ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2020 року м.Дніпро Справа № 904/4518/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач) суддів: Вечірка І.О., Паруснікова Ю.Б.,

cекретар судового засідання: Колесник Д.А.

представники сторін:

від відповідача: Серегина С.В. адвокат, довіреність №420 від 06.05.2020 р.;

від позивача: Ніколенко М.М. адвокат, довіреність №20-139 від 10.12.2019 р.;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.12.2019 року у справі № 904/4518/19 (суддя Мілєва І.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь", м. Запоріжжя

до Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", Дніпропетровська область, м. Дніпро

про стягнення 128 930,76 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 06.12.2019 року у справі № 904/4518/19 позов задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» 11 085,20 грн. штрафу за прострочення доставки вантажу, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 166,32 грн., про що видано наказ.

В решті позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що:

- між сторонами укладено договір про надання послуг №10429/ЦТЛ-2018/20/2018/365;

- з наданих позивачем копій залізничних накладних вбачається, що вантаж було доставлено на адресу позивача з простроченням;

- вказані порушення термінів доставки є порушенням ст.41 Статуту залізниць України, Правил термінів доставки вантажу і є підставою для стягнення з відповідача штрафу;

- судом здійснено перевірку розрахунку позивача і встановлено допущену позивачем помилку.

Суд перевірив вказані в позові накладні, дату прибуття та час розкредитування одержувачем перевізних документів, дійшов висновку про часткове задоволення позову, зазначивши, що відповідно до ст.116 Статуту залізниць України штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено вантажоодержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

27.12.2019 року на виконання рішення видано наказ господарського суду.

Не погодившись з рішенням суду, позивач звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає на неналежну оцінку судом доказів у справі, помилковість висновку щодо відсутності підстав для стягнення штрафу в нарахованому позивачем обсязі.

Просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.12.2019 року по справі №904/4518/19 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ «Запоріжсталь» до АТ «Українська залізниця», судові витрати покласти на відповідача.

Представник відповідача надав письмові пояснення на апеляційну скаргу, в яких спростовує доводи позивача та просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення,

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» звернулось до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» з позовом про стягнення суми штрафу за прострочення доставки вантажів у розмірі 128 930,76 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на обов`язок відповідача за договором залізничного перевезення вантажу доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач посилався та надав на дослідження договір про надання послуг № 10429/ЦТЛ-1018/20/2018 від 15.02.2018 pоку, копії залізничних накладних, розрахунок суми позову та судових витрат; правовстановлюючі документи.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на додаткові обґрунтування позову та надає ряд доказів, які не були подані до суду першої інстанції та судом не досліджувались.

Зокрема, апелянт посилається та надає суду копії пам`яток, витяг з Єдиного технологічного процесу роботи під`їзної колії ПАТ «Запоріжсталь» і станції примикання «Запоріжжя-Ліве», копію протоколу остаточного узгодження розбіжностей до Єдиного технологічного процесу роботи під`їзної колії ПАТ «Запоріжсталь» і станції примикання «Запоріжжя-Ліве», копію договору про експлуатацію залізничної колії №ПР/М-16-3/1-708-НЮ та інші.

Відповідно до ч.3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Доводи апелянта щодо неможливості надання доказів до суду першої інстанції внаслідок того, що по справі здійснювалось спрощене провадження, справа розглядалась без участі сторін, колегія суддів вважає обґрунтованими.

З матеріалів справи вбачається, що після отримання відзиву на позов, представник позивача надав суду першої інстанції клопотання від 15.11.2019 року про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, яке суд не розглянув і 06.12.2019 року ухвалив рішення.

За вказаного суд та вважає за необхідне прийняти та дослідити додатково надані позивачем докази.

Відповідно до ч.1 ст. 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч. 2ст. 908 Цивільного кодексу України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (ч. 3ст. 909 Цивільного кодексу України).

Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).

