ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

27 травня 2020 року Справа № 915/583/20

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е. М., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом Обласного комунального підприємства Миколаївоблтеплоенерго, вул. Миколаївська, 5-А, м. Миколаїв, 54034 ()

до відповідача ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )

про стягнення грошових коштів в сумі 12 229, 08 грн.

без повідомлення (виклику) учасників

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернулось Обласне комунальне підприємство Миколаївоблтеплоенерго з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення коштів в сумі 12 229, 08 грн.

В прохальній частині позовної заяви позивач просить суд:

1. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Пєшкова Максима Сергійовича основний борг за теплову енергію в сумі 11 791, 33 грн.;

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Пєшкова Максима Сергійовича 172, 08 грн. - суми, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції; 265, 67 грн. - три відсотки річних;

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Пєшкова Максима Сергійовича 2 102, 00 грн. судового збору.

Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо неналежного виконання відповідачем ОСОБА_1 умов договору купівлі-продажу теплової енергії № 5261.00 від 13.04.2016 року, а саме: непроведення відповідачем ОСОБА_1 , як власником нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , оплати за спожиту теплову енергію в опалювальному сезоні 2018-2019 років та 2019-2020 років. Несвоєчасна оплата є підставою для нарахування відповідачу індексу інфляції та 3 % річних. Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 11, 509, 526, 530, 625 ЦК України, ст. 1, 24 Закону України Про теплопостачання, ст. 1, 19 Закону України Про житлово-комунальні послуги.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 04.05.2020 року позовну заяву Обласного комунального підприємства Миколаївоблтеплоенерго (вх. № 5251/20 від 28.04.2020 року) до відповідача ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів в сумі 12 229, 08 грн. залишено без руху.

Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня усунення обставин, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 (скасування обмежувальних протиепідемічних заходів). Роз`яснено позивачу, що при невиконанні вимог вказаної ухвали позовна заява у відповідності до приписів ч. 4 ст. 174 ГПК України вважається неподаною та повертається позивачу.

Позивачу встановлено наступний спосіб усунення недоліків:

- позивачу зазначити поштовий індекс відповідача;

- позивачу уточнити прохальну частину позовної заяви;

- позивачу подати суду письмове обґрунтування з посиланням на норми права щодо господарської юрисдикції спору.

22.05.2020 року до господарського суду Миколаївської області від ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» надійшла заява про усунення недоліків (вх. № 6232/20), в якій позивач уточнив прохальну частину позовної заяви № 932/33 від 31.03.2020 року, а саме:

1. п. 2 прохальної частини позовної заяви № 932/33 від 31.03.2020 року викласти в редакції: "Стягнути з Товариства з ОСОБА_1 основний борг за теплову енергію в сумі 11 791, 33 грн.";

2. п. 3 прохальної частини позовної заяви № 932/33 від 31.03.2020 року викласти в редакції: "Стягнути з ОСОБА_1 172, 08 грн. - суми, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції; 265, 67 грн. - три відсотки річних";

3. п. 4 прохальної частини позовної заяви № 932/33 від 31.03.2020 року викласти в редакції: "Стягнути з ОСОБА_1 2 102, 00 грн. судового збору".

Проте, в прохальній частині заяви про усунення недоліків (вх. № 6232/20 від 22.05.2020 року) позивач просить суд прийняти до розгляду позовну заяву ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» про стягнення боргу за теплову енергію до Товариства з обмеженою відповідальністю «Постач комплект Океан».

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 04.05.2020 року роз`яснено позивачу, що при невиконанні вимог вказаної ухвали позовна заява у відповідності до приписів ч. 4 ст. 174 ГПК України вважається неподаною та повертається позивачу.

Отже, виходячи з викладеного, позивачем не усунуто всіх недоліків позовної заяви, про які було зазначено в ухвалі господарського суду Миколаївської області від 04.05.2020 року у справі № 915/583/20, зокрема, в частині уточнення прохальної частини позовної заяви, оскільки позивач просить суд здійснити стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 , проте прийняти до розгляду позовну заяву ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» до ТзОВ "Постач комплект "Океан".

Вищевказана обставина є підставою для повернення позовної заяви позивачу.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на наступне.

В ухвалі господарського суду Миколаївської області від 04.05.2020 року судом було запропоновано позивачу надати письмове обґрунтування з посиланням на норми права щодо господарської юрисдикції спору, виходячи з зазначеного позивачем суб`єктного складу сторін.

В позовній заяві (вх. № 5251/20 від 28.04.2020 року) позивачем зазначено, що ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 06.04.2016 року. 13.04.2016 року між громадянкою ОСОБА_1 та ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» був укладений договір купівлі-продажу теплової енергії № 5261.00. Предметом позову є вимога про стягнення з громадянки ОСОБА_1 заборгованості за теплову енергію, яку було поставлено в опалювальні сезони 2018-2019 років та 2019-2020 років до нежитлового приміщення. В заяві про усунення недоліків позивачем зазначено, що нежитлове приміщення, в яке постачалась теплова енергія, використовується ОСОБА_1 з метою отримання прибутку, в якому розташована перукарня, що є одним із видів підприємницької діяльності.

