ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2020 р. Справа№ 910/17275/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Пашкіної С.А.

Ткаченка Б.О.

секретар судового засідання: Вайнер Є.І.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 01.06.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Крутоног Тамари Олександрівни

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.02.2020 (повний текст підписано 26.02.2020)

у справі №910/17275/19 (суддя Ломака В.С.)

за заявою Фізичної особи - підприємця Крутоног Тамари Олександрівни

про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/17275/19

за позовом Фізичної особи - підприємця Крутоног Тамари Олександрівни

до Комунального підприємства "Київпастранс"

про стягнення 254 141, 15 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.02.2020 у справі №910/17275/19 відмовлено Фізичній особі - підприємцю Крутоног Тамарі Олександрівні у прийнятті додаткового рішення.

Відмовляючи в ухваленні додаткового рішення, суд першої інстанції вказав, що рішенням від 18.02.2020 у справі № 910/17275/19 вирішено всі питання, що стояли перед судом, у тому числі здійснено розподіл судових витрат, документально підтверджених матеріалами справи та про які було відомо суду саме станом на дату його прийняття.

Крім того, суд вказав, що у зв`язку з тим, що справа розглядалась у порядку спрощеного провадження, у позивача був наявний обов`язок подати докази на підтвердження понесення ним судових витрат до моменту прийняття судового рішення, що останнім вчинено не було.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Фізична особа - підприємець Крутоног Тамара Олександрівна звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.02.2020 у справі №910/17275/19 скасувати та ухвалити нове рішення, яким здійснити розподіл витрат Фізичної особи - підприємця Крутоног Тамари Олександрівни на професійну правничу допомогу у розмірі 42 500 грн. пропорційно до розміру задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права.

Апелянт вказує, що до винесення рішення у справі позивачем було подано заяву до суду про те, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть подані після ухвалення рішення.

Скаржник стверджує, що, оскільки Господарським процесуальним кодексом України не встановлено особливостей розгляду питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справ у порядку спрощеного провадження, тому порядок розгляду відповідних питань повинен застосовуватись за аналогією положень статті 221 Господарського процесуального кодексу України, якою визначено порядок розгляду відповідних питань у разі розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач у своєму відзиві, наданому до суду 25.05.2020, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає та ухвалу слід залишити без змін. Крім того, відповідач вказує, що, оскільки розгляд справи здійснювався у порядку спрощеного позовного провадження, позивачу необхідно було подати докази в підтвердження понесених витрат до моменту прийняття рішення у справі.

Відповідач зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу є завищеними та необґрунтованими, оскільки справа не є складною.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.04.2020 справу №910/17275/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Пашкіна С.А., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2020 у справі №910/17275/19 апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Крутоног Тамари Олександрівни на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.02.2020 у справі №910/17275/19 залишено без руху.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.05.2020 поновлено Фізичній особи - підприємця Крутоног Тамари Олександрівни пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 26.02.2020, відкрито апеляційне провадження та розгляд справи призначено на 01.06.2020.

Явка представників сторін

Представник відповідача в судове засідання, призначене на 01.06.2020, не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням, наявним у матеріалах справи.

Враховуючи положення частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка учасників судового процесу обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача за наявними у справі матеріалами.

Позиції учасників справи

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 01.06.2020 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким здійснити розподіл витрат Фізичної особи - підприємця Крутоног Тамари Олександрівни на професійну правничу допомогу у розмірі 42 500 грн. пропорційно до розміру задоволення позовних вимог.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

У грудні 2019 року Фізична особа-підприємець Крутоног Тамара Олександрівна звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "Київпастранс" про стягнення 254 141, 15 грн., з яких 171 109, 00 грн. основного боргу, 59 411, 68 грн. пені, 7 857, 10 грн. 3 % річних, 15 763, 37 грн. інфляційних втрат.

У позовній заяві позивач вказав, що орієнтовний розмір витрат на правову допомогу складає 60 000 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.02.2020 у справі № 910/17275/19 позовні вимоги Фізичної особи - підприємця Крутоног Тамари Олександрівни до Комунального підприємства "Київпастранс" про стягнення 254 141, 15 грн. задоволено частково.

Стягнуто з Комунального підприємства "Київпастранс" на користь Фізичної особи - підприємця Крутоног Тамари Олександрівни основний борг у сумі 171 109 грн. 00 коп., 3% річних у сумі 7 857 грн. 10 коп., інфляційні втрати в сумі 15 763 грн. 37 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 920 грн. 94 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні вимог позивача в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд вказав, що позивачем не було надано доказів на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 60 000, 00 грн.

