ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року м. ОдесаСправа № 915/2507/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.,

суддів: Разюк Г.П., Савицького Я.Ф.

секретар судового засідання: Федорончук Д.О.

за участю представників сторін:

від позивача - Приземний С.С., ордер ВЕ №1006448 від 31.01.2020; Калашников П.В., ордер МК №149980 дата видачі:27.05.2020, Скорий М.В. - голова Колгоспу «Прометей».

від відповідача - не з`явився;

від третьої особи - Михальчук М.М. - голова сільради.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Колгоспу «Прометей»

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від „12" березня 2020 року про відмову в заяві про вжиття заходів забезпечення позову

у справі № 915/2507/19

за позовом Колгоспу «Прометей»

до відповідача: Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області

третя особа без самостійних позовних вимог на стороні позивача: Лепетиська сільська рада Березнегуватського району Миколаївської області,

про скасування державної реєстрації земельних ділянок в Державному земельному кадастрі,-

головуючий суддя: Ткаченко О.В.

місце прийняття ухвали: Господарський суд Миколаївської області

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні 28.05.2020р. згідно ст. 233 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2019 року Колгосп «Прометей» звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про скасування проведеної 20.12.2019 в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельних ділянок: кадастровий № :05:000:0127, кадастровий № :07:000:0134, цільове призначення Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або у користування громадянами чи юридичним особам), вид використання Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або у користування громадянами чи юридичним особам).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дії відповідача щодо проведення державної реєстрації земельних ділянок: кадастровий № :05:000:0127, кадастровий № :07:000:0134 мають неправомірний характер та проведені всупереч діючому законодавству, що в свою чергу потребує відновлення становища позивача, яке існувало до його порушення.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 16.01.2020 відкрито провадження у справі №915/2507/19.

При зверненні до суду із позовом Колгоспом «Прометей» також було подано заяву про забезпечення позову, за змістом якої позивач просив суд заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії спрямовані на передачу у право власності земельні ділянки за кадастровими номерами: № :05:000:0127, № :07:000:0134.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 11.02.2020 року заяву Колгоспу «Прометей» про вжиття заходів забезпечення позову задоволено; заборонено Головному управлінню Держгеокадастру у Миколаївській області вчиняти будь-які дії, спрямовані на передачу у право власності на земельні ділянки за кадастровими номерами: №:05:000:0127, №:07:000:0134.

20.02.2020 року Колгоспом «Прометей» подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, відповідно до якої позивач просив суд заборонити Головному управлінню Держгеокадастру у Миколаївській області вчиняти будь-які дії, спрямовані на передачу в користування земельних ділянок за кадастровими номерами: № :05:000:0127, № :07:000:0134.

Обґрунтовуючи вказану заяву, Колгосп "Прометей" зазначив, що з присвоєнням земельним ділянкам за вищевказаними кадастровими номерами категорії "Землі сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням "16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або у користування громадянам чи юридичним особам)", існує загроза того, що спірні земельні ділянки будуть передані фізичним особам на праві власності або ж юридичним особам надані в оренду, що в свою чергу, унеможливить в подальшому виконання рішення суду у даній справі.

Колгосп «Прометей» вказує, що спірні земельні ділянки належать йому на праві постійного користування на підставі рішення Миколаївської обласної ради народних депутатів №5 від 10.01.1989р., отже, відповідач, здійснивши оскаржувані записи у Державному земельному кадастрі позбавив його права постійного користування вказаними земельними ділянками з метою їх подальшої передачі іншим особам (у власність або у тимчасове користування).

Таким чином, враховуючи предмет позову у даній справі, заявник вважає, що у зв`язку з вищевказаними діями відповідача, виконання рішення суду про скасування державної реєстрації відповідних земельних ділянок, у разі задоволення позовних вимог, буде ускладненим або неможливим.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 12.03.2020 року у справі №915/2507/19 (суддя Ткаченко О.В.) у задоволенні заяви колгоспу «Прометей» про вжиття заходів забезпечення позову (вх. 2258/20) відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що реалізація прав на спірні земельні ділянки здійснюється державним органом - Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області, який є власником земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, шляхом проведення аукціону, а в силу приписів ч.12 ст.137 ГПК України діє пряма заборона для вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення продажу права користування такими земельними ділянками. А тому, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої позивачем заяви.

Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 12.03.2020, колгосп «Прометей» звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати повністю ухвалу місцевого господарського суду про відмову у вжитті заходів забезпечення позову та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про забезпечення позову; заяву про забезпечення позову розглянути у відкритому судовому засіданні за участю представника позивача.

