РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.06.2020Справа № 910/3523/20

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»
до Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії «Альфа-Гарант»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1
простягнення 29759,37 грн

Суддя Смирнова Ю.М.

Без виклику учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант» 29759,37 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №011175/4605/0000098 від 13.05.2019 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля Subaru, державний номер НОМЕР_1 , а тому позивачем відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля Subaru, державний номер НОМЕР_2 , водієм якого скоєно ДТП, застрахована Товариством з додатковою відповідальністю Страховою компанією «Альфа-Гарант» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/9857605, а тому позивач вказує, що обов`язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.03.2020 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/3523/20, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, залучено до участі у справі ОСОБА_1 третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, а також встановлено строк для подання відзиву на позов - протягом 20 днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвала про відкриття провадження у справі вручена відповідачу 23.03.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №496.

13.04.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що до відкриття провадження у справі (а саме 12.03.2020) Товариством з додатковою відповідальністю Страховою компанією «Альфа-Гарант» було сплачено позивачу 24127,86 грн страхового відшкодування. У зв`язку з цим відповідач просить закрити провадження у справі в частині вимог про стягнення 24127,86 грн, а у задоволенні решти позовних вимог - відмовити. Відповідач вважає, що при здійсненні розрахунку належної до виплати суми відшкодування позивачем безпідставно не враховано коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу.

Разом із відзивом відповідачем подано клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу.

04.05.25020 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що аварійний сертифікат, на який посилається відповідач, складений з порушенням норм чинного законодавства, а тому не може бути взятий судом до уваги.

У відповіді на відзив позивач, посилаючись на п. 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, просить вважати відповідь на відзив такою, що подана без пропущення строку.

Так, 02.04.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким у Господарському процесуальному кодексі України розділ X «Прикінцеві положення» доповнено пунктом 4 такого змісту: « 4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.2020 №255 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 №211») установлено на всій території України карантин з 12.03.2020 до 22.05.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS - CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS - CoV-2 (далі - COVID-19), з 22.05.2020 до 22.06.2020 на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м.Севастополя (далі - регіони) із урахуванням епідемічної ситуації в регіоні карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV -2».

Таким чином, процесуальні строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення, а також строки для розгляду справи по суті продовжилися автоматично в силу п. 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

За таких обставин, доводи позивача стосовно того, що відповідь на відзив подана ним із дотриманням встановленого для цього процесуального строку є обґрунтованими.

Третя особа пояснень щодо позову не надала, своїм правом не скористалась.

За приписами ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

13.05.2019 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №011175/4605/0000098 (надалі - Договір), об`єктом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, а саме: автомобілем Subaru, державний номер НОМЕР_1 , на випадок настання страхових випадків, зокрема, пошкодження чи знищення транспортного засобу або його частин внаслідок ДТП.

29.09.2019 о 10 год 00 хв на вул. Грінченка в місті Києві сталася ДТП, а саме: водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Subaru, державний номер НОМЕР_2 , не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Subaru, державний номер НОМЕР_1 , який рухався попереду, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_1 п. 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, що підтверджується постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 24.10.2019 у справі №752/21170/19, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі страхового акту №00320149 від 15.10.2019, у відповідності до розрахунку суми страхового відшкодування, визначеного вказаним актом, та заяви страхувальника про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування позивач, виконуючи свої зобов`язання за Договором, здійснив відшкодування завданої шкоди внаслідок ДТП шляхом виплати коштів у сумі 29759,37 грн на рахунок виконавця ремонтних робіт - Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерциклон», що підтверджується платіжним дорученням №113922 від 16.10.2019.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло в межах суми 29759,37 грн право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Із постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 24.10.2019 у справі №752/21170/19 вбачається, що транспортний засіб - автомобіль Subaru, державний номер НОМЕР_2 , водієм якого спричинено ДТП, що потягнуло завдання шкоди власнику автомобіля Subaru, державний номер НОМЕР_1 , знаходився під керуванням ОСОБА_1

Частинами 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем Subaru, державний номер НОМЕР_2 , встановлена у судовому порядку.

Згідно з інформацією з єдиної централізованої бази даних, наданою Моторним (транспортним) страховим бюро України на запит суду, станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля Subaru, державний номер НОМЕР_2 , була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю Страховою компанією «Альфа-Гарант» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/9857605 з встановленим розміром страхової суми за шкоду заподіяну майну - 100000,00 грн, франшизи - 0 грн.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Положеннями ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У відповідності до рахунку №ІВР0006816 від 02.10.2019, виставленого виконавцем ремонтних робіт - Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтерциклон», а також ремонтної калькуляції №00320149 від 10.10.2019, вартість відновлювального ремонту автомобіля Subaru, державний номер НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження транспортного засобу в результаті ДТП становить 32584,37 грн.