Позивач керується приписами ч. 2 ст. 4, пп. 4, 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України.

Суд звертає увагу на наступне.

Положення пп. 4, 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки спір не стосується ані корпоративних правовідносин, ані права власності чи іншого речового права.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Визначення юрисдикції спору має важливе значення для практичної реалізації принципу доступу до правосуддя.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа), по-третє, пряма вказівка закону про вирішення спору в порядку певного судочинства (постанова ВП ВС від 26.06.2019 № 760/13915/18 ).

Критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Ознаками господарського спору є, зокрема:

- участь у спорі суб`єкта господарювання;

- наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур не позбавляється статусу фізичної особи, а набуває до свого статусу фізичної особи нової ознаки - суб`єкта господарювання. Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах - як суб`єкт господарювання чи ні, та від визначення цих правовідносин як господарських (постанова ВП ВС від 06.08.2019 № 904/5896/18; постанова ВП ВС від 21.08.2019 № 922/4239/16).

В п. 56, 57 постанови ВП ВС від 21.08.2019 по справі № 922/4239/16 зазначено: "Оскільки предметом спору у цій справі є стягнення з ФОП Подус О.А. вартості спожитої теплової енергії у приміщенні, в якому вона надає перукарські послуги, між сторонами існують правовідносини, які притаманні господарській діяльності".

Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає обґрунтованими висновки суду апеляційної інстанції про вирішення цього спору у порядку господарського судочинства, оскільки наявні у справі докази свідчать про використання приміщення Подус О.А. як ФОП у своїй господарській діяльності.

Відповідачем у вищевказаній справі була фізична особа-підприємець.

З аналізу постанов ВП ВС вбачається, що сторонами у справах по спорам за участю фізичних осіб, однак, які (спори) виникали з господарської діяльності, були суб`єкти господарювання (тобто фізичні особи -підприємці) (постанова ВП ВС від 21.08.2019 № 922/4239/16, постанова ВП ВС від 03.04.2019 № 924/1220/17, постанова ВП ВС від 06.08.2019 № 904/5896/18), що відповідає одній з ознак господарського спору.

При цьому, ВП ВС зазначила, що фізичні особи, які на час звернення з позовом не є підприємцями, можуть звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів, оскільки припинення підприємницької діяльності позивача до звернення з позовом до суду не є перешкодою для розгляду справи в порядку господарського судочинства, якщо спірні правовідносини у справі виникли саме щодо здійснення господарської діяльності між суб`єктами господарської діяльності (постанова ВП ВС від 26.06.2019 № 760/13915/18).

Судом встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Корпош О.С. зареєстрована як ФОП із 04.07.2016 року. Відомостей про припинення нею підприємницької діяльності станом як на дату звернення до суду із даним позовом, так і даний час у справі немає.

У цій справі позовні вимоги стосуються неналежного виконання відповідачем ОСОБА_1 умов договору купівлі-продажу теплової енергії № 5261.00 від 13.04.2016 року, а саме: непроведення відповідачем ОСОБА_1 , як власником нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , оплати за спожиту теплову енергію в опалювальному сезоні 2018-2019 років та 2019-2020 років.

Оскільки предметом спору у цій справі є стягнення оплати за спожиту теплову енергію у нежитловому приміщенні, власником якого є фізична особа, яка здійснює у такому приміщенні підприємницьку діяльність як ФОП, то між сторонами існують правовідносини, які притаманні господарській діяльності. Натомість, позивачем подано позов як до фізичної особи, що не відповідає одному з критеріїв належності справи до господарського судочинства.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ГПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Відповідно до ч. 6 ст. 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що позивачем не було усунуто всіх недоліків, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для повернення позовної заяви на підставі ч. 4 ст. 174 ГПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 174 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Керуючись ст. 174, 232-235, 254-256 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву вх. № 5251/20 від 28.04.2020 року і додані до неї документи повернути позивачу Обласному комунальному підприємству Миколаївоблтеплоенерго.

Додатки для позивача:

- позовна заява (вх. № 5251/20 від 28.04.2020 року) з додатками всього на 55-ти арк.;

- заява про усунення недоліків (вх. № 6232/20 від 22.05.2020 року) всього на 6-ти арк.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку та строки, визначені статтями 255, 256 ГПК України з урахуванням пункту 4 Розділу X "Прикінцеві положення" ГПК України та підпункту 17.5 пункту 17 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала підписана 27.05.2020 року

Суддя Е.М. Олейняш