ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року м. ОдесаСправа № 916/30/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєляновського В.В., суддів: Будішевської Л.О., Таран С.В.

при секретарі - Лук`ященко В.Ю.

за участю представників:

від позивача: Майорова Ю.М.

від 1 відповідача: Глущенко Р.І.

від 2 відповідача: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Одеський автоскладальний завод"

на ухвалу господарського суду Одеської області від 08.01.2020, суддя в І інстанції Рога Н.В., повний текст якої складено 08.01.2020 в м. Одесі, про забезпечення позову

у справі № 916/30/20

за позовом: ОСОБА_1

до відповідачів:

1. Публічного акціонерного товариства "Одеський автоскладальний завод"

2. Державного реєстратора Державного підприємства "Центр обслуговування громадян" Ковач Вікторії Петрівни

за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК"

про визнання недійсним рішень, скасування рішень та записів про державну реєстрацію прав,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Одеський автоскладальний завод" та Державного реєстратора Державного підприємства "Центр обслуговування громадян" Ковач В.П., в якому просив:

- визнати недійсним рішення голови правління ПАТ "Одеський автоскладальний завод" №1/19 від 08.01.2019р. щодо внесення у статутний капітал ТОВ "ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК" права власності на нежитлову будівлю загальною площею 1388,9 кв.м, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Чепіги, буд.29А;

- визнати недійсним рішення голови правління ПАТ "Одеський автоскладальний завод" №2/19 від 08.01.2019р. щодо внесення у статутний капітал ТОВ "ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК" права власності на нежитлову будівлю загальною площею 1069,1 кв.м, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Чепіги, буд.29В;

- визнати недійсним рішення голови правління ПАТ "Одеський автоскладальний завод" №3/19 від 29.07.2019р. щодо внесення у статутний капітал ТОВ "ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК" права власності на 12/100 нежитлових будівель, загальною площею 13005,4 кв.м, розташованих за адресою: м. Одеса, вул..Отамана Чепіги, буд.29Г;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Державного підприємства "Центр обслуговування громадян" Ковач Вікторії Петрівни, індексний номер 45359457 від 04.02.2019р., про реєстрацію права власності на нежитлову будівлю загальною площею 1388,9 кв.м, розташовану за адресою: м .Одеса , вул. Отамана Чепіги, буд .29А за ТОВ "ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК" та скасувати запис державного реєстратора Державного підприємства "Центр обслуговування громадян" Ковач Вікторії Петрівни про право власності №30138190 на нежитлову будівлю загальною площею 1388,9 кв.м, розташовану за адресою: м . Одеса , вул.. Отамана Чепіги , буд .29 А та зареєстровану на праві приватної власності за ТОВ "ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК";

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Державного підприємства "Центр обслуговування громадян" Ковач Вікторії Петрівни, індексний номер 45359385 від 04.02.2019р., про реєстрацію права власності на нежитлову будівлю загальною площею 1069,1 кв.м, розташовану за адресою: м . Одеса, вул. Отамана Чепіги, буд.29 В за ТОВ "ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК" та скасувати запис державного реєстратора Державного підприємства "Центр обслуговування громадян" Ковач Вікторії Петрівни про право власності №30138150 на нежитлову будівлю загальною площею 1069,1 кв.м, розташовану за адресою: м . Одеса , вул. Отамана Чепіги , буд .29 В та зареєстровану на праві приватної власності за ТОВ "ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК";

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Державного підприємства "Центр обслуговування громадян" Ковач Вікторії Петрівни, індексний номер 48221734 від 13.08.2019р., про реєстрацію права власності на 12/100 нежитлових будівель, загальною площею 13005,4 кв.м, розташованих за адресою: м . Одеса, вул. Отамана Чепіги, буд. 29Г , за ТОВ "ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК" та скасувати запис державного реєстратора Державного підприємства "Центр обслуговування громадян" Ковач Вікторії Петрівни про право власності №32802900 на 12/100 нежитлових будівель, загальною площею 13005,4 кв.м, розташованих за адресою: м. Одеса, вул.Отамана Чепіги, буд.29Г та зареєстрованих на праві приватної власності за ТОВ "ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК".