Відповідачем не було надано заперечень щодо переліку та вартості робіт, зазначених у рахунку №ІВР0006816 від 02.10.2019 та ремонтній калькуляції №00320149 від 10.10.2019.

Заперечуючи проти позову, відповідач з посиланням на Консультацію №ЦВ/19/6227 від 12.03.2020, складену аварійним комісаром Колядою В.В., вказує, що коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу складає 0,4532.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд погоджується з доводами відповідача про те, що страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Водночас, відповідно до п.п. 7.38, 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (надалі - Методика), значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує, зокрема: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ.

Винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

Як вказує відповідач, підставою для нарахування коефіцієнту фізичного зносу стало те, що згідно даних функції « Audahistory » ПК «Audatex», складові частини кузова, кабіни, рами транспортного засобу Subaru, державний номер НОМЕР_1 , відновлювались ремонтом до настання вищевказаної ДТП.

12.03.2020 на замовлення відповідача аварійним комісаром Колядою В. В. було складено консультацію №ЦВ/19/6227, відповідно до результатів якої встановлено, що фізичний знос транспортного засобу Subaru, державний номер НОМЕР_1 , складає: 45,32%.

Однак, суд відзначає, що у Консультації №ЦВ/19/6227 від 12.03.2020, на яку посилається відповідач, аварійним комісаром не зазначено, що автомобіль Subaru, державний номер НОМЕР_1 , раніше відновлювався ремонтом і жодні посилання (в тому числі у графі «Використані джерела») на застосування в ході дослідження платформи « Audahistory » у Консультації відсутні. Додана до відзиву роздруківка з бази даних « Audahistory » також не містить жодних відміток про те, що вона досліджувалася аварійним комісаром та є додатком до Консультації.

Натомість у Консультації вказано, що коефіцієнт фізичного зносу дорівнює 0,4532 згідно п.7.38 Методики.

В свою чергу, суд відзначає, що на підставі п. 7.38 Методики коефіцієнт фізичного зносу визначається, виходячи зі строку експлуатації транспортного засобу. Так, значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує, зокрема: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ.

З доданої до позовної заяви копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - автомобіля Subaru, державний номер НОМЕР_1 , вбачається, що даний автомобіль є 2014 року випуску, тобто строк експлуатації вказаного транспортного засобу не перевищує 7 років.

За таких обставин, посилання відповідача на Консультацію аварійного комісара №ЦВ/19/6227 від 12.03.2020 судом відхиляється, а значення коефіцієнта фізичного зносу в даному випадку приймається судом таким, що дорівнює 0.

Таким чином, враховуючи визначені полісом №АМ/9857605 розміри лімітів відповідальності та франшизи, розмір шкоди, право на вимогу якої перейшло до позивача, а також вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу (виходячи із того, що значення коефіцієнта фізичного зносу в даному випадку приймається таким, що дорівнює 0), у відповідача виник обов`язок сплатити позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 29759,37 грн.

Листом від 30.10.2019 №6410 позивач звертався до відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування у розмірі 29759,37 грн.

За приписами п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Як вбачається з матеріалів справи, вимога позивача про виплату страхового відшкодування за наслідками ДТП була отримана відповідачем 04.11.2019, а відтак, з огляду на положення ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач зобов`язаний був здійснити відшкодування завданої шкоди до 03.02.2020 включно (враховуючи положення ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, відповідно до якої якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день).

Однак, у визначений законодавством строк, відповідачем свого обов`язку по перерахуванню коштів виконано не було.

З наявного у справі платіжного доручення №7251 від 12.03.2020 вбачається, що лише 12.03.2020 (тобто після звернення позивача з даним позовом до суду) відповідачем - Товариством з додатковою відповідальністю страховою компанією «Альфа-Гарант» сплачено на користь позивача частину із належної до виплати суми відшкодування у розмірі 24127,86 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, оскільки сума страхового відшкодування у розмірі 24127,86 грн сплачена відповідачем після звернення позивача з даним позовом до суду, провадження у справі в частині стягнення з відповідача 24127,86 грн підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмету спору.

В той же час, доказів сплати в добровільному порядку решти належної до виплати суми відшкодування за спірним страховим випадком (у розмірі 5631,51 грн) відповідачем не надано, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми відшкодування у розмірі 5631,51 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи, що спір у даній справі виник внаслідок неправильних дій відповідача, з огляду на положення ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються судом на відповідача.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

В свою чергу, відповідачем разом із відзивом було подано клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, в якому відповідач зазначає, що: представник позивача надав копію Додатку №1 до договору про надання правової допомоги №1/19ю від 26.02.2020, хоча договір про надання правової допомоги №1/19ю укладено 11.12.2019; в акті про надану правову допомогу недостатньо детально наведено опис робіт (наданих послуг), вже виконаних адвокатом, ані будь-якого підтвердження здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги; з огляду на обставини справи справа не є складною, і підготовка до її розгляду не потребує аналізу великої кількості доказів, законодавства, значних затрат часу та зусиль, адже позовна заява є простою, взагалі типовою; справа є малозначною, провадження по справі є спрощеним без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а відтак витрати в розмірі 5000,00 грн, порівняно з сумою 5631,51 грн (різниця між сумою, сплаченою відповідачем до відкриття провадження у справі, та сумою, вказаною в позові) та складністю справи є не співрозмірними та достатньо завищеними.