Заявник апеляційної скарги вважає, що суть допущених судом першої інстанції порушень полягає в порушенні норм процесуального права, зокрема ст.ст. 136,137 ГПК України, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.04.2020 року клопотання колгоспу «Прометей» про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено; поновлено колгоспу «Прометей» строк на апеляційне оскарження; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою колгоспу «Прометей» на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 12.03.2020р. по справі №915/2507/19, призначено розгляд апеляційної скарги на 28 травня 2020 року о 12:00.

У відзиві на апеляційну скаргу від 25.05.2020 ГУ Держгеокадастру просив апеляційну скаргу Колгоспу «Прометей» залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Миколаївської області без змін.

26.05.2020 на електронну скриньку та 27.05.2020 до канцелярії Південно-західного апеляційного господарського суду від Колгоспу «Прометей» надійшли заяви, відповідно до яких позивач просив скасувати ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 12.03.2020 по справі №915/2507/19 повністю та задовольнити заяву про забезпечення позову; заяву про забезпечення позову розглянути у відкритому судовому засіданні за участю представника позивача; стягнути з ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області на користь позивача судові витрати у розмірі 2102 грн. за подання апеляційної скарги та 1051 грн. за подання заяви про забезпечення позову до господарського суду Миколаївської області.

Крім того, 27.05.2020 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Колгоспу «Прометей» надійшла заява про залучення доказів, які наведені в додатку.

В судове засідання 28.05.2020 з`явилися представники позивача, які підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, наполягали на її задоволенні та на скасуванні ухвали місцевого господарського суду.

Представник третьої особи підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Частиною 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, а явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, судова колегія вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у справі доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши пояснення присутніх представників сторін, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзив на неї, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення, тобто, це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

За положеннями статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом цієї норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Частиною 1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, з метою забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Одночасно, заходи щодо забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Аналогічні правові висновки щодо застосування ст. ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України наведені в постановах Верховного Суду від 10.04.2018р. у справі №910/19256/16, від 14.05.2018р. у справі №910/20479/17, від 14.06.2018р. у справі №916/10/18, від 23.06.2018р. у справі №916/2026/17, від 16.08.2018р. у справі №910/5916/18, від 11.09.2018р. у справі №922/1605/18, від 14.01.2019р. у справі №909/526/18, від 21.01.2019р. у справі №916/1278/18, від 25.01.2019р. у справі №925/288/17, від 26.09.2019р. у справі №904/1417/19 тощо.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у випадку задоволення позову.

Сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника по забезпеченню позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Так, згідно зі ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Таким чином, апеляційна колегія зазначає, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, при поданні заяви про забезпечення позову, заявник повинен обов`язково надати докази щодо наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Обрані заходи забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, своєю чергою, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості. Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є вимоги Колгоспу «Прометей» скасувати державну реєстрацію, проведену відповідачем 20.12.2019 у Державному земельному кадастрі відносно земельних ділянок за названими кадастровими номерами.

Вказана державна реєстрація полягає у віднесенні спірних земельних ділянок до земель запасу із зазначенням, що ці земельні ділянки не надані у власність або у користування громадянам чи юридичним особам, та із зазначенням виду використання: "Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або у користування громадянам чи юридичним особам)", тоді як позивач зазначає у позові про те, що спірні земельні ділянки належать йому на праві постійного користування на підставі рішення Миколаївської обласної ради народних депутатів № 5 від 10.01.1989, що також підтверджено судовими рішеннями у адміністративних справах № 2а-887/11/1470 та № 2-а-8/11 від 31.03.2016.

Отже, за твердженням позивача, фактично, відповідач, здійснивши оскаржувані записи у Державному земельному кадастрі позбавив його права постійного користування вказаними земельними ділянками з метою їх подальшої передачі іншим особам (у власність або у тимчасове користування).

Незгода позивача з такими діями відповідача і стала підставою для звернення до суду з даним позовом.

Звертаючись, до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, позивач зазначив, що 07.02.2020 на сайті https://land.gov.ua/info/perelik-dilianok/ затверджено перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах, до складу якого входять земельні ділянки з кадастровими номерами №482118300:05:000:0127 та №:07:000:0134, право постійного користування якими належить позивачу на підставі рішення Миколаївської обласної ради народних депутатів №5 від 10.01.1989р.

З присвоєнням земельним ділянкам за вищевказаними кадастровими номерами категорії "Землі сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням "16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або у користування громадянам чи юридичним особам)", існує загроза того, що спірні земельні ділянки будуть передані фізичним особам на праві власності або ж юридичним особам надані в оренду, що в свою чергу, унеможливить в подальшому виконання рішення суду у даній справі.