Позовні вимоги обґрунтовувалися порушенням корпоративних прав та охоронюваних законом інтересів позивача, як акціонера ПАТ "Одеський автоскладальний завод", які регулюють питання діяльності товариства та управління ним, до яких відносяться в тому числі вирішення питання щодо відчуження основних засобів товариства, оскільки попереднє погодження даних питань та надання голові правління повноважень на підписання даних рішень віднесено до виключної компетенції загальних зборів акціонерів. Згідно річної інформації емітента цінних паперів за 2018р., розміщеної на веб сайті ПАТ «Одеський автоскладальний завод», основним видом діяльності акціонерного товариства є надання в оренду власного чи орендованого нерухомого майна, від якої у звітному році отримано дохід у сумі 5 818 000 грн. Незаконне відчуження одноособово головою правління товариства основних засобів товариства, здача в оренду яких є єдиним джерелом прибутку товариства, позбавить акціонера права на отримання дивідендів від прибутку, яке товариство могло б отримати від здачі в оренду даного нерухомого майна, що погіршить фінансовий стан товариства та негативно вплине на вартість акцій акціонера, а також позбавить можливості отримання акціонером частини майна, незаконно відчуженого рішенням голови правління, у разі ліквідації товариства.

Також позивач зазначав, що в порушення норм чинного законодавства, рішення органу уповноваженого установчими документами, а саме - загальних зборів акціонерів ПАТ «Одеський автоскладальний завод», для державної реєстрації права власності у зв`язку з передачею вищеперерахованого нерухомого майна у власність юридичної особи як внеску до статутного (складеного) капіталу (статутного фонду) державному реєстратору надано не було, погодження та попереднього схвалення загальними зборами передачі нерухомого майна в статутний фонд (капітал) утвореного товариства не здійснювалось, у зв`язку з чим були відсутні правові підстави для реєстрації права власності.

Одночасно в порядку статей 136, 137 ГПК України позивач подав до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просив:

- заборонити державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до ЄДРЮОФОПГФ здійснювати реєстраційні дії щодо перерозподілу часток в статутному капіталі та зміни складу учасників ТОВ "ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК" (ідентифікаційний код 42688848);

- заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження здійснювати реєстраційні дії щодо відчуження будь-яким способом (в тому числі шляхом продажу, дарування, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого обтяження стосовно нерухомого майна тощо) нерухомого майна, що належить ТОВ "ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК" (ідентифікаційний код 42688848), а саме: нежитлової будівлі загальною площею 1388,9 кв.м, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Чепіги, 29А ; нежитлової будівлі загальною площею 1069,1 кв.м, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Чепіги, 29В ; частку нежитлової будівлі R4 площею 1532,10 кв.м., розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Чепіги, 29Г .

Зазначена заява обґрунтована наявністю підстав для вжиття заявлених позивачем заходів забезпечення позову, передбачених ч. 2 ст. 136 ГПК України, а саме тим, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам вносити відповідні зміни до реєстру стосовно зміни складу учасників товариства та перерозподілу статутного капіталу товариства, а також заборона здійснювати реєстраційні дії щодо відчуження будь-яким способом майна ТОВ «ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК», є тимчасовою та не має своїм наслідком будь-якого перешкоджання господарській діяльності товариства, тоді як невжиття заходів забезпечення позову, у разі його задоволення, призведе до подання інших нових позовів про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна, що можуть бути укладені в процесі розгляду даної справи, що унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав, інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Враховуючи зазначене позивач вважав, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову обґрунтована з урахуванням розумності і адекватності заявленим позовним вимогам, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 08.01.2020р. залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ТОВ «ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК».

