ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"01" червня 2020 р. Справа № 924/439/20

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Мухи М.Є, за участю секретаря судового засідання Попика О.В. розглянувши матеріали

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ИРБИС" м. Харків

до товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Шепетівський цукор" с. Мокіївці, Шепетівський район Хмельницька область

про стягнення 125386,65грн.

В судовому засіданні відповідно до ст.240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою від 14.04.2020р. відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження із стадії підготовчого провадження. Підготовче засідання призначено на 04.05.2020р. Ухвалою від 04.05.2020р. підготовче засідання відкладено на 19.05.2020р. Ухвалою від 19.05.2020р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 01.06.2020р.

Виклад позицій учасників справи, заяви, клопотання.

Позивач звернувся із позовом до суду про стягнення із відповідача 105059,10грн. основного боргу, 8964,67грн. 20% річних та 11362,88грн. пені. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказує на невиконання відповідачем умов договору №33210 від 21.11.2018р. щодо оплати отриманого товару. Зазначає, що на дату звернення із позовом до суду заборгованість становить 105059,10грн. Крім того, просить стягнути 8964,67грн. 20% річних та 11362,88грн. пені за період з 06.11.2019р. по 09.04.2020р. Як на правову підставу позовних вимог посилається на ст. 509, 526, 530, 610, 625, 629 ЦК України.

Позивач у заяві від 30.04.2020р. позовні вимоги підтримує у повному розмірі, позов просить задовольнити та розглянути справу за відсутності представника.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив. Ухвала суду по даній справі від 14.04.2020р. про відкриття провадження у справі ним отримана про що свідчить повідомлення про вручення судової повістки.

Поряд із цим ухвала про відкладення підготовчого засідання від 04.05.2020р. надіслана на адресу відповідача, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських повернута до суду із зазначенням "відсутній".

Згідно ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Положеннями ст. 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження. З наведеного, відповідач є такий, що належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, проте, відзиву на позов не подав та причин неявки та неподання відзиву не повідомив.

Ст. 202 ГПК України передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності учасника справи, якщо його було належно повідомлено, проте, він не повідомив про причин неявки або така неявка є повторною.

Враховуючи вищевикладене, розумність строків розгляду судового спору, суд приходить до висновку про розгляд справи без участі відповідача та за наявними в матеріалах справи доказами

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

21.11.2018р. між товариством з обмеженою відповідальністю "ТД ИРБИС" (Постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю (Покупець) укладено договір № 33210 відповідно до п.1.1 якого Постачальник зобов'язується поставляти, а Покупець приймати й оплачувати на визначених цим договором умовах підшипники і іншу продукцію технічного призначення (далі - "Товар"), партіями, в асортименті, номенклатурі, кількості і за ціною, відповідно накладних та/або специфікацій, які є невід'ємною частиною договору.

Згідно п.2 договору загальна сума договору визначається сукупністю погоджених накладних та/або специфікацій у грошовому виразі. У випадку зменшення номенклатури товару, що придбаваються Покупцем, Постачальник вправі переглянути ціни на товар. Постачальник, у випадку зміни цін виробниками товару, має право переглянути ціни на поставлений, але не сплачений товар, пропорційно зміні вартості поставленого Покупцю товару.

Оплату товару Покупець зобов'язаний здійснити протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту поставки товару (п.3 договору).

Відповідно до п.4 договору постачання товару здійснюється зі складу Постачальника м. Харків у терміни, погоджені в кожній конкретній специфікації. Приймання-передача товару здійснюється: по кількості - при одержанні товару, відповідно до товаросупроводжувальних документів, а по якості - згідно п.5.1. цього договору. Порядок приймання товару по кількості визначається Інструкцією Держарбітражу СРСР від 15.06.65р. № П-6, по якості - Інструкцією Держарбітражу СРСР від 25.04.66р. № П-7 (зі змінами і доповненнями) з урахуванням Роз'яснення Вищого Арбітражного суду України № 01-6/1106 від 12.10.93р.

