2020 о 09:00.

28.04.2020 судом було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до розгляду по суті на 12.05.2020 о 10:00.

12.05.2020 судом було постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи на 26.05.2020 о 12:00.

Сторони правом на участь представників у судовому засіданні не скористалися, про причини неявки представників суд не повідомили. Про місце, дату та час судових засідань сторони повідомлялися судом за їх юридичною адресою.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

При цьому, судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

01 вересня 2019 року між ФОП Бикова Валентина Геннадіївна (покупець) та ФОП Плотніков Дмитро Леонідович (постачальник або продавець) було укладено договір поставки № 1 від 01.09.2019 (надалі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених цим договором, передавати у власність (поставляти), а покупець приймати та оплачувати обладнання для ремонту техніки, загальною вартістю 250659,39 грн. та складається з: модуль для ремонту екранів - 12 шт., морозильна сепараторна камера АIDA А-598 - 4 шт., прилади для склейки дисплейного модуля ІІ-1455 іnоnа А-223, паяльна станція Quick 202D ESD - 11 шт.

Згідно п. 2.1. договору, на день укладання договору сторони дійшли згоди про поставку обладнання для ремонту техніки, загальною вартістю 250659,39 грн., що складається з: модуль для ремонту екранів - 12 шт., морозильна сепараторна камера АIDA А-598 - 4 шт., прилади для склейки дисплейного модуля ІІ-1455 іnоnа А-223, паяльна станція Quick 202D ESD - 11 шт.

Пунктом 3.1. договору було передбачено, що розрахунки за кожну партію товару, в тому числі відшкодування вартості транспортних витрат постачальника здійснюється у готівковій формі особисто в руки постачальнику, або на розрахунковий рахунок постачальника шляхом передплати, не пізніше ніж за 30 календарних днів до призначеної поставки.

Згідно позову позивач вказує, що ним умови договору щодо передплати товару було виконані у повному обсязі. Так, згідно товарного чеку № 1 від 30.09.2019 позивачем було сплачено відповідачу передплату за товар у розмірі 34909,39 грн., згідно товарного чеку № 2 від 04.10.2019 року - 62500,00 грн., згідно товарного чеку № 3 від 12.10.2019 - 12000,00 грн., згідно товарного чеку № 4 від 23.10.2019 - 7000,00 грн., згідно товарного чеку № 5 від 24.10.2019 - 1450,00 грн., згідно товарного чеку № 7 від 01.11.2019 - 2000,00 грн., згідно товарного чеку № 8 від 07.11.2019 - 2000,00 грн., згідно товарного чеку № 9 від 12.11.2019 - 73200,00 грн., згідно товарного чеку № 10 від 20.11.2019 - 55600,00 грн., всього - 250659,39 грн.

При цьому суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази поставки відповідачем позивачу товару за договором та повернення відповідачем позивачу грошових коштів у розмірі 250659,39 грн. за оплачений товар.

Відповідно до п. 4.1. договору, поставка товару здійснюється на підставі цього договору або додаткових замовлень (заявок) покупця, форма яких встановлена в додатку №1 до цього договору, погоджених з постачальником, викладених в письмовому вигляді та переданих факсом (з обов`язковим надсиланням оригіналів) або особисто.

У відповідності до п. 4.6. договору, строк поставки кожної окремої партії товару визначається в заявках на товар, але не повинен перевищувати 20 (двадцяти) календарних днів з моменту підписання сторонами договору або заявки на поставку партії товару, якщо інше не обумовлено в Заявці.

Враховуючи положення п. 4.1., п. 4.6. договору, відсутність в матеріалах справи погоджених сторонами заявок на поставку товару, господарський суд приходить до висновку, що у відповідності до умов договору відповідач прострочив виконання свого зобов`язання щодо поставки товару за договором з 22.09.2019.

Згідно частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Враховуючи вищевикладене, та те, що в матеріалах справи відсутні докази поставки відповідачем позивачу товару за договором та повернення відповідачем позивачу грошових коштів у розмірі 250659,39 грн. за оплачений товар, господарський суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором у розмірі 250659,39 грн.

Згідно із статтею 610 Цивільного Кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені статтею 611 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до ч.3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно п. 6.2. договору, у випадку порушення встановлених даним договором строків поставки товару або недопоставки товару, постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості не поставленого в строк товару за кожний день прострочення. Сплата пені не звільняє постачальника від виконання зобов`язань з поставки та відшкодування покупцю збитків у повному обсязі.

При цьому суд зазначає, що сторони договору мають право врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд (частина третя статті 6 ЦК) (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.06.2017 у справі № 910/2031/16 та у постанові Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 916/804/17).

Враховуючи наведене, положення п. 6.2. договору, господарський суд приходить до висновку про обґрунтованість та правомірність вимог позивача щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 19578,87 грн. за період 22.09.2019 - 21.12.2019.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується ст. 129 ГПК України, у зв`язку з чим судовий збір у розмірі 4053,57 грн. покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 120, 123, 129, 165, 178, 202, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Плотнікова Дмитра Леонідовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , відомості про дату народження в матеріалах справи відсутні) на користь Фізичної особи-підприємця Бикової Валентини Геннадіївни ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 250659,39 грн. заборгованості; 19578,87 грн. пені та 4053,57 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Позивач: Фізична особа-підприємець Бикова Валентина Геннадіївни ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Відповідач: Фізична особа-підприємець Плотніков Дмитро Леонідович ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , відомості про дату народження в матеріалах справи відсутні).

Повне рішення складено "26" травня 2020 р.

Суддя А.М. Буракова