УХВАЛА

м. Київ

02.06.2020Справа № 910/7368/20

Суддя Привалов А.І., розглянувши

заяву Державного підприємства «Первомайськвугілля» (93292, Луганська область, Попаснянський район, місто Гірське, вул. І. Данькова, 21; )

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення пені в розмірі 112 861,07 грн за несвоєчасну оплату поставленого вугілля за Договором поставки вугілля № 06-19/ЕНЦ від 13.06.2019

з Державного підприємства «Держвуглепостач» (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 4; ),

УСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Первомайськвугілля» звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Державного підприємства «Держвуглепостач» пені у розмірі 112 861,07 грн, нарахованої за несвоєчасну оплату поставленого вугілля за Договором поставки вугілля № 06-19/ЕНЦ від 13.06.2019.

Відповідно до частини 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положеннями ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

В силу приписів ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, пеня за своєю правовою природою не є заборгованістю за договором, а являється видом штрафних санкцій, яку сторона зобов`язання сплачує, у разі невиконання/неналежного виконання зобов`язань.

Разом з тим, вимоги про стягнення штрафних санкцій (пеня і штраф) хоча й мають грошовий характер, але за своєю правовою природою не є основним зобов`язанням і боргом за договором.

Судом встановлено, що у заяві про видачу судового наказу містяться вимоги тільки про стягнення пені, яка за своєю правовою природою не є вимогою про стягнення грошової заборгованості за договором та не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу про стягнення 112 861,07 грн. пені.

У п. 3 ч.1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст.148 цього Кодексу.

При цьому, суд звертає увагу заявника, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.п.3-6 ч.1 ст. 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

У відповідності до ст. 147, 148, 150, 152-154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Державному підприємству «Первомайськвугілля» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Державного підприємства «Держвуглепостач» пені у розмірі 112 861,07 грн. за Договором поставки вугілля № 06-19/ЕНЦ від 13.06.2019.

2. Згідно ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.І.Привалов