Ухвалою господарського суду Одеської області від 08.01.2020 заяву акціонера Публічного акціонерного товариства «Одеський автоскладальний завод» ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №916/30/20 - задоволено частково. Заборонено до набрання законної сили рішенням суду у справі № 916/30/20 державним реєстраторам прав на нерухоме майно будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчого комітетів місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження здійснювати реєстраційні дії щодо відчуження будь-яким способом (в тому числі шляхом продажу, дарування, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого обтяження стосовно нерухомого майна тощо) нерухомого майна, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК» (ідентифікаційний код 42688848), а саме: нежитлової будівлі загальною площею 1388,9 кв.м, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Чепіги, буд.29А ; нежитлової будівлі загальною площею 1069,1 кв.м, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Чепіги, буд.29В ; частку нежитлової будівлі R4 площею 1532,10 кв.м, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Чепіги, буд.29Г . В решті заяви відмовлено.

Ухвала суду з посиланням на приписи ст. ст. 136, 137, 140 ГПК України мотивована тим, що з урахуванням матеріалів справи та позовних вимог ОСОБА_1 у справі №916/30/20, на думку суду, обґрунтованим, співмірним та виправданим є такий спосіб забезпечення позову як заборона державним реєстраторам прав на нерухоме майно будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчого комітетів місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів , які мають відповідні повноваження здійснювати реєстраційні дії щодо відчуження будь-яким способом (в тому числі шляхом продажу, дарування, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння та користування третім особам , передачі в іпотеку, будь-якого обтяження стосовно нерухомого майна тощо) нерухомого майна, що належить ТОВ «ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК», а саме: нежитлової будівлі загальною площею 1388,9 кв.м, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Чепіги, буд.29А ; нежитлової будівлі загальною площею 1069,1 кв.м, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Чепіги , буд.29В ; частку нежитлової будівлі R4 площею 1532,10 кв.м, розташованої за адресою: м.Одеса, вул. Отамана Чепіги, буд. 29Г .

Захід забезпечення позову у вигляді заборони державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчого комітетів місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів , які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до ЄДРЮОФОПГФ здійснювати реєстраційні дії щодо перерозподілу часток в статутному капіталі та зміни складу учасників ТОВ «ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК» у даній справі суд вважав таким, що є неспівмірним з заявленими позовними вимогами, таким, що не стосується предмета спору.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ПАТ "Одеський автоскладальний завод" звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги скаржник вказує те, що майно, яке є предметом спору, належить на праві власності ТОВ «ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК», до якого позивачем не заявлено жодних позовних вимог, у зв`язку з чим забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії щодо перереєстрації прав на майно третьої особи є безпідставним. Окрім цього, позивачем не надано суду жодних доказів наявності ризиків відчуження спірного майна третьою особою. Суд не звернув увагу, що ТОВ «ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК» є власником майна, переданого в якості внеску в статутний капітал більше восьми місяців поспіль, що підтверджує надуманість ризиків відчуження майна.

Більш того, позивач жодним чином не пояснює, яким чином відчуження майна ТОВ «ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК» може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржувану ухвалу місцевого суду залишити без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою.

Відповідач вказує те, що правовими підставами визнання недійсним рішень голови правління є, серед іншого, невідповідність даних рішень положенням п.4 ст.2, ч.1,3 ст.8, ст..70 Закону України «Про акціонерні товариства», положенням Закону України «Про оцінку майна та майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а саме: відсутність визначення ринкової вартості майна що була відчуджена, відсутність проведення незалежної оцінки ринкової вартості майна, а також відсутність, відповідно до положень Закону України «Про акціонерні товариства» компетенції голови правління приймати одноособово оскаржувані рішення щодо створення товариств та передачі їм нерухомого майна та порушення порядку їх прийняття, що було зазначено в позовній заяві.

Посилання відповідача на те, що оскільки позивачем не заявлено позовних вимог до ТОВ «ТРАНСПОРТ ЛОДЖИСТІК» є безпідставним забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії щодо перереєстрації прав на майно третьої особи, є таким що не відповідає дійсним обставинам справи, тому що дане майно до прийняття оскаржуваних рішень голови правління було власністю ПАТ «Одеський автоскладальний завод».