Датою постачання є дата підписання Покупцем видаткової накладної про приймання товару. Підписання Покупцем видаткової накладної про приймання товару має на увазі (розуміється як одержання) одержання Покупцем одночасно з товаром його приналежностей і документів, що стосуються товару і які підлягають передачі разом з товаром. При відсутності яких-небудь із приналежностей товару або документів, що стосуються товару, Покупець робить про це відмітку у видатковій накладній.

Згідно п.8.1, 8.4 договору якщо Покупець у термін, зазначений у п. 3.1. договору, не здійснить оплату товару Постачальнику, то Покупець, сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла в період прострочення, від вартості поставленого, але не сплаченого товару за кожен день прострочення. Покупець, що прострочив виконання грошового зобов'язання, за вимогою Постачальника зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також двадцять відсотків річних від простроченої суми.

Договір підписано представниками сторін та скріплено печатками.

Позивачем на підставі видаткових накладних № 198477 від 23.11.2018р., №200856 від 29.11.2018р., №203813 від 06.12.2018р., №203818 від 06.12.2018р., №29218 від 01.03.2019р., №29221 від 01.03.2019р., №29223 від 01.03.2019р., №45356 від 27.03.2019р., №45361 від 27.03.2019р., №45362 від 27.03.2019р., №46890 від 29.03.2019р., №46887 від 29.03.2019р., №46884 від 29.03.2019р., №46881 від 29.03.2019р., №46875 від 29.03.2019р., №46870 від 29.03.2019р., №48331 від 01.04.2019р., №48342 від 01.04.2019р., №49427 від 02.04.2019р., №49429 від 02.04.2019р., №51271 від 04.04.2019р., №51267 від 04.04.2019р., №51264 від 04.04.2019р., №50778 від 04.04.2019р., №50776 від 04.04.2019р., №50774 від 04.04.2019р., №50769 від 04.04.2019р., №52290 від 05.04.2019р., №53752 від 09.04.2019р., №53757 від 09.04.2019р., №53760 від 09.04.2019р., №53990 від 09.04.2019р., №53992 від 09.04.2019р., №55830 від 11.04.2019р., №55826 від 11.04.2019р., №57101 від 12.04.2019р., №57633 від 15.04.2019р., №64003 від 24.04.2019р., №64019 від 24.04.2019р., №65737 від 26.04.2019р., №189412 від 11.10.2019р. було поставлено товар на загальну суму 518914,67грн., який відповідачем сплачено частково. Сума боргу становить 105059,10грн.

Позивачем також нараховані та заявлені до стягнення 8964,67грн. 20% річних та 11362,88грн. пені за період з 06.11.2019р. по 09.04.2020р.

Оскільки відповідач у добровільному порядку борг не сплатив, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод (правочинів), передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

З положень ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України вбачається, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Нормами ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено свободу договору, тобто, відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з правовідносин, що виникли між сторонами, їм притаманні ознаки, що характеризують цивільні відносини, які виникають з договорів купівлі-продажу (поставки). Так, відповідно до п. 1.1. договору поставки № 33210 від 21.11.2018р. позивач зобов'язався поставляти, а відповідач приймати й оплачувати на визначених цим договором умовах підшипники і іншу продукцію технічного призначення (далі - "Товар"), партіями, в асортименті, номенклатурі, кількості і за ціною, відповідно накладних та/або специфікацій, які є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.ст. 663, 664 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлено обов'язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

За змістом ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст. 692 Цивільного кодексу України врегульовано порядок оплати товару за договорами купівлі-продажу (поставки). Зокрема, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України).

Пунктами 3.1, 4.3 договору сторони передбачили, що оплату товару відповідач зобов'язаний здійснити протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту поставки товару. При цьому датою постачання є дата підписання відповідачем видаткової накладної про приймання товару.

