ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2020 р. Справа№ 920/330/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Сотнікова С.В.

Отрюха Б.В.

за участю секретаря судового засідання: Добродзій Є.В.

у присутності представників сторін:

позивач: Ничик В.В. особисто

від позивача: Алфімов В.В. - довіреність № 75 від 17.09.2018

від відповідача: Медвецький О.Ю. - довіреність б/н від 26.06.2019

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Ничика Віктора Володимировича на рішення Господарського суду Сумської області від 11.02.2020 року

у справі №920/330/19 (суддя Яковенко В.В.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Ничика Віктора Володимировича

до Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб

України" "Роменський комбінат хлібопродуктів"

про стягнення 159 410,02 грн.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ФОП Ничик В.В. звернувся до Господарського суду Сумської області із позовом до ДП ДАК "Хліб України" "Роменський комбінат хлібопродуктів" про стягнення 159 410,02 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором складського зберігання № СЗ-16/17 від 30.03.2017 року, у зв`язку з чим позивачем понесені збитки в сумі 159 410,02 грн., а саме: 22 142,73 грн. збитків у вигляді понесених витрат на оплату послуг відповідача з приймання, сушіння, очищення та зберігання кукурудзи, 117 800,49 грн. витрат на оплату послуг ПП "Атланта Агро" за виконання транспортно-експедиційного обслуговування згідно договору №80/17 від 28.04.2017 року, 19 466,80 грн. витрат на оплату послуг ПП "Атланта Агро" за переадресацію вагонів.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 20.11.2019 року матеріали справи №920/330/19 прийнято до розгляду у межах справи №920/1630/14 про банкрутство ДП ДАК "Хліб України" "Роменський комбінат хлібопродуктів".

За наслідками розгляду заявлених вимог, рішенням Господарського суду Сумської області від 11.02.2020 року у справі №920/330/19 позов задоволено частково, стягнуто з ДП ДАК "Хліб України" "Роменський комбінат хлібопродуктів" на користь ФОП Ничика В.В. 19 466,80 грн. збитків, завданих неналежним виконанням договору складського зберігання №СЗ-16/17 від 30.03.2017 року та 286,94 грн. витрат по сплаті судового збору, в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, ФОП Ничик В.В. звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 11.02.2020 року в частині відмови в задоволенні позову та в цій частині прийняти нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає про помилковість зробленого господарським судом Сумської області висновку, що витрати на оплату послуг відповідача з приймання, сушіння, очищення та зберігання кукурудзи у розмірі 22142,73 грн. (98 614,88 грн. х 323,5 тони / 1 440,74 тон) та витрати на оплату послуг ПП "Атланта Агро" за виконання транспортно-експедиційного обслуговування згідно Договору №80/17 на транспортно-експедиційне обслуговування від 28.04.2017 року в розмірі 117 800,49 грн. не відносяться до збитків, понесених ним в наслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором складського зберігання №СЗ-16/17 від 30.03.2017 року та прийняте відповідно до нього рішення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.03.2020 року колегією суддів у складі головуючого судді: Попікової О.В., судді: Корсак В.А., Євсіков О.О. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Ничика В.В. на рішення Господарського суду Сумської області від 11.02.2020 року у справі №920/330/19, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та зазначено про перегляд оскаржуваного рішення в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У поданому через відділ документального забезпечення суду відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Ухвалою суду від 06.04.2020 року заяву колегії суддів: головуючий суддя Попікова О.В., судді: Корсак В.А., Євсіков О.О. про самовідвід у справі №920/330/19 задоволено, матеріали справи №920/330/19 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою відповідно до положень ст. 32 ГПК України.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2020 року справу №920/330/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Сотніков С.В., Копитова О.С.

Ухвалою суду від 13.04.2020 року вищевказаною колегією суддів прийнято до провадження справу №920/330/19 за апеляційною скаргою ФОП Ничика В.В. на рішення Господарського суду Сумської області від 11.02.2020 року та призначено справу до розгляду на 28.05.2020 року за участю повноважних представників сторін.