В судове засідання відповідач-2 та третя особа явку повноважних представників не забезпечили, про час та дату судового засідання були повідомлені належним чином. Враховуючи, що клопотання про відкладення розгляду справи учасниками не заявлялись, явка представників сторін не була визнана обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутністю повноважних представників відповідача-2 та третьої особи, які не з`явились.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі матеріали, перевіривши правильність застосування судом норм процесуального права при винесенні оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 269 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Предметом апеляційного перегляду є ухвала суду першої інстанції в частині задоволення заяви позивача про забезпечення позову шляхом заборони до набрання законної сили рішенням суду у справі № 916/30/20 державним реєстраторам прав на нерухоме майно будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчого комітетів місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження здійснювати реєстраційні дії щодо відчуження будь-яким способом (в тому числі шляхом продажу, дарування, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого обтяження стосовно нерухомого майна тощо) нерухомого майна, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК» (ідентифікаційний код 42688848), а саме: нежитлової будівлі загальною площею 1388,9 кв.м, розташовану за адресою: м. Одеса , вул. Отамана Чепіги , буд . 29А; нежитлової будівлі загальною площею 1069,1 кв.м, розташованої за адресою: м . Одеса, вул. Отамана Чепіги, буд.29В ; частку нежитлової будівлі R4 площею 1532,10 кв.м, розташованої за адресою: м . Одеса, вул. Отамана Чепіги , буд.29Г .

Тобто, предметом розгляду є питання наявності правових підстав для вжиття вказаного заходу забезпечення позову у даній справі.

Статтею 136 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Заходи до забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених статтею 136 Господарського процесуального кодексу, а саме:

- якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду;

- якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з положеннями статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони:

1) проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору;

2) емітенту, зберігачу, депозитарію надавати реєстр власників іменних цінних паперів, інформацію про акціонерів або учасників господарського товариства для проведення загальних зборів товариства;

3) участі (реєстрації для участі) або неучасті акціонерів або учасників у загальних зборах товариства, визначення правомочності загальних зборів акціонерів або учасників господарського товариства;

4) здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Суд, який вирішує спір про право власності на акції (частки, паї) товариства, права акціонера (учасника), реалізація яких залежить від відносної вартості акцій (розміру частки) в статутному капіталі товариства, може постановити ухвалу про забезпечення позову шляхом встановлення заборони на внесення змін до статуту цього товариства щодо розміру статутного капіталу (частина 9).

Заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства. Зокрема, крім випадків, передбачених частиною дев`ятою цієї статті, заборона вчиняти дії має стосуватися лише акцій або корпоративних прав, безпосередньо пов`язаних з предметом спору.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Отже, під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами.

Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших учасників (акціонерів) юридичної особи.

З огляду на викладене, для вирішення питання про наявність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову та вжиття відповідних заходів має значення правильне визначення предмета спору.

Відповідно до позовної заяви предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога акціонера ПАТ "Одеський автоскладальний завод" ОСОБА_3 до відповідачів:

- визнати недійсним рішення голови правління ПАТ "Одеський автоскладальний завод" №1/19 від 08.01.2019р. щодо внесення у статутний капітал ТОВ "ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК" права власності на нежитлову будівлю загальною площею 1388,9 кв.м, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Чепіги, 29А;

- визнати недійсним рішення голови правління ПАТ "Одеський автоскладальний завод" №2/19 від 08.01.2019р. щодо внесення у статутний капітал ТОВ "ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК" права власності на нежитлову будівлю загальною площею 1069,1 кв.м, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Чепіги, 29В;