Як убачається з матеріалів справи, позивач відповідно до договору на підставі видаткових накладних № 198477 від 23.11.2018р., №200856 від 29.11.2018р., №203813 від 06.12.2018р., №203818 від 06.12.2018р., №29218 від 01.03.2019р., №29221 від 01.03.2019р., №29223 від 01.03.2019р., №45356 від 27.03.2019р., №45361 від 27.03.2019р., №45362 від 27.03.2019р., №46890 від 29.03.2019р., №46887 від 29.03.2019р., №46884 від 29.03.2019р., №46881 від 29.03.2019р., №46875 від 29.03.2019р., №46870 від 29.03.2019р., №48331 від 01.04.2019р., №48342 від 01.04.2019р., №49427 від 02.04.2019р., №49429 від 02.04.2019р., №51271 від 04.04.2019р., №51267 від 04.04.2019р., №51264 від 04.04.2019р., №50778 від 04.04.2019р., №50776 від 04.04.2019р., №50774 від 04.04.2019р., №50769 від 04.04.2019р., №52290 від 05.04.2019р., №53752 від 09.04.2019р., №53757 від 09.04.2019р., №53760 від 09.04.2019р., №53990 від 09.04.2019р., №53992 від 09.04.2019р., №55830 від 11.04.2019р., №55826 від 11.04.2019р., №57101 від 12.04.2019р., №57633 від 15.04.2019р., №64003 від 24.04.2019р., №64019 від 24.04.2019р., №65737 від 26.04.2019р., №189412 від 11.10.2019р. було поставлено товар на загальну суму 518914,67грн.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) стаття 610 Цивільного кодексу України визначає як порушення зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідач частково виконав свої зобов'язання з оплати товару, заборгованість становить 105059,10грн.

Доказів оплати боргу матеріали справи не містять та учасниками судового розгляду не надано, у зв'язку з чим вимога про стягнення 105059,10грн. основної заборгованості за договором №33210 від 21.11.2018р. підлягає задоволенню.

Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача 8964,67грн. 20% річних та 11362,88грн. пені за період з 06.11.2019р. по 09.04.2020р.

За положеннями ч. 1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов'язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України

У відповідності до приписів ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з п.п. 1, 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Судом звертається увага, що штрафна санкція, яка нараховується за кожен день прострочення грошового зобов'язання за своєю правовою природою є пенею і її розмір обмежується розміром подвійної облікової ставки НБУ в силу статей 2, 4 Закону України "Про відповідальність за невиконання грошових зобов'язань" (аналогічного висновку дійшов Північно-західний апеляційний господарський суд у постанові від 19.04.2019р. по справі № 924/955/18).

Відповідно до ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Згідно ст.3 зазначеного Закону розмір пені, передбачений ст.1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 8.1 договору сторонами передбачено відповідальність Покупця у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за нездійснення оплати у термін, вказаний у п.3.1 договору.

Із врахуванням викладеного судом здійснено перерахунок пені та встановлено що вона є правомірно заявленою та підлягає стягненню у розмірі 11362,88грн.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.п.8.4 договору Покупець, що прострочив виконання грошового зобов'язання, за вимогою Постачальника зобов'язаний сплатити суму боргу із врахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також 20% річних від простроченої суми.

Суд, здійснивши перерахунок 20% річних в системі "Законодавство" встановив правомірність та правильність їх нарахування у заявленій сумі.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на зазначене у сукупності, суд доходить висновку про задоволення позову у повному розмірі.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача у зв'язку із задоволенням позову.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ИРБИС" м. Харків до товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Шепетівський цукор" с. Мокіївці, Шепетівський район Хмельницька область про стягнення 125386,65грн. задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Шепетівський цукор" (Хмельницька область, Шепетівський район, с. Мокіївці, вул. Овчарука, 36 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ТД ИРБИС" (м. Харків, пров. Микитинський, 24, ) - 105059,10грн. (сто п'ять тисяч п'ятдесят дев'ять гривень 10коп.) боргу, 8964,67грн. (вісім тисяч дев'ятсот шістдесят чотири гривні 67коп.) 20% річних, 11362,88грн. (одинадцять тисяч триста шістдесят дві гривні 88коп.) пені, 2102грн. (дві тисячі сто дві гривні) витрат на оплату судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається у порядку визначеному ст.257 ГПК України до Північно - західного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено 05.06.2020р.

Суддя М.Є. Муха

Віддруковано 3 примірники: 1 - до справи, 2 - позивачу (61001, м. Харків, пров. Микитинський, 24), 3 - відповідачу (30440, Хмельницька обл., Шепетівський район, с. Мокіївці, вул. Овчарука, 36). Всім рекомендованим із повідомленням.