У зв`язку з перебуванням судді Копитової О.С. у відпустці, витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.05.2020 для розгляду справи №920/330/19 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Сотніков С.В., Отрюх Б.В.

Ухвалою суду від 28.05.2020 року вищевказаною колегією суддів прийнято до провадження справу №920/330/19 за апеляційною скаргою ФОП Ничика В.В. на рішення Господарського суду Сумської області від 11.02.2020 року.

Позивач та його представник в судовому засіданні 28.05.2020 року вимоги апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити, скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 11.02.2020 року в частині відмови в задоволенні позову та в цій частині прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог скаржника, викладених в апеляційній скарзі, заперечував, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

28.05.2020 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги ФОП Ничика В.В. слід відмовити, а рішення Господарського суду Сумської області від 11.02.2020 року у справі № 920/330/19 - залишити без змін, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 30.03.2017 року між ФОП Ничиком В.В. (поклажодавець) та ДП ДАК "Хліб України "Роменський комбінат хлібопродуктів" (зерновий склад) укладено договір складського зберігання № СЗ-16/17, відповідно до умов якого поклажодавець на умовах цього договору передає зерно врожаю 2016 року (у подальшому Продукція), а зерновий склад приймає і бере на себе зобов`язання по виконанню послуг з приймання, зберігання, очищення, сушіння та відвантаження продукції на умовах, визначених договором. У разі невідповідності якісних показників зерна нормам стандартів зерновий склад здійснює за згодою поклажодавця та за його рахунок доробку зерна до відповідних показників якості. Зерновий склад приймає у присутності представника поклажодавця кожну партію зерна за її фактичною якістю за даними лабораторного аналізу зразків, відібраних з партії зерна, що передається на зберігання і досліджених ВЛ зернового складу у заліковій вазі, але не вище фізичної. Зерно прийняте на зберігання відповідно до п. 2.3. цього договору для довготривалого збереження, доводиться до якісних показників передбачених діючим в Україні стандартами. Вид, кількість і якість прийнятого на зберігання зерна зазначається в складському документі. Під складським документом мається на увазі складська квитанція, просте або подвійне свідоцтво (п.п. 1.1, 2.3., 3.3, 3.4, 3.5 договору).

Відповідно до актів надання послуг №100 від 07.04.2017 року та рахунку на оплату № 95 від 04.04.2017 року, акту наданих послуг № 101 від 07.04.2017 року та рахунку на оплату № 100 від 05.04.2017 року, акту надання послуг №109 від 11.04.2017 року та рахунку на оплату № 105 від 11.04.2017 року, акту надання послуг № 110 від 18.04.2017 року та рахунку на оплату № 110 від 18.04.2017 року, акту надання послуг № 131 від 25.04.2017 року та рахунку на оплату № 129 від 25.04.2017 року, акту надання послуг № 147 від 28.04.2017 року та рахунку на оплату № 146 від 28.04.2017 року, акту надання послуг №161 від 15.05.2017 року та рахунку на оплату № 167 від 15.05.2017 року, акту надання послуг № 192 від 31.05.2017 року та рахунку на оплату № 160 від 11.05.2017 ДП ДАК "Хліб України "Роменський комбінат хлібопродуктів" прийняло на зберігання, очищення, сушіння та відвантаження зерно кукурудзи 3 класу в кількості 1440,74 тон.

За надані відповідачем послуги з приймання, сушіння, очищення та зберігання кукурудзи 3 класу ФОП Ничик В.В. було проведено оплату в розмірі 98 614,88 грн., що підтверджено платіжними дорученнями №2842 від 07.04.2017 року, № 2843 від 07.04.2017 року, № 2849 від 11.04.2017 року, № 2850 від 11.04.2017 року, № 2878 від 20.04.2017 року, № 2880 від 21.04.2017 року, №2912 від 15.05.2017 року, № 2915 від 17.05.2017 року.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" зерновий склад зобов`язаний вживати всіх заходів, передбачених цим Законом, нормативно-правовими актами, договором складського зберігання зерна, для забезпечення схоронності зерна, переданого йому на зберігання.