- визнати недійсним рішення голови правління ПАТ "Одеський автоскладальний завод" №3/19 від 29.07.2019р. щодо внесення у статутний капітал ТОВ "ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК" права власності на 12/100 нежитлових будівель, загальною площею 13005,4 кв.м, розташованих за адресою: м. Одеса, вул..Отамана Чепіги, 29Г;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Державного підприємства "Центр обслуговування громадян" Ковач Вікторії Петрівни, індексний номер 45359457 від 04.02.2019р., про реєстрацію права власності на нежитлову будівлю загальною площею 1388,9 кв.м, розташовану за адресою: м .Одеса, вул .. Отамана Чепіги , 29А за ТОВ "ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК" та скасувати запис державного реєстратора Державного підприємства "Центр обслуговування громадян" Ковач Вікторії Петрівни про право власності №30138190 на нежитлову будівлю загальною площею 1388,9 кв.м, розташовану за адресою: м . Одеса, вул..Отамана Чепіги , 29 А та зареєстровану на праві приватної власності за ТОВ "ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК";

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Державного підприємства "Центр обслуговування громадян" Ковач Вікторії Петрівни, індексний номер 45359385 від 04.02.2019р., про реєстрацію права власності на нежитлову будівлю загальною площею 1069,1 кв.м, розташовану за адресою: м . Одеса, вул. Отамана Чепіги, буд.29 В за ТОВ "ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК" та скасувати запис державного реєстратора Державного підприємства "Центр обслуговування громадян" Ковач Вікторії Петрівни про право власності №30138150 на нежитлову будівлю загальною площею 1069,1 кв.м, розташовану за адресою: м . Одеса, вул. Отамана Чепіги , 29 В та зареєстровану на праві приватної власності за ТОВ "ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК";

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Державного підприємства "Центр обслуговування громадян" Ковач Вікторії Петрівни, індексний номер 48221734 від 13.08.2019р., про реєстрацію права власності на 12/100 нежитлових будівель, загальною площею 13005,4 кв.м, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Чепіги , 29Г , за ТОВ "ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК" та скасувати запис державного реєстратора Державного підприємства "Центр обслуговування громадян" Ковач Вікторії Петрівни про право власності №32802900 на 12/100 нежитлових будівель, загальною площею 13005,4 кв.м, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Чепіги, 29 Г та зареєстрованих на праві приватної власності за ТОВ "ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК".

Отже, предметом спору у даній справі є визнання недійсними прийнятих одноособово головою правління ПАТ "Одеський автоскладальний завод" рішень про передачу до статутного капіталу створеного ТОВ "ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК" в якості майнового внеску об`єктів нерухомого майна, власником яких було акціонерне товариство, та скасування рішень суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав і записів про проведену державну реєстрацію права власності ТОВ "ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК" на дані об`єкти нерухомого майна.

В обґрунтування пред`явлених позовних вимог та заяви про забезпечення позову позивач посилався на порушення своїх корпоративних прав та охоронюваних законом інтересів, як акціонера ПАТ "Одеський автоскладальний завод" - який є власником 113 акцій останнього, які регулюють питання діяльності товариства та управління ним, до яких відносяться в тому числі вирішення питання щодо відчуження основних засобів товариства, оскільки попереднє погодження даних питань та надання голові правління повноважень на підписання даних рішень віднесено до виключної компетенції загальних зборів акціонерів. Згідно річної інформації емітента цінних паперів за 2018р., розміщеної на веб сайті ПАТ «Одеський автоскладальний завод», основним видом діяльності акціонерного товариства є надання в оренду власного чи орендованого нерухомого майна, від якої у звітному році отримано дохід у сумі 5 818 000 грн. Незаконне відчуження одноособово головою правління товариства основних засобів товариства, здача в оренду яких є єдиним джерелом прибутку товариства, позбавить акціонера права на отримання дивідендів від прибутку, яке товариство могло б отримати від здачі в оренду даного нерухомого майна, що погіршить фінансовий стан товариства та негативно вплине на вартість акцій акціонера, а також позбавить можливості отримання акціонером частини майна, незаконно відчуженого рішенням голови правління, у разі ліквідації товариства.