Згідно ст. 22 Статуту за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

З матеріалів справи вбачається, що 15.02.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (замовник) та Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» (перевізник) було укладено договір про надання послуг № 10429/ЦТЛ-2018/20/2018/365 (далі - договір) (том 1 а.с.17-31).

В подальшому Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» змінило форму товариства та назву на Акціонерне товариство «Українська залізниця» (том 1 а.с.136-149).

Предметом зазначеного договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги (п. 1.1. договору).

Перевезення - це послуга, в процесі надання якої перевізник зобов`язується доставити довірений замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а замовник зобов`язується оплатити послуги у передбаченому цим договором порядку. Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до цього договору, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457 зі змінами та доповненнями, Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, який затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 року № 317, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 року за № 340/16356 (далі - Збірник тарифів), Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 року № 873, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2009 року за № 1030/7318, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення ( далі - УМВС), Конвенції про міжнародні залізничні перевезення (далі - КОТІФ) відповідно (п. 1.2. договору).

Надання послуг за цим договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами (п. 1.3. договору).

Перевізник зобов`язаний приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або у вагонах (контейнерах) перевізника, надавати вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно інформації АС «Месплан», доставляти вантаж до станції призначення та видавати його одержувачу, надавати додаткові послуги, пов`язані із перевезенням вантажів, перелік яких визначається в додатках до цього договору (п. 2.3.2 договору).

Договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладанням ЕЦП в АС «Месплан» або АС «Клієнт УЗ» або вчинення замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє з 19.02.2018 року до 31.12.2018 року.

Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги.

Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії цього договору (п. 12.1.договору).

Встановлено, що відповідно до договору на адресу позивача в період серпня-вересня 2019 року на станцію «Запоріжжя-Ліве» Придніпровської залізниці надійшли вантажі за залізничними накладними: № 43484849, № 43489798, № 43521582, № 43522366, № 43514488, № 43587914, № 35131432, № 35198951, № 35077759, № 34324517, № 34396887, № 34455279, № 34384230, № 34384362, № 34384438, № 34384461, № 34393751, № 34393819, № 34393835, № 34454041, № 34456004, № 34404285, № 34404327, № 34404756, № 34497636, № 34493650, № 34494773, № 34497610, № 34497628, № 34497644, № 34497651, № 34249425, № 34552307, № 34560755, № 34572917, № 34659748 (том 1 а.с.38-101).

Позивач зазначав, що при здійсненні перевезення вантажів за вищевказаними залізничними накладними відповідачем було допущено прострочення доставки вантажу, що підтверджується календарними штемпелями на залізничних накладних. Тому позивачем нараховано штраф відповідно до ст.116 Статуту залізниць України.

Колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції надав оцінку кожній з вищевказаних залізничних накладних і вірно встановив, що згідно залізничних накладних №№ 34404285, 34404327, 34404756, 34497636 вантаж доставлено одержувачу з порушенням встановленого терміну доставки, підстав для звільнення відповідача від відповідальності за порушення термінів доставки не має і нарахований штраф підлягає стягненню на користь позивача.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції розглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Як зазначено вище, в апеляційній скарзі скаржник стверджує, що він, як вантажоодержувач, був позбавлений можливості отримати вантаж до виконання залізницею обов`язку з подачі вагонів локомотивом залізниці на приймально-здавальні колії, тому вина позивача в несвоєчасному отриманні вантажу відсутня, а підстави для стягнення з відповідача штрафу доведені. При цьому скаржник посилався на постанови судів з аналогічних справ.

Щодо наведеного колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до положень ст. 5 Статуту затверджені Міністерством транспорту на підставі цього Статуту Правила перевезень вантажів є обов`язковими для всіх юридичних осіб на території України.

Згідно п. 6 ст.1 Статуту накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони-одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статтею 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Статтею 41 Статуту встановлено, що залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно ст. 130 Статуту пред`явленню залізниці позову, який випливає із цього Статуту, може передувати пред`явлення до неї претензії. Право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів мають, зокрема, у разі прострочення доставки вантажу - одержувач за умови пред`явлення накладної.