Зерновий склад зобов`язаний повернути поклажодавцеві або особі, зазначеній ним як одержувач, зерно у стані, передбаченому договором складського зберігання та законодавством (ст.32 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні").

В порушення умов договору відповідач у належному стані зерно кукурудзи не повернув.

За договором поставки № СУМ0336-С від 26.04.2017 року позивач зобов`язався поставити до м. Одеса і передати у власність ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" кукурудзу врожаю 2016 року.

28.04.2017 року між ПП "Атланта Агро" (виконавець) та ФОП Ничиком В.В. (замовник) укладено договір №80/17 на транспортно-експедиційне обслуговування, відповідно пунктів 1.1, 2.1.1, 2.2.3, 4.3 якого виконавець зобов`язується надати замовнику транспортно-експедиційне обслуговування, пов`язане з навантаженням, сертифікацією, митним оформленням, організацією перевезення зернових, зернобобових, олійних культур і продуктів їх переробки залізничним транспортом при здійсненні перевезень всередині України та/або на експорт (імпорт), за реквізитами замовника, а замовник зобов`язується здійснити виконавцю оплату вартості наданих послуг.

Листом від 28.04.2017 року за вих. №48/04 позивач просив відповідача відвантажити кукурудзу 3 класу в кількості 325 т, яка знаходиться на зберіганні на ДАК "Хліб України" "Роменський комбінат хлібопродуктів", згідно з договором СЗ-16/17 від 30.03.2017 року через транспортно-експедиційну компанію ПП "Атланта Агро" до 10.05.2017 року.

16.05.2017 року ДП ДАК "Хліб України" "Роменський комбінат хлібопродуктів" відповідно до накладної та відомості вагонів було відвантажено у залізничні вагони №№95781944, 95528303, 95678405, 95653762 та 3,5 тон зерна кукурудзи для доставки до філії ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Одеський зерновий термінал", на яке видано посвідчення про якість зерна №№000507, 000508, 000509, 0000513 від 15.05.2017 та № 000506 від 16.05.2017 року.

Судом також встановлено, що за виконання транспортно-експедиційного обслуговування на підставі договору №80/17 на транспортно-експедиційне обслуговування від 28.04.2017 року ФОП Начиком В.В. було сплачено виконавцю ПП "Атланта Агро" 117 800,49 грн., що підтверджується накладною від 16.05.2017 року та відомістю вагонів від 16.05.2017 року, накладною від 16.05.2017 року, актом № 1 від 16.05.2017 року прийому-здачі виконаних робіт за договором № 80/17 від 28.04.2017 року, додатковою угодою від 05.05.2017 року № 7, рахунком на оплату № 2364 від 15.05.2017 року, платіжними дорученнями № 2910 від 15.05.2017 року, № 2914 від 17.05.2017 року, № 2918 від 18.05.2017 року, № 2935 від 01.06.2017 року, № 2938 від 02.06.2017 року, №2282 від 23.06.2017 року та випискою від 02.08.2018 року по рахунку № НОМЕР_1 з 01.01.2017 року по 30.06.2017 року.

Однак, згідно з Актом спільного визначення якості №81 від 30.05.2017 року, складеного за участю представників ДП ДАК "Хліб України" "Роменський КХП" у вагонах №№ 95781944, 95528303, 95678405, 95653762 та 95635587, фактичні значення показників якості "зернова домішка", у т.ч. "пошкоджені зерна", не відповідають даним значенням в посвідченнях про якість відправника, ДСТУ 4525:2006 для кукурудзи 3-го класу, а вагони підлягали поверненню.

З матеріалів справи також вбачається, що відповідно до повідомленням ПАТ "Державна продовольча-зернова корпорація України" № 130-4-21/3151 від 30.05.2017 року вагони, які надійшли зі складу відправника ДП ДАК "Хліб України" "Роменський КХП" на філію ПАТ "ДПЗКУ" "Одеський зерновий термінал" не можуть бути прийняті через невідповідність якості зерна вимогам контракту № СУМ0336-С від 24.04.2017 року, що підтверджено актом спільного визначення якості № 81 від 30.05.2017. Вагони №№ 95781944, 95528303, 95678405, 95653762 та 95635587 підлягають поверненню. Запропоновано терміново надати письмове підтвердження прийняття вагонів з зерном невідповідної якості та нагадано, що витрати за понаднормове використання залізничного транспорту буде покладено на ФОП Ничик В.В.