Також позивач зазначав, що в порушення норм чинного законодавства, рішення органу уповноваженого установчими документами, а саме - загальних зборів акціонерів ПАТ «Одеський автоскладальний завод», для державної реєстрації права власності у зв`язку з передачею спірного нерухомого майна у власність юридичної особи як внеску до статутного (складеного) капіталу (статутного фонду) державному реєстратору надано не було, погодження та попереднього схвалення загальними зборами передачі нерухомого майна в статутний фонд (капітал) утвореного товариства не здійснювалось, у зв`язку з чим були відсутні правові підстави для реєстрації права власності.

Вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам вносити відповідні зміни до реєстру стосовно зміни складу учасників товариства та перерозподілу статутного капіталу товариства, а також заборона здійснювати реєстраційні дії щодо відчуження будь-яким способом майна ТОВ «ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК», є тимчасовою та не має своїм наслідком будь-якого перешкоджання господарській діяльності товариства, тоді як невжиття заходів забезпечення позову, у разі його задоволення, призведе до подання інших нових позовів про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна, що можуть бути укладені в процесі розгляду даної справи, що унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав, інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Отже, виходячи з предмета та підстав позову, колегія суддів приходить до висновку, що кінцевою метою позову у даній справі є поновлення порушених прав, інтересів позивача, як акціонера ПАТ «Одеський автоскладальний завод», шляхом повернення спірного нерухомого майна у власність акціонерного товариства, яке було власником цього майна до прийняття головою правління оспорюваних рішень.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

Отже, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною першою статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Оскільки у цій справі предметом позову є вимоги, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то для задоволення клопотання позивача про забезпечення позову має досліджуватися наявність такої підстави для вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Тобто має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявлених заходів забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що реєстраційна дія - державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав.

Згідно з ч. 1 ст. 6 вказаного Закону, суб`єктами державної реєстрації прав є виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб`єкти; державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

В силу ч. 1 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», до повноважень суб`єктів державної реєстрації прав належить, зокрема, забезпечення: проведення державної реєстрації прав; ведення Державного реєстру прав.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 цього Закону, відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом.

Частинами 1, 2, ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об`єкта нерухомого майна. Рішення суду або заява власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій реєструється у Державному реєстрі прав.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.

Статтею 31-1 цього Закону визначено, що реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником.

Державна судова адміністрація України у день набрання законної сили рішенням суду, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру прав примірника такого судового рішення.

Державний реєстратор, що перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, за місцезнаходженням відповідного майна у день надходження відповідного рішення суду формує та реєструє необхідну заяву або реєструє рішення суду про заборону вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією прав, чи рішення суду про скасування відповідного рішення суду.

Проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів здійснюється у порядку та строки, передбачені цим Законом, без справляння адміністративного збору.

Інформаційна взаємодія між Державним реєстром прав та Єдиним державним реєстром судових рішень здійснюється інформаційно-телекомунікаційними засобами в електронній формі у порядку, визначеному Міністерством юстиції України спільно з Державною судовою адміністрацією України.

Згідно з ч. 3 ст. 32 вказаного Закону, інформація про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, що міститься у Державному реєстрі прав, є відкритою, загальнодоступною та платною, крім випадків, передбачених цим Законом.

Для посадових осіб, зокрема, органів державної влади, судів інформація з Державного реєстру прав у зв`язку із здійсненням ними повноважень, визначених законом, надається за суб`єктом права чи за об`єктом нерухомого майна в електронній формі шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру прав, за умови ідентифікації відповідної посадової особи за допомогою електронного цифрового підпису.