Отже, належним доказом прострочення доставки вантажу залізницею є накладна.

Правилами перевезень вантажів, а саме пунктом 1.1 «Правил оформлення перевізних документів» (затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 року№ 644), а також ст. 23 Статуту, передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Накладна може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги. (п.1.1 Правил оформлення перевізних документів).

Відповідно до п.5.1 Правил оформлення перевізних документів заповнення накладної здійснюється відправником, залізницею, одержувачем згідно з поясненнями, наведеними у додатку 3 до цих Правил.

За наявності в договорі між залізницею і вантажоодержувачем положень про електронний обмін документами на вантаж, що прибув за електронною накладною (із накладенням ЕЦП), одержувачу надається накладна в електронному вигляді у порядку, визначеному договором. За відсутності таких положень у договорі одержувачу видається накладна у паперовому вигляді, роздрукована на підставі електронної накладної та засвідчена календарним штемпелем станції призначення.

Додаток 3 до Правил оформлення перевізних документів, передбачає наступні зазначення в графах:

Графа 49 - Повідомлення одержувача про прибуття вантажу;

Графа 51 - Календарний штемпель прибуття вантажу на станцію призначення проставляється в паперовій накладній, в електронній накладній зазначається дата прибуття;

Графа 52 - Календарний штемпель з датою видачі вантажу на станції призначення проставляється в паперовій накладній, в електронній накладній зазначається дата видачі;

Графа 53 - Вказується дата одержання вантажу, номер довіреності на одержання вантажу, дата її видачі, серія і номер паспорта матеріально відповідальної особи, яка одержує вантаж, та її підпис. В електронній накладній накладається електронний цифровий підпис одержувача.

Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами обчислення термінів доставки вантажів, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення.

Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. (ст. 41 Статуту).

Згідно з пунктом 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу, термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Пунктом 1.1 наведених Правил визначено терміни, в які залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, відповідно до підпункту 1.1.1. у разі перевезення вантажною швидкістю маршрутними відправками, вагонними відправками у великотоннажних контейнерах, дрібними відправленнями та відправленнями в середньотонажних контейнерах термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 320, 200, 150 км відповідно.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. (п.2.1 Правил обчислення термінів доставки вантажу).

Терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу. (п.2.4 Правил обчислення термінів доставки вантажу).

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (пункт 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу).

Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. (п.2.10 Правил обчислення термінів доставки вантажу).

Відповідно до ст. 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув. Залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, лише якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

Відповідно до п.8 Правил видачі вантажів датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Враховуючи, що залізнична накладна є основним документом, дані якого необхідні при встановленні обставин справи щодо дати прибуття вантажу, видачі вантажу, дати та часу повідомлення одержувача про прибуття вантажу та ін., саме залізничні накладні, а не памятки, на які посилався скаржник, є належними доказами по справі.

Оцінюючи правову позицію апелянта, колегія суддів зазначає, що позивач на доказ несвоєчасної доставки вантажу посилається на дані наданих ним до справи залізничних накладних, і в той час як спростовує заперечення відповідача та доводи суду щодо термінів отримання ним вантажу даними інших доказів (пам`яток).

Відповідно до наявних у справі залізничних накладних, за якими суд відмовив у стягненні штрафу (окрім накладної №43514488), дійсно вбачається, що вантаж доставлено з порушенням термінів доставки, що відповідачем не заперечується.