Як наслідок, 19.05.2017 року за вих. №2/05/17-2 позивачем було вручено відповідачу лист, в якому повідомлялося, що вагони відправлені 17.05.2017 року з кукурудзою 3-го класу в об`ємі 323,5 т на адресу ДПЗКУ "Одеський зерновий термінал" не відповідають по якості кукурудзи 3-го класу та є некондиційною та просив розглянути можливість компенсації витрат, понесених позивачем у зв`язку з невиконанням договору складського зберігання № СЗ-16/17 від 30.03.2017.

Листом-відповіддю №131 від 19.06.2017 року відповідач повідомив, що вагони відправлені 15.05.2017 року №№ 95781944, 95528303, 95678405, 95653762 та 16.05.2017 № 95635587 з кукурудзою 3-го класу в об`ємі 323,450 т. ФОП Ничик В.В. на адресу ДПЗКУ "Одеський зерновий термінал" не відповідають по якості кукурудзи 3-го класу та є некондиційною. Просив розглянути можливість реалізувати дану партію кукурудзи іншому покупцю. Всі витрати, пов`язані з завантаженням та відправленням даного об`єму кукурудзи зобов`язуються компенсувати по фактично наданій калькуляції.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем сплачено виконавцю за переадресацію вагонів - ПП "Атланта Агро" 19 466,80 грн., що підтверджується накладними від 01.06.2017 року, актом №3 від 21.06.2017 року прийому-здачі виконаних робіт за договором № 80/17 від 28.04.2017 року, рахунком на оплату № 2799 від 21.06.2017 року, накладною від 02.06.2017 року, актом № 2 від 21.06.2017 року прийому-здачі виконаних робіт за договором №80/17 від 28.04.2017 року, рахунком на оплату № 2798 від 21.06.2017 року та випискою від 02.08.2018 року по рахунку № НОМЕР_1 з 01.01.2017 року по 30.06.2017 року.

Відповідно до п. 4.1.1. договору складського зберігання № СЗ-16/17 від 30.03.2017 року зерновий склад зобов`язаний прийняти на зберігання продукцію і зарахувати її на особовий рахунок поклажодавця, фактичної якості, але не вище обмежувальних кондицій, забезпечити кількісне і якісне зберігання зерна, та здійснювати відпуск його поклажодавцю. Зерно буде зберігатись відокремлено. Зерновий склад приймає зерно за заліковою вагою, але не вище фізичної, та визначає його якість.

Зерновий склад зобов`язаний повернути поклажодавцеві зерно з показниками вологості та сміттєвої домішки, які відрізняються не більше ніж на 0,5% від тих, що були підтверджені посвідченням зернового складу (п. 4.1.3 договору).

Пунктом 8.1. договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань по договору умов цього договору сторони несуть відповідальність згідно із чинним законодавством України.

Згідно зі ст. 33 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" за втрату, нестачу чи пошкодження зерна, прийнятого на зберігання, зерновий склад несе відповідальність на підставах, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 34 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" збитки, завдані поклажодавцеві втратою, нестачею чи пошкодженням зерна, відшкодовуються зерновим складом, зокрема: за пошкодження зерна - у розмірі суми, на яку знизилася його вартість. У разі, коли внаслідок пошкодження якість зерна змінилася настільки, що воно не може бути використано за первісним призначенням, поклажодавець має право відмовитися від нього і зажадати від зернового складу відшкодування вартості цього зерна.

Статтею 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Згідно зі ст. 951 ЦК України збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем: 1) у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості; 2) у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилася її вартість. Якщо внаслідок пошкодження речі її якість змінилася настільки, що вона не може бути використана за первісним призначенням, поклажодавець має право відмовитися від цієї речі і вимагати від зберігача відшкодування її вартості.