Отже, заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений, зокрема, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

З наявних у матеріалах оскарження матеріалів вбачається, що на підставі оспорюваних рішень голови правління ПАТ "Одеський автоскладальний завод" № 1/19 від 08.01.2019, № 2/19 від 08.01.2019, № 3/19 від 29.07.2019 того ж дня за актами приймання-передачі № 1/19, № 2/19, № 3/19 акціонерне товариство в якості внеску до статутного капіталу створеного ТОВ "ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК" передало останньому право власності на нежитлову будівлю загальною площею 1388,9 кв.м, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Чепіги, 29А; на нежитлову будівлю загальною площею 1069,1 кв.м, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Чепіги, 29В; на 12/100 нежитлових будівель, загальною площею 13005,4 кв.м, розташованих за адресою: м. Одеса, вул..Отамана Чепіги, 29Г .

У наступному, на підставі вказаних рішень голови правління акціонерного товариства та актів приймання-передачі державним реєстратором Державного підприємства «Центр обслуговування громадян» були прийняті оспорювані рішення про реєстрацію права власності на ці нежитлові будівлі за ТОВ "ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК" та до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно внесені оспорювані записи про право власності ТОВ "ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК" на ці нежитлові будівлі, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 186153385 від 24.10.2019.

При цьому, правомірність оспорюваних рішень та записів, правова оцінка дій відповідачів та наявність підстав для передачі в якості внеску до статутного капіталу створеного ТОВ "ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК" права власності на спірне нерухоме майно, підлягає дослідженню лише під час розгляду даної справи по суті.

Отже, без вжиття заходів забезпечення позову у даній справі існує суттєвий ризик того, що виконання в майбутньому судового рішення у цій справі, у випадку задоволенні позовних вимог за пред`явленими позовними вимогами стане неможливим, а ефективний захист або поновлення порушених та оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, може бути суттєво ускладненим у випадку перереєстрації права власності на спірне нерухоме майно на інших осіб, зважаючи на реальну можливість подальшого відчуження об`єктів спірного нерухомого майна його фактичним власником - ТОВ "ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК" на користь третіх осіб до завершення розгляду даного спору.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що застосування заходу забезпечення позову, обраного господарським судом, безпосередньо пов`язано з предметом позову і такі заходи є обґрунтованими та адекватними.

Застосування зазначеного заходу пов`язується з обставинами, на які позивач посилався в обґрунтування пред`явлених вимог, щодо прийняття та вчинення відповідачами протизаконних рішень та реєстраційних дій, в результаті яких це майно вибуло із власності та володіння акціонерного товариства, що порушує корпоративні права та охоронювані законом інтереси позивача, як акціонера акціонерного товариства.

Встановивши зазначені обставини, колегія суддів приходить до висновку про те, що у разі, якщо до закінчення розгляду даної справи спірне нерухоме майно буде відчужено ТОВ "ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК"на користь інших осіб, а державним реєстратором речових прав на нерухоме майно або органом державної реєстрації прав будуть вчинені нові реєстраційні дії відносно спірного нерухомого майна, позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся з позовом у даній справі.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд правильно забезпечив позов шляхом заборони до набрання законної сили рішенням суду у справі № 916/30/20 державним реєстраторам прав на нерухоме майно будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчого комітетів місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження здійснювати реєстраційні дії щодо відчуження будь-яким способом (в тому числі шляхом продажу, дарування, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого обтяження стосовно нерухомого майна тощо) нерухомого майна, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ТРАНСПОРТ ЛОДЖІСТІК», а саме: нежитлової будівлі загальною площею 1388,9 кв.м, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Чепіги, 29А; нежитлової будівлі загальною площею 1069,1 кв.м, розташованої за адресою: м . Одеса, вул. Отамана Чепіги, 29В ; частку нежитлової будівлі R4 площею 1532,10 кв.м, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Чепіги , 29 Г.

Викладені в апеляційній скарзі доводи скаржника колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки застосований місцевим господарським судом захід забезпечення позову тимчасово унеможливлює лише відчуження спірного нерухомого майна та забороняє державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо спірного нерухомого майна, не має своїм наслідком будь-якого перешкоджання господарській діяльності третьої особи та спрямований на запобігання ймовірним порушенням речових прав позивача та забезпечують збалансованість інтересів сторін.