24.02.2020 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником позивача подано заяву про включення до судових витрат позивача витрат на правничу допомогу та ухвалення додаткового рішення, відповідно до змісту якої позивач просив суд включити до судових витрат позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 42 500, 00 грн. та ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити питання судових витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.02.2020 у справі №910/17275/19 відмовлено Фізичній особі - підприємцю Крутоног Тамарі Олександрівні у прийнятті додаткового рішення.

Відмовляючи в ухваленні додаткового рішення, суд першої інстанції вказав, що рішенням від 18.02.2020 у справі № 910/17275/19 вирішено всі питання, що стояли перед судом, у тому числі здійснено розподіл судових витрат, документально підтверджених матеріалами справи та про які було відомо суду саме станом на дату його прийняття.

Суд також вказав, що у зв`язку з тим, що справа розглядалась у порядку спрощеного провадження, у позивача був наявний обов`язок подати докази в підтвердження понесення ним судових витрат до моменту прийняття судового рішення, що останнім вчинено не було.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями частин 2, 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

За приписами статті 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу наведеної норми законодавства слідує, що витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною не буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: не надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для стягнення таких витрат.

Відповідно до частини 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

За приписами частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд апеляційної інстанції вказує, що вимога частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.

Колегія суддів встановила, що звертаючись з позовною заявою Фізична особа - підприємець Крутоног Тамара Олександрівна у позовній заяві вказала, що орієнтовний розмір витрат на правову допомогу складає 60 000 грн.

27.01.2020 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником позивача подана заява про подання доказів щодо понесених судових витрат після ухвалення рішення суду в розмірі 42 500 грн.

18.02.2020 Господарський суд міста Києва розглянув у порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву Фізичної особи - підприємця Крутоног Тамари Олександрівни та ухвалив рішення у справі №910/17275/19 про задоволення позовної заяви частково.

Відмовляючи у задоволенні вимог позивача в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд вказав, що позивачем не було надано доказів на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 60 000, 00 грн.

За приписами частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України додаткове рішення - засіб виправлення неповноти судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте він має право виправити деякі його недоліки, зокрема, неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішенні деяких питань, що стояли перед судом.

Як вбачається із рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2020 у справі № 910/17275/19 питання щодо відшкодування судових витрат позивача в частині витрат на професійну правничу допомогу було розглянуте судом та вирішене по суті.

Так, суд першої інстанції дійшов висновку, що витрати позивача у розмірі 42 500,00 грн. на професійну правничу допомогу адвоката не підлягають відшкодуванню, оскільки до матеріалів справи позивачем не подано доказу понесення ним витрат на правничу допомогу адвоката.

Таким чином, дане питання було розглянуте місцевим господарським судом по суті та з приводу нього ухвалено рішення суду.

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, колегія суддів переглядає справу у межах доводів та вимог апеляційної скарги, а саме у межах ухвали Господарського суду міста Києва від 26.02.2020.

Враховуючи те, що апелянт оскражив ухвалу про відмову в ухваленні додаткового рішення від 26.02.2020, а не рішення від 18.02.2020, в якому було вирішено питання щодо професійної правничої допомоги адвоката, тому апеляційна скарга Фізичної особи - підприємця Крутоног Тамари Олександрівни на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.02.2020 у справі №910/17275/19 задоволенню не підлягає.

З огляду на вказане вище, суд апеляційної інстанції вказує, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в ухваленні додаткового рішення про судові витрати щодо відшкодування позивачу витрат на правову допомогу в розмірі 42 500,00 грн. у справі №910/17275/19.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

З огляду на те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в ухваленні додаткового рішення про судові витрати щодо відшкодування позивачу витрат на правову допомогу в розмірі 42 500,00 грн. у справі №910/17275/19, тому апеляційна скарга Фізичної особи - підприємця Крутоног Тамари Олександрівни на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.02.2020 у справі №910/17275/19 задоволенню не підлягає.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Крутоног Тамари Олександрівни на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.02.2020 у справі №910/17275/19 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.02.2020 у справі №910/17275/19 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на Фізичну особу - підприємця Крутоног Тамару Олександрівну.

4. Матеріали справи №910/17275/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню згідно зі статтею 255, пункту 2 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 02.06.2020.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді С.А. Пашкіна

Б.О. Ткаченко