Частиною 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ч.ч. 3 - 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як встановлено судом, 11.12.2019 між Адвокатським бюро «Адвокатське бюро Олександра Лисова «Еквіт» (Бюро) та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» (Клієнт) укладено Договір № 1/19ю про надання правової допомоги, за змістом якого Бюро приймає доручення Клієнта та бере на себе зобов`язання надати Клієнту правовому допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з п.п. 4.1., 4.2. Договору №1/19ю від 11.12.2019 ціна Договору складається з вартості юридичних послуг, що зазначаються в додатковій угод і до цього договору. Така угода може бути викладена у формі додатку до Договору, який набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін. Вартість наданої юридичної допомоги Бюро визначає самостійно після одержання від Клієнта замовлення на надання юридичної допомоги, та виставляє Клієнту відповідний рахунок.

Також між Адвокатським бюро та позивачем підписано Додаток № 1 до Договору № 1/19ю, за яким Клієнт доручає АБ «Адвокатське бюро Олександра Лисова «Еквіт» надати послуги щодо проведення допустимих законодавством України дій, спрямованих на повернення заборгованості з боржників Клієнта за цивільними або господарським судочинством за переліком справ, зокрема, за справою: страховий випадок - 29.09.2019, страховий акт - 00320149, дата страхового відшкодування - 16.10.2019, сума страхового відшкодування - 29759,37 грн, страхувальник - ОСОБА_2 . Клієнт протягом 5 робочих днів після передачі документів Адвокатському бюро зобов`язаний здійснити оплату послуг на рахунок Адвокатського бюро в розмірі 5000,00 грн за кожну справу на підставі виставленого рахунку, а Адвокатське бюро, в свою чергу, має здійснити чіткий перелік дій по кожній справі окремо, про що в подальшому звітує Клієнту та на вимогу Клієнта надсилає (надає) на його поштову (юридичну) адресу підтверджуючі документи та звіт про виконану роботу.

Для долучення до матеріалів справи позивачем надано розрахунок витрат на правову допомогу, рахунок №16 від 26.02.2020 на суму 5000,00 грн, акт надання послуг №16 від 26.02.2020, платіжне доручення №001026 від 02.03.2020.

Згідно з Актом надання послуг № 16 від 26.02.2020 адвокатом були виконані наступні роботи (надані такі послуги) по страховій справі №26193 (страховий акт 00320149):

- виїзд в страхову компанію «Уніка», повний збір, аналіз та ознайомлення з усіма документами по страховій справ - 2000,00 грн;

- дослідження та оцінка переданих Клієнтом до Бюро документів на предмет належності, допустимості, достовірності цих документів як доказів у судовому провадженні, обрання способу захисту та інтересів Клієнта, копіювання всіх наявних матеріалів у 2-х примірниках для подальшого направлення матеріалів до суду та відповідачу - 1000,00 грн;

- написання та подання позовної заяви до суду та копію відповідачу - 2000,00 грн.

Враховуючи викладене та беручи до уваги час на підготовку матеріалів до судового розгляду, складність юридичної кваліфікації правовідносин у справі, суд зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Однак, в порушення ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України відповідачем не доведено неспівмірності заявлених позивачем до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Посилання позивача на ту обставину, що у Додатку №1 вказано, що він є додатком до договору від 26.02.2020, а не договору від 11.12.2019 судом до уваги не приймається з огляду на те, що власне у вказаному додатку сторони погодили конкретний перелік страхових справ, вартість послуг та порядок оплати за надані послуги.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача 5000,00 грн витрат на професійну правову допомогу підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії «Альфа-Гарант» (01133, м.Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, ідентифікаційний код 32382598) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (01032, м.Київ, вулиця Саксаганського, будинок 70-А, ідентифікаційний код 20033533) суму страхового відшкодування у розмірі 5631 (п`ять тисяч шістсот тридцять одна) грн 51 коп., судовий збір у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.

3. В іншій частині позову, а саме в частині стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю страхової компанії «Альфа-Гарант» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» 24127,86 грн провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням положень п. 4 розділу X «Прикінцеві положення» та п.п.17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Ю.М. Смирнова