Позивач вважає, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в господарській справі, захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, а також, що очевидними є ознаки протиправності здійснення державної реєстрації земельних ділянок за кадастровими номерами №482118300:05:000:0127 та №:07:000:0134 в Державному земельному кадастрі.

Таким чином, враховуючи предмет позову у даній справі, заявник вважає, що у зв`язку з вищевказаними діями відповідача, виконання рішення суду про скасування державної реєстрації відповідних земельних ділянок, у разі задоволення позовних вимог, буде ускладненим або неможливим, без вжиття заявлених заходів забезпечення позову право на користування спірними земельними ділянками буде відчужено третій особі, що, в свою чергу, порушить право позивача на постійне користування цими земельними ділянками, яке виникло у нього на підставі рішення Миколаївської обласної ради народних депутатів №5 від 10.01.1989р.

Відповідач висловив заперечення проти задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову та зазначив про неспівмірність заявлених заходів забезпечення позову та відсутність зв`язку між заявленими заходами забезпечення позову та предмету позову у даній справі.

Також, відповідач зазначив, що відносно спірних земельних ділянок прийнято рішення про включення їх до переліку ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах та наказом ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 05.03.2020р. №4505/14-20СГ визначено умови продажу прав оренди на земельні ділянки та встановлено їх стартову ціну.

За таких обставин, в силу приписів ч. 12 ст. 137 ГПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру. Враховуючи викладене, відповідач просив суд визнати дії позивача з подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову зловживанням своїми процесуальними правами та відмовити у задоволенні вказаної заяви.

Відмовляючи в задоволенні заяви позивача про вжиття заходів до забезпечення позову у даній справі, місцевий суд, погодившись з доводами відповідача зазначив, що реалізація прав на спірні земельні ділянки здійснюється державним органом - Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області, який є власником земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, шляхом проведення аукціону, а в силу приписів ч.12 ст.137 ГПК України діє пряма заборона для вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення продажу права користування такими земельними ділянками.

Однак колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Судом встановлено, що згідно інформації з сайту https://land.gov.ua/info/perelik-dilianok/ про земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, які включено до переліку земельних ділянок, права на які буде виставлено на земельні торги Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області свідчить, що спірні земельні ділянки включені до вказаного переліку та плануються відповідачем виставлятись на земельні торги.

Процес проведення земельних торгів визначено ст.ст. 135-137 Земельного кодексу України.

Так, згідно ч. 2 ст. 135 Земельного кодексу України продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється виключно на земельних торгах, крім випадків, встановлених частинами другою і третьою статті 134 цього Кодексу.

Організатором земельних торгів, зокрема, є фізична або юридична особа - власник земельної ділянки, орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, що здійснює реалізацію права державної чи комунальної власності на земельні ділянки, які уклали з виконавцем земельних торгів договір про проведення земельних торгів (ч. 3 ст. 135 Земельного кодексу України).

Виконавцем земельних торгів є суб`єкт господарювання, який уклав з організатором земельних торгів договір про їх проведення.

Алгоритм дій щодо підготовки проведення земельних торгів чітко визначені статтею 137 Земельного кодексу України.

Так, за частинами 3, 4 вказаної статті, виконавець земельних торгів після отримання документів та матеріалів на лот забезпечує опублікування на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а також, за бажанням організатора земельних торгів, у друкованих засобах масової інформації оголошення про проведення земельних торгів. В оголошенні зазначаються за кожним лотом: найменування організатора земельних торгів; місце розташування, площа земельної ділянки та її кадастровий номер; цільове призначення, а для містобудівних потреб - також види використання; умови договору купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису, який укладається на земельних торгах; стартова ціна продажу земельної ділянки або стартовий розмір річної плати за користування земельною ділянкою; містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки для земельних ділянок, призначених для цілей, пов`язаних із забудовою; місце і час проведення земельних торгів; розмір реєстраційного та гарантійного внесків, які сплачуються учасниками, порядок їх сплати; номери рахунків виконавця земельних торгів, відкритих у банку для сплати реєстраційного та гарантійного внесків; найменування та адреса виконавця земельних торгів, прізвище та посада, номер телефону особи, в якої можна ознайомитися з документами на лот; текст договору, що пропонується укласти на торгах, без визначення ціни та зазначення особи покупця (орендаря); сума витрат (видатків), здійснених на підготовку лота до продажу, організацію та проведення земельних торгів, що підлягає відшкодуванню переможцем земельних торгів.