Отже, для встановлення відсутності підстав для стягнення штрафу - факту несвоєчасного вивезення вантажу - після спливу доби з часу повідомлення про його прибуття, необхідно дослідити коли та чи належним чином позивач був повідомлений про прибуття вантажу та час, коли вантаж фактично отримано.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до залізничних накладних № 43484849, № 43489798, № 43521582, № 43522366, № 43514488, № 43587914, № 35131432, № 35198951, № 35077759, № 34324517, № 34396887, № 34455279, № 34384230, № 34384362, № 34384438, № 34384461, № 34393751, № 34393819, № 34393835, № 34454041, № 34456004, № 34493650, № 34494773, № 34497610, № 34497628, № 34497644, № 34497651, № 34249425, № 34552307, № 34560755, № 34572917, № 34659748 вантаж доставлено одержувачу з порушенням встановленого терміну доставки, що підтверджується даними графи 51 - календарний штемпель прибуття вантажу. В графі 49 містяться дані про складання акту про затримку.

Також факт затримки вагонів підтверджується наданими відповідачем актами форми ГУ-23 (том 1 а.с.165-177).

Відомості графи 52 кожної з залізничних накладних містять календарний штемпель видачі вантажу. Графа 53, яка заповнюється вантажоодержувачем (позивачем), містить дату підтвердження одержання вантажу. По вищезгаданих залізничних накладних дані граф 52 та 53 ідентичні.

Отже, встановивши, що позивач отримав вантаж з перевищенням добового терміну з часу повідомлення про його доставку, суд першої інстанції правомірно звільнив відповідача від сплати штрафу за залізничними накладними: № 43484849, № 43489798, № 43521582, № 43522366, № 43514488, № 43587914, № 35131432, № 35198951, № 35077759, № 34324517, № 34396887, № 34455279, № 34384230, № 34384362, № 34384438, № 34384461, № 34393751, № 34393819, № 34393835, № 34454041, № 34456004, № 34493650, № 34494773, № 34497610, № 34497628, № 34497644, № 34497651, № 34249425, № 34552307, № 34560755, № 34572917, № 34659748.

Окремо колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу щодо повідомлення позивача про прибуття вантажу.

Пунктом 1 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 pоку N 644 передбачено, що про прибуття вантажу на станцію призначення залізниця зобов`язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу, але не пізніше 12-ї години наступного дня, із зазначенням найменування та кількості вантажу, а також роду й кількості вагонів (контейнерів).

Порядок і способи повідомлення встановлюються начальником станції спільно з одержувачем. Одержувач письмово повідомляє начальнику станції прізвища працівників, відповідальних за приймання в узгодженому порядку повідомлень, і номери телефонів (факсів) та адреси електронної пошти, за якими надаються повідомлення. В окремих випадках повідомлення може здійснюватися шляхом вивішування оголошень у товарній конторі або через посильних тощо.

Таким чином, послуга щодо надання повідомлення про прибуття вантажу встановлена Правилами перевезень вантажів та Статутом залізниць України та не є такою, що повинна узгоджуватися та прописуватись в окремих договорах та є невід`ємною частиною послуг під час перевезення вантажу.

Колегією суддів встановлено, що відповідно до рішення господарського суду Запорізької області від 21.08.2018 року у справі №908/1150/18 вбачається, що співпраця ПАТ «Українська залізниця» та ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» здійснюється за допомогою програмного забезпечення і ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» отримує через модуль узгодження електронні перевізні документи (ЕПД), тому не потребує додаткового повідомлення про прибуття вантажу.

Також з вказаного рішення вбачається, що: «… між ПАТ «Запоріжсталь» та ПАТ «Українська залізниця» відбулася спільна нарада від 07.02.2017 року щодо розгляду та врегулювання питання стосовно узгодження «Порядку і способів повідомлення про прибуття вантажів на станцію призначення Запоріжжя-Ліве». Відповідно до змісту цього протоколу, відповідно до ст.42 Статуту залізниць України та п. 1 розділу 8 Правил видачі вантажів, якими передбачено спільне встановлення порядку і способу повідомлення начальником станції та одержувачем, позивачем листами від 09.11.2016 та 04.01.2017 на адресу ПАТ «Запоріжсталь» для узгодження та підписання направлявся проект відповідного Порядку, який повернутий без узгодження. Відповідач, в свою чергу, зазначив, що ч. 3 ст. 42 Статуту залізниць України передбачено, що вагони можуть подаватися без попереднього повідомлення. ПАТ «Запоріжсталь», на підставі договорів про надання інформаційних послуг з третіми особами, має всю необхідну інформацію, в тому числі щодо вантажів та вагонів, що прибувають, тому не потребує отримання додаткової інформації з боку Залізниці про прибуття вантажів на станцію призначення. З огляду викладене, до згоди з питання порядку денного проколу сторони не дійшли…».