Рішенням господарського суду Сумської області від 11.04.2018 року у справі №920/35/18, залишеним в силі постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.07.2018 року, стягнуто з ДП ДАК "Хліб України" "Роменський комбінат хлібопродуктів" на користь ФОП Ничика В.В. 271 277,50 грн. збитків, завданих неналежним виконанням договору складського зберігання №СЗ-16/17 від 30.03.2017 року, виходячи з того, що внаслідок пошкодження зерна кукурудзи, його вартість знизилася на 271 277,50 грн. Судами було встановлено факт передачі зерна відповідачу за договором складського зберігання та повернення зерна невідповідної якості з вини відповідача. Встановлено причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та наслідками для позивача.

Згідно з нормами ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частиною 1 статті 224 Господарського кодексу України встановлено обов`язок учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Відповідно до ч. 2 ст. 224 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (стаття 225 ГК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді відшкодування збитків та моральної шкоди (п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Окрім того, згідно зі ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

З аналізу наведених правових норм випливає, що для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

При цьому, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки з заподіяними збитками. В свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) зменшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Позивач у позові просить суд стягнути з відповідача збитки у вигляді понесених витрат на оплату послуг відповідача з приймання, сушіння, очищення та зберігання кукурудзи у розмірі 22 142,73 грн. у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором складського зберігання, тобто всю суму коштів, які сплачено позивачем відповідачу, за вказаною угодою в частині складського зберігання 323,5 т зерна.

Суд, першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимоги про стягнення плати за зберігання кукурудзи не відносяться до збитків, а є безпосередньою оплатою послуг відповідача відповідно до умов договору складського зберігання № СЗ-16/17 від 30.03.2017 року. Види та назви послуг містяться в п.5.1 договору, а саме: приймання зерна на залізничний транспорт, приймання зерна на автотранспорт, зберігання зерна, очищення зерна, сушіння зерна, відвантаження автотранспортом, відвантаження залізничним транспортом, вартість складських квитанцій, вартість подвійного складського свідоцтва, переоформлення.

Господарським судом Сумської області вірно встановлено, що відповідач виконував обов`язки відповідно до умов договору, хоча і неналежно. Іншого позивачем не доведено. Також позивачем не доведено, які саме послуги не виконав та/або неналежно виконав відповідач за договором складського зберігання № СЗ-16/17 від 30.03.2017 року, внаслідок чого йому заподіяну шкоду.

При цьому, як зазначалося вище, завдані позивачу збитки стягнуто за рішенням господарського суду Сумської області від 11.04.2018 року у справі №920/35/18.

Крім того, умови договору не містять зобов`язань по відшкодуванню збитків у вигляді понесених витрат на оплату послуг відповідача з приймання, сушіння, очищення та зберігання кукурудзи або їх повернення в разі неналежного виконання угоди, якою, до речі, конкретна відповідальність зернового складу не передбачена.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором складського зберігання № СЗ-16/17 від 30.03.2017 року позивачем заявлено до стягнення збитки у вигляді витрат на оплату послуг ПП "Атланта Агро" за виконання транспортно-експедиційного обслуговування в розмірі 117 800,49 грн. Однак вони не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно з абз. 2 ч. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Таким чином, позивач, здійснюючи господарську діяльність з метою досягнення згаданих результатів і розуміючи певні ризики та наслідки її здійснення, вирішив до закінчення терміну зберігання продукції за договором складського зберігання № СЗ-16/17 від 30.03.2017 року - до 01.06.2017 року, самостійно, а не внаслідок порушень договірних зобов`язань відповідача, реалізувати зерно кукурудзи, що знаходилося на зберіганні ДП ДАК "Хліб України" "Роменський комбінат хлібопродуктів".

За договором поставки № СУМ0336-С від 26.04.2017 року покупцем кукурудзи є ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України". Відповідно до п. 4.1. договору поставка товару здійснюється на умовах СРТ ("Доставка оплачена до…") згідно офіційних правил тлумачення торговельних термінів "Інкотермс (у редакції 2010 року").

