ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
03.06.2020р. Справа № 904/193/20

За позовом: Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Добропільська ЦЗФ», м. Добропілля
До: Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Дніпро
Про: стягнення 197 647, 75 грн.
Без участі представників сторін.
ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» (позивач) звернувся до суду з позовом до АТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ( відповідач) про стягнення 197 647, 75 грн. вартості нестачі вантажу.
Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.20р. у справі №904/193/20 позов задоволено у повному обсязі; стягнуто з відповідача АТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» на користь позивача ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» : 197 647, 75 грн. - вартість виявленої нестачі товару та 1 921, 00 грн. - витрат на сплату судового збору.
Згідно приписів ЗУ «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений на 1 січня 2019 року у розмірі 1 921, 00 грн.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено судовий збір лише на суму 1921, 00 грн. (згідно платіжного доручення №201046 від 24.10.19р.), в той же час, враховуючи ціну позову (197 647, 75 грн.) необхідно було сплатити 2 964, 72 грн. (197 647, 75 грн. х 1, 5% = 2 964, 72 грн. ) Таким чином, позивачем недоплачений судовий збір за подання цієї позовної заяви в розмірі 1 043, 72 грн. ( 2 964, 72 грн. 1 921, 00 грн. = 1 043, 72 грн.).
Відповідно до приписів п.2.23 Пленуму ВГСУ « Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.13р. №7, якщо факт недоплати судового збору з`ясовано господарським судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд у залежності від конкретних обставин справи може: зобов`язати позивача (заявника, скаржника) доплатити належну суму судового збору і подати суду відповідні докази у встановлений ним строк та за необхідності відкласти розгляд справи або оголосити перерву в засіданні (стаття 77 ГПК); у разі неподання доказів оплати - стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням приписів частин першої - четвертої статті 49 ГПК.
Відповідно до приписів ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно приписів ч.1-4 , ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ст. 244 ГПК України : суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь Державного бюджету України 1 043, 72 грн. недоплаченого судового збору та одночасно стягнути з відповідача на користь позивача 1 043, 72 грн. витрат на сплату судового збору.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.123, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -
Видати накази після набрання додатковим рішенням законної сили.
Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного додаткового рішення.
Повне додаткове рішення складено 03.06.2020р.
Суддя О.Ю.Васильєв