Позивач визнає в апеляційній скарзі про відсутність між сторонами погодженого порядку повідомлення про прибуття вантажу.

Доводи апелянта про те, що з відмітки у графі 49 згаданих накладних не вбачається, про що саме повідомлено одержувача, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки за змістом п.5.1 Правил оформлення перевізних документів чітко вбачається, що в графі 49 зазначається про повідомлення одержувача про прибуття вантажу, про що сам скаржник вказує в апеляційній скарзі. Крім того, з такими даними позивач погоджується в частині задоволених судом вимог.

Отже, дані гр.49 залізничних накладних є належним доказом повідомлення позивача про прибуття вантажу.

Щодо доводів апелянта про невизначеність поняття «розкредитування вантажу», колегія суддів звертає увагу на наступне:

Положення ст.116 Статуту передбачають, що штраф за несвоєчасну доставку вантажів не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

В даній справі є належні та допустимі докази того, що вантаж вивезено позивачем за накладними № 43484849, № 43489798, № 43521582, № 43522366, № 43587914, № 35131432, № 35198951, № 35077759, № 34324517, № 34396887, № 34455279, № 34384230, № 34384362, № 34384438, № 34384461, № 34393751, № 34393819, № 34393835, № 34454041, № 34456004, № 34493650, № 34494773, № 34497610, № 34497628, № 34497644, № 34497651, № 34249425, № 34552307, № 34560755, № 34572917, № 34659748 несвоєчасно.

Відповідно до ст.310 господарського кодексу України перевізник зобов`язаний повідомити одержувача про прибуття вантажу на його адресу.

Одержувач зобов`язаний прийняти вантаж, який прибув на його адресу. Він має право відмовитися від прийняття пошкодженого або зіпсованого вантажу, якщо буде встановлено, що внаслідок зміни якості виключається можливість повного або часткового використання його за первісним призначенням.

Відповідальність перевізника за збереження вантажу припиняється з моменту його видачі одержувачу в пункті призначення. Якщо одержувач не затребував вантаж, що прибув, в установлений строк або відмовився його прийняти, перевізник має право залишити вантаж у себе на зберігання за рахунок і на ризик вантажовідправника, письмово повідомивши його про це.

Вантаж, не одержаний протягом місяця після повідомлення перевізником одержувача, вважається невитребуваним і реалізується в установленому законодавством порядку.

В розумінні даної норми видача вантажу одержувачу має бути належним чином оформлена. У юридичній літературі даний процес отримав назву "розкредитування документів або викуп вантажу". Зміст цього процесу полягає у тому, що представник одержувача подає перевізнику оригінал перевізного документа, отриманого від відправника, до котрого вносяться відомості щодо вантажу, який підлягає видачі, проведених розрахунків, заявлених одержувачем претензій тощо. Після сплати одержувачем платежів за остаточними розрахунками на перевізний документ ставиться календарний штемпель з датою прибуття вантажу та виписується ордер на його видачу або інший документ, як того вимагають правила перевезення.

До видачі вантажу одержувач і перевізник мають право кожний вимагати огляду та/або перевірки його кількості, ваги або стану.

Зокрема, одержувач зобов`язаний перевірити наявність пломб відправника, їх справність, стан тари (упаковки), наявність маркування, а також перевірити відповідність найменування вантажу і транспортного маркування даним, зазначеним у перевізному документі. Якщо одержувач приймає вантаж без перевірки кількості місць або ваги, він має право зобов`язати перевізника зробити відповідне застереження у перевізному документі.

