ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

01.06.2020м. ДніпроСправа № 904/2825/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Весна", с.Дмитрівка, Петропавлівський район, Дніпропетровська область

до Приватного підприємства "Хім-Агро-60", м.Павлоград, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за договором в розмірі 1273828,50 грн.

Суддя Панна С.П.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Весна" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Приватного підприємства "Хім-Агро-60" заборгованість за договором в розмірі 1273828,50 грн. та суму сплаченого судового збору.

28.05.20 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява про забезпечення позову.

Подану заяву, позивач обгрунтовує тим, що, йому стало відомо про те, що директор ПП «Хім-Агро-60» Омельченко О.І. звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину -незаконної реєстрації змін у складі засновників ПП «Хім-Агро-60». З аналогічною заявою директор ПП «Хім-Агро-60» Омельченко О.І. звернувся до податкового органу за місцем реєстрації підприємства з клопотанням про накладення арешту на рахунки ПП «Хім-Агро-60». Вказані обставини, на думку позивача, дають підстави вважати, що в подальшому на майно та кошти ПП «Хім-Агро-60» може бути накладено арешт, що унеможливить поновлення прав ТОВ «Весна» як кредитора відповідача та виконання рішення суду в майбутньому.

У поданій заяві, позивач просить суд вжити заходів забезпечення позову, а саме накласти арешт на майно та грошові кошти ПП «Хім-Агро-60» у межах суми заборгованості 1273828. 50 грн. до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

Суд, вивчивши матеріали поданої заяви про забезпечення позову, ознайомившись із поданими на її обгрунтування доказами, зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Так, відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб. Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Відповідно до п.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

Частиною першою статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Суд звертає увагу позивача, що доведення заявлених вимог, у тому числі викладнеих у заяві про забезпечення позову, покладається на ту сторону, яка такі вимоги заявляє.

Як вбачається із прохальної частини заяви про забезпечення, позивач просить накласти арешт на майно та грошові кошти ПП «Хім-Агро-60» у межах суми заборгованості 1273828. 50 грн.

Суд, перевіривши заявлені вимоги наданими доказами, дійшов до висновку про відмову в їх задоволенні, оскільки позивачем не доведено належними та допустими доказами наявність зазначених у заяві про забезпечення позову ризиків накладення арешту, які унеможливлять поновлення прав ТОВ «Весна».

У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку про відмову в задоволенні поданої заяви про забезпечення позову в повному обсязі.

Згідно з пунктом 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 136, 137, 138, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Весна" про забезпечення позову відмовити в повному обсязі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.П. Панна