При розміщенні оголошення на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, воно має містити фотографічні зображення земельних ділянок, копії документів та матеріалів на кожний лот.

Отже, аналізуючи наведені приписи відповідного діючого законодавства, судова колегія зазначає, що твердження Держгеокадастру, що лише розміщення переліку спірних земельних ділянок на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, свідчить про початок процедури проведення земельних торгів є безпідставним.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 27.02.2008р. №90 затверджено Порядок проведення земельних аукціонів (далі-Порядок).

Частиною дев`ятою Порядку унормовано дії виконавця щодо підготовки та проведенню аукціону. Так, виконавець протягом 5 днів після надходження документації щодо сформованих лотів та підписання договору з організатором публікує в офіційних друкованих засобах масової інформації загальнодержавної та місцевої сфери розповсюдження оголошення із зазначенням дати проведення аукціону та лотів, що виставляються на ньому. Зазначена інформація разом з проектом договору на купівлю-продаж лота розміщується також на веб-сайті центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

При цьому, оголошення повинне включати відомості про: розмір та місцезнаходження земельної ділянки; цільове призначення земельної ділянки та встановлені обмеження і обтяження прав на неї; стартову ціну; кількісні та якісні характеристики лота, що зазначені у технічному паспорті земельної ділянки; інвестиційні чи інші вимоги щодо використання земельної ділянки (якщо такі встановлюються); місце і час проведення аукціону; розмір реєстраційного та гарантійного внесків учасника і порядок їх сплати; найменування та місцезнаходження виконавця, номер телефону, за яким можна отримати додаткову інформацію та дізнатися, де можна ознайомитися з технічним паспортом земельної ділянки; дату початку та закінчення приймання документів для осіб, що бажають взяти участь в аукціоні.

Відповідно до ч. 12 ст. 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

Враховуючи відсутність вищенаведеної інформації на сайті https://land.gov.ua відносно спірних земельних ділянок, яка є необхідною умовою для визначення початку підготовки проведення земельних торгів, апеляційний суд звертає увагу, що лише перелік земельних ділянок, розміщений на відповідному веб-ресурсі не вбачає призначення/проведення земельних торгів відносно вказаних земельних ділянок, а лише містить відомості, що спірні ділянки включені до переліку земельних ділянок, права на які буде виставлено на земельні торги.

Водночас місцевий господарський суд не звернув уваги на вищенаведені обставини, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову, відтак дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для забезпечення позову шляхом заборони Головному управлінню Держгеокадастру у Миколаївській області вчиняти будь-які дії, спрямовані на передачу у користування спірних земельних.

У даному випадку реальне відновлення порушеного права можливе за умови незмінності земельних ділянок з кадастровими номерами №:05:000:0127, № :07:000:0134, а зміна такого об`єкту чи заміна його правокористувача може призвести до ускладнення чи неможливості виконання у майбутньому рішення господарського суду.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що заходи із забезпечення позову у цій справі мають тимчасовий характер, спрямовані на забезпечення збереження status quo до остаточно вирішення спору.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, судова колегія дійшла висновку, що заява Колгоспу «Прометей» про забезпечення позову містить обґрунтовані мотиви, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення саме такого позову та у визначений позивачем спосіб, у зв`язку з чим висновки місцевого господарського суду щодо відсутності підстав для вжиття заходів до забезпечення позову на підставі ст. ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України є помилковими.

Відповідно до ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга Колгоспу «Прометей» підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала Господарського суду Миколаївської області від 12.03.2020 у справі № 915/2507/19 скасуванню, з прийняттям нового судового рішення про задоволення заяви Колгоспу «Прометей» про забезпечення позову.

Судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи, підлягають розподілу відповідно до правил, встановлених до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 277, 280-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

1.Апеляційну скаргу Колгоспу «Прометей» задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 12.03.2020 року по справі №915/2507/19 скасувати.

3. Заяву Колгоспу «Прометей» про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

4. Заборонити Головному управлінню Держгеокадастру у Миколаївській області вчиняти будь-які дії, спрямовані на передачу у користування земельних ділянок за кадастровими номерами: №:05:000:0127, № :07:000:0134.

Стягувачем за даною постановою є Колгосп "Прометей" (56234, Миколаївська область, Березнегуватський район, с. Кавказ, ).

Боржником за даною постановою є Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області (54034, м. Миколаїв, пр. Миру, 34, ).

Ця постанова є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження та може бути пред`явлена до виконання протягом строків, встановлених ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст.288 ГПК України.

Повний текст постанови

складено та підписано

01.06.2020р.

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя Я.Ф. Савицький