Відповідно до ст. 52 Статуту залізниць України на станції призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу в разі:

- прибуття вантажу в пошкодженому вагоні (контейнері), а також у вагоні (контейнері) з пошкодженими пломбами відправника або пломбами попутних станцій;

- прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачено Правилами;

- прибуття швидкопсувного вантажу з порушенням граничного строку його перевезення або з порушенням температурного режиму транспортування у рефрижераторних вагонах (контейнерах);

- прибуття вантажу, завантаженого залізницею;

- видачі з місць загального користування вантажів, вивантажених залізницею.

Під час приймання вантажу одержувач вправі заявити перевізнику про нестачу або пошкодження вантажу. Якщо вантаж оглянуто і перевірено одержувачем разом з перевізником, одержувач не робить зазначеної заяви. У разі якщо втрата, нестача або пошкодження не могли бути виявлені при звичайному способі приймання вантажу, то заява перевізнику може бути зроблена одержувачем протягом певного строку після його прийняття, який встановлюється відповідними Правилами.

Обов`язок одержувача щодо прийняття вантажу є безумовним, за винятком випадків, коли він вправі відмовитися від прийняття вантажу ( п. 33 Правил видачі вантажів).

Момент видачі вантажу має важливе юридичне значення, оскільки з цього часу припиняється відповідальність перевізника за збереження прийнятого до перевезення вантажу, обчислюються строки для пред`явлення претензій щодо його несхоронного перевезення або прострочення доставки.

Отже, процес розкредитування полягає у вчиненні самим позивачем ряду дій, зміст яких йому, як одержувачу, є відомим.

В даному випадку позивач зазначає, що суд не витребував від нього пояснень відносно причин не розкредитування вантажу в добовий термін з моменту повідомлення зазначеного в графі 49 накладних. Отже, такі доводи апелянта також безпідставні. Посилання суду на дату розкредитування позивачем вантажу є правильними.

Щодо накладної № 43514488, то вагон № 60401809 прибув на станцію призначення 16.08.2019 року (графа 51 накладної).

На шляху прямування по станції Знам`янка Одеської залізниці вагони затримано на 2 доби у зв`язку з тимчасовою перервою в перевезенні, яка трапилась не з вини залізниці, що підтверджується актом загальної форми ГУ-23 від 14.08.2019 року № 7703 (а.с. 171 том 1) і відміткою у графі 49 накладної "Відмітки залізниці" (а.с.42 том 1).

Згідно з п. 2.9. Правил обчислення строків доставки вантажів у разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін: виконання митних та інших адміністративних правил; тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці; необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин; вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника; інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача. Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Таким чином, норма доставки: 7 діб (4 доби на відстань 641 км) + 1 доба (на операції, пов`язані з відправленням-прибуттям) + 2 доби (на збільшення терміну згідно з п. 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів). Факт доставки: 8 діб. Прострочення - 1 доба, за що штраф згідно зі статтею 116 Статуту залізниці не сплачується.

Вказаний висновок оскаржуваного рішення щодо відмови в стягненні штрафу за згаданою залізничною накладною апелянт також не спростував.

Колегія суддів вважає також необхідним зазначити, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 року №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Суду у справі "Трофимчук проти України" no. 4241/03 від 28.10.2010 року Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Посилання апелянта на відсутність його вини в несвоєчасному отриманні вантажу колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до положень ст.ст.73,74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України обставини даної справи підтверджуються належними та допустимими доказами - наданими позивачем залізничними накладними, зміст яких підтверджує висновок суду про часткову доведеність позовних вимог.

Оскільки скаржник висновки суду першої інстанції не спростував, апеляційна скарга є недоведеною і задоволенню не підлягає. Судові витрати за її розгляд слід покласти на апелянта.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 281 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.12.2019 року у справі № 904/4518/19 залишити без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Публічне акціонерне товариство "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 04.06.2020 року.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя І.О. Вечірко

Суддя Ю.Б. Парусніков