УХВАЛА

м. Київ

29.05.2020Справа № 910/383/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінджек»

до Київської міської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача 1. Житлово-будівельний кооператив "Автомат-1"

2. Житлово-будівельний кооператив "Квазар-4"

про визнання протиправними дій, визнання незаконним та скасування рішення

Суддя Сівакова В.В.

Без виклику сторін

СУТЬ СПОРУ:

10.01.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінджек» до Київської міської ради про

- визнання протиправними рішення Київської міської ради, вчинені по відношенню до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінджек» при прийнятті рішення № 248/7821 від 14.11.2019 «Про розірвання договору оренди земельної ділянки № 66-6-00448 від 30.01.2018, укладеного між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінджек» для будівництва житлового комплексу з вбудованими нежитловими приміщеннями, паркінгами та спортивним майданчиком на вул. Райдужній у Дніпровському районі м. Києва»;

- визнання незаконним та скасування рішення Київської міської ради № 248/7821 від 14.11.2019 «Про розірвання договору оренди земельної ділянки № 66-6-00448 від 30.01.2018, укладеного між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінджек» для будівництва житлового комплексу з вбудованими нежитловими приміщеннями, паркінгами та спортивним майданчиком на вул. Райдужній у Дніпровському районі м. Києва».

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/383/20 від 14.01.2020 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

24.01.2020 позивачем усунено недоліки позовної заяви шляхом подання до суду відповідних документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.01.2020 відкрито провадження у справі № 910/383/20 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 27.02.2020.

В підготовчому засіданні 27.02.2020 відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 10.03.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.2020 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 910/383/20 на 30 (тридцять) днів; залучено до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Житлово-будівельний кооператив "Автомат-1" та Житлово-будівельний кооператив "Квазар-4".

В підготовчому засіданні 10.03.2020 відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 02.04.2020.

У зв`язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (зі змінами), якою на всій території України установлений карантин, підготовче засідання у справі № 910/383/20, призначене на 02.04.2020, не відбулося.

Постановою Кабінету Міністрів України № 343 від 04.05.2020 доповнено підпункт 8 постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020, з якого вбачається, що після 22.05.2020 дозволено займатись діяльністю адвокатам, нотаріусам, аудиторам та психологам.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/383/20 від 20.05.2020 підготовче засідання призначено на 02.06.2020.

27.05.2020 позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони Київській міській раді, Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської державної адміністрації), Київській міській державній адміністрації та будь-яким іншим уповноваженим особам (в тому числі, але не виключно, суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним кадастровим реєстраторам) вчиняти дії щодо державної реєстрації прав, внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного земельного кадастру, зокрема щодо виникнення чи припинення права оренди (іншого речового права), відведення для створення скверу, зміни цільового призначення відносно земельної ділянки площею 0,3305 га за адресою: м. Київ, вул. Райдужна з кадастровим номером :66:079:0038.

В обґрунтування заяви позивач зазначає, що 15.05.2020 Заступником голови Київської міської державної адміністрації та директором Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було подано проект рішення Київської міської ради № 1242 «Про надання Київському комунальному об`єднанню зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування для обслуговування та експлуатації зелених насаджень на вул. Райдужній, 63, 65 у Дніпровському районі міста Києва (430014639)». Відповідно до проекту рішення пропонується надати Київському комунальному об`єднанню зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :66:079:0038 в постійне користування для обслуговування та експлуатації зелених насаджень на вул. Райдужній, 63, 65. Відповідна інформація розміщується на офіційному веб-сайті Київської міської ради https://kmr.gov.ua/uk/content/proekt-rishennva-kvvivskovi-iniskovi-rady-14914. Вказане свідчить, що після протиправного та необґрунтованого розірвання договору оренди в односторонньому порядку відповідачем вчиняються дії, спрямовані на передачу земельної ділянки, яка є предметом договору оренди третім особам та унеможливлення захисту прав позивача в межах одного судового провадження. Позивач посилається на постанову Верховного Суду у справі № 910/1040/18 від 16.08.2018. Оскільки подальша передача в постійне користування Київському комунальному об`єднанню зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» та подальше створення зони (скверу) на земельних ділянках між житловими будинками №№ 63, 65 (зокрема на земельній ділянці з кадастровим номером :66:079:0038), унеможливить подальше будівництво житлових будинків, невжиття заходів забезпечення позову унеможливить захист прав позивача в межах даного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що в свою чергу унеможливить ефективний захист прав та законних інтересів позивача після винесення рішення по даній справі.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову суд відзначає наступне

Відповідно до ст. 136 Господарського кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При цьому обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 78 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У випадку звернення особи до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в такому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

Посилання позивача на постанову Верховного Суду у справі № 910/1040/18 від 16.08.2018, як на підставу обґрунтування необхідності здійснення забезпечення відхиляються судом, оскільки відповідна оцінка наданих заявником доказів на підтвердження наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову, здійснюється судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням обставин конкретної справи.

Відповідно до ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Згідно зі ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Проект погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а потім затверджується рішенням відповідного органу (який надавав дозвіл на розробку проекту землеустрою) відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України. Рішення про затвердження проекту є одночасно рішенням про передачу зазначеної земельної ділянку у власність чи у користування.

Подача Заступником голови Київської міської державної адміністрації та директором Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) проекту рішення Київської міської ради № 1242 «Про надання Київському комунальному об`єднанню зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування для обслуговування та експлуатації зелених насаджень на вул. Райдужній, 63, 65 у Дніпровському районі міста Києва не свідчить про вчинення дій щодо передачі земельної ділянки, яка є предметом договору в користування іншій особі.

Враховуючи наведені заявником в обґрунтування заяви обставини, суд дослідивши заявлене питання приходить до висновку, що невжиття таких заходів забезпечення позову як заборона вчиняти дії щодо державної реєстрації прав, внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного земельного кадастру, зокрема щодо виникнення чи припинення права оренди (іншого речового права), відведення для створення скверу, зміни цільового призначення відносно земельної ділянки площею 0,3305 га за адресою: м. Київ, вул. Райдужна з кадастровим номером :66:079:0038, не може істотно ускладнити та унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Приймаючи до уваги відсутність будь-яких доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів також не наведені, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів до забезпечення позову.

Згідно з п. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 ГПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінджек» про забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвала набрала чинності 29.05.2020. Ухвала підлягає оскарженню протягом десяти днів з дня її підписання.

СуддяВ.В.Сівакова