Посилання скаржника на порушення судом першої інстанції положень статей 136, 137 ГПК України є також безпідставними, оскільки в оскаржуваній ухвалі обґрунтовано наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Колегія суддів зазначає, що у даному випадку невжиття заходів забезпечення позову може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача та ускладнить їх відновлення, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Застосування такого заходу забезпечення позову до вирішення спору судом у даній справі відповідає предмету заявленого позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані виключно на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті позовних вимог.

Отже у разі, якщо до закінчення розгляду даної справи спірне нерухоме майно буде відчужено на користь інших осіб, а державним реєстратором речових прав на нерухоме майно або органом державної реєстрації прав будуть вчинені нові реєстраційні дії відносно спірного нерухомого майна, то позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Необґрунтованим також слід визнати посилання відповідача на те, що оскільки позивачем не заявлено позовних вимог до ТОВ «ТРАНСПОРТ ЛОДЖИСТІК», є безпідставним забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії щодо перереєстрації прав на майно третьої особи, тому що дане майно до прийняття оскаржуваних рішень головою правління було власністю ПАТ «Одеський автоскладальний завод», оскільки позивачем заявлено позовні вимоги про визнання недійсним рішень щодо передачі до статутного фонду третьої особи нерухомого майна щодо якого заборонено вчиняти певні щодо його відчудження та скасування запису щодо реєстрації права власності третьої особи на дане майно, то у разі задоволення даного позову майно перейде у власність відповідача.

Посилання відповідача на те, що загальними зборами акціонерів, що відбулися 31.10.2019р., погоджено відчуження оспорюваного майна, не приймається судом до уваги, оскільки даними загальними зборами були погодженні рішення наглядової ради, а не оскаржувані рішення голови правління на підставі яких була здійсненна перереєстрація права власності на спірне майно за ТОВ «ТРАНСПОРТ ЛОДЖИСТІК». При цьому, на момент прийняття оскаржуваних рішень головою правління та вчинення державним реєстратором дій щодо перереєстрація права власності на нерухоме майна, рішення загальних зборів не було прийнято та державному реєстратору воно не надавалось.

Також колегія суддів враховує, що господарським судом Одеської області розглядаються справи щодо скасування рішень наглядової ради та рішення загальних зборів ПАТ «Одеський автоскладальний завод» від 31.10.19р.

Таким чином, місцевим судом було правильно застосовано ті норми процесуального права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин, а незгода скаржника із оскаржуваною ухвалою і бажання винесення нового рішення на його користь не свідчить про те, що судом було порушено норми процесуального права. Водночас, скаржником в порушення принципів доказування, не надано належних та допустимих доказів того, що існують обставини, які б прямо чи опосередковано свідчили про відсутність необхідності у забезпеченні позову.

Інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, суд оцінює критично та не бере до уваги, оскільки вони не стосуються предмету доказування у питанні обґрунтованості вжитих заходів забезпечення позову.

Оскаржувана ухвала господарського суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а висновок суду першої інстанції про задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову та наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову у даній справі є обґрунтованим та таким, що відповідає обставинам справи та нормам процесуального права.

Посилання скаржника на неправильне застосування норм процесуального права під час винесення оскаржуваної ухвали не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування зазначеного судового акту апеляційний господарський суд не вбачає.

Враховуючи викладене та беручи до уваги унормовані статтею 269 ГПК України межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не припустився порушення або неправильного застосування норм процесуального права, отже, оскаржувана ухвала скасуванню або зміні не підлягає.

З огляду на зазначене колегія суддів дійшла висновку про залишення ухвали місцевого господарського суду без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає то в порядку ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги в сумі 2102 грн. покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 136, 137, 253, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Одеської області від 08 січня 2020 у справі № 916/30/20 залишити без змін, а апеляційну скаргу - Публічного акціонерного товариства "Одеський автоскладальний завод" без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02.06.2020.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Будішевська Л.О.

Таран С.В.