Пунктом 4.2. договору визначено, що місце поставки товару зазначається в додаткових угодах до цього договору, які є його невід`ємною частиною.

Відповідно до додаткової угоди від 26.04.2017 року до договору поставки №СУМ0336-С від 26.04.2017 року місце призначення - Філія ПАТ "ДПЗКУ" "Одеський зерновий термінал" (65003, вул. Хлібна гавань, буд. 4, м. Одеса).

Додатковою угодою № 7 від 05.05.2017 року до договору на транспортно-експедиційне обслуговування №80/17 від 28.04.2017 року, укладеного між позивачем та ПП "Атланта-Агро" було визначено станцію призначення "Одеса-порт" та встановлено попередню вартість перевезення в розмірі 118 365,00 грн.

16.05.2017 року було підписано акт № 1 прийому-здачі виконаних робіт за договором № 80/17 від 28.04.2017 року з вартістю наданих послуг у розмірі 117 800,49 грн., тобто ще до того, як позивачу стало відомо про неналежну якість кукурудзи, позивач зобов`язався та розраховував понести витрати на доставку зерна до міста Одеса.

Відповідно до п. 2.1. договору купівлі-продажу №010617-Н від 01.06.2017 року, укладеного між СТОВ "Урожай" (покупець) та ФОП Ничик В.В. (продавець), останній передав покупцю 194,500 тон кукурудзи.

Пунктом 4.3. договору встановлено, що поставка/передача здійснюється на умовах СРТ - Одеський морський торгівельний порт зерновий склад ТОВ "Олімпекс Купе Інтернейшнл".

Позивач на підставі власного рішення та досягнутих домовленостей з контрагентом мав намір поставити товар на умовах СРТ, що відповідно до офіційного тлумачення Інкотермс 2010 встановлює обов`язок оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару у вказане місце призначення, виконати експортне митне оформлення для вивезення товару з оплатою експортних мит і інших зборів у країні відправлення.

З наведеного вище вбачається, що позивач зобов`язався сплатити за доставку до міста Одеса, як за договором поставки СУМ0336-С від 26.04.2017 року, укладеного між ФОП Ничик В.В. та ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України", так і за договором купівлі-продажу №010617-Н від 01.06.2017 року, укладеного між ФОП Ничик В.В. та СТОВ "Урожай", а тому зміна покупця жодним чином не вилинула на обов`язок позивача здійснити доставку в місто Одеса за власний рахунок.

В свою чергу, доводи апелянта про те, що якби він знав про якість зерна, то не поставляв кукурудзу до м. Одеси та не поніс відповідних витрат, є припущеннями, які не підтверджені та не можуть бути покладені в основу судового рішення, а відтак правомірно відхилені судом.

Судом встановлено, що витрати позивача на оплату послуг ПП "Атланта Агро" за переадресацію вагонів склали 19 466,80 грн.

Згідно матеріалів справи вказані додаткові витрати позивача у розмірі 19 466,80 грн. були здійснені через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором складського зберігання та повернення зерна невідповідної якості з його вини, що полягають у вимушеній оплаті позивачем коштів за доставку вагонів з кукурудзою від станції отримання ПАТ "ДПЗКУ", яке відмовилося приймати зерно, до іншого покупця.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з місцевим судом, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в розмірі 19 466,80 грн. витрат на оплату послуг ПП "Атланта Агро" за переадресацію вагонів, а в іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Доводи апелянта щодо необґрунтованості та незаконності рішення судом першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду прийнято відповідно до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, безпідставними та недоведеними, спростовуються матеріалами справи та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак правових підстав для її задоволення та скасування оскаржуваного рішення не вбачається.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Ничика Віктора Володимировича на рішення Господарського суду Сумської області від 11.02.2020 року у справі №920/330/19 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Сумської області від 11.02.2020 року у справі №920/330/19 залишити без змін.

3. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

4. Справу повернути до господарського суду Сумської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови підписано 09.06.2020 року.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді С.В. Сотніков

Б.В. Отрюх