ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20.05.2020 р. Справа № 914/346/20

Господарський суд Львівської області, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Магістр-Д», м. Тернопіль, про грошові вимоги до боржника Приватного підприємства «Захід-Агроінвест» в сумі 4 683 770,70 грн.

у справі за заявою: Приватного підприємства «Лан-Оіл Трейд», м. Львів

про: банкрутство Приватного підприємства «Захід-Агроінвест» (вул. Богданівська, буд. 15А, м. Львів, 79067, ідентифікаційний код 32865702)

Суддя Артимович В.М.,

секретар судового засідання Струк Н.Р.

За участю представників:

від ініціюючого кредитора: не з`явився;

від боржника: Пашук А.В. - представник;

розпорядник майна: Рудий А.М. арбітражний керуючий;

від кредитора (ТзОВ «Борщівська аграрна компанія»): не з`явився;

від кредитора (ТзОВ «Автотрейдінг-Львів»): не з`явився;

від кредитора (ТзОВ «Спецавтоінвест»): не з`явився;

від заявника (АТ «Кредобанк»): не з`явився;

від кредитора (ТзОВ «Зіра-Консалт»): не з`явився;

від кредитора (ТзОВ «Тернопільбуд»): не з`явився;

від заявника (ТзОВ «Магістр-Д»): Шкварок Т.Р. представник;

від заявника (ТзОВ «ВТП Лангора»): не з`явився;

від кредитора (ГНГ Інтернешнл Лімітед): не з`явився;

від кредитора (ТзОВ «Агрофірма «Подільська зернова компанія»): не з`явився;

від заявника (ТзОВ «Україна 2001»): не з`явився;

від кредитора (ТзОВ «ФК «Фінсоле»): не з`явився;

від кредитора (ТзОВ «Рівнехолод»): не з`явився;

від кредитора (ТзОВ «Завод шляхо-будівельних матеріалів»): не з`явився;

від кредитора (ТзОВ «ЕК «Енолл»): не з`явився;

від кредитора (ТзОВ «Бел-Петрол Трейдінг»): не з`явився;

від кредитора (ФГ «Агро-Шили»): не з`явився;

від кредитора (АТ «Концерн Галнафтогаз»): не з`явився;

від кредитора (ТзОВ «Агенство економічної безпеки «Ефорт»): не з`явився;

від кредитора (ТзОВ «Рівень ЛТД»): не з`явився;

від заявника (ТзОВ «Леп»): не з`явився;

від заявника (ТзОВ «Робуста»): не з`явився;

від кредитора (Лановецька міська рада): не з`явився;

від заявника (ТзОВ «Лінденванг»): Шкварок Т.Р. представник;

від заявника (ПАП «Топільче»): Шкварок Т.Р. представник.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Лан-Оіл Трейд», надалі кредитор, звернулося до Господарського суду Львівської області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного підприємства «Захід-Агроінвест» (вул. Богданівська, буд. 15А, м. Львів, 79067, ідентифікаційний код 32865702).

Ухвалою суду від 14.02.2020 р. заяву ПП «Лан-Оіл Трейд» про відкриття провадження у справі про банкрутство ПП «Захід-Агроінвест» прийнято до розгляду, підготовче засідання суду призначено на 21.02.2020 р.

Ухвалою суду від 21.02.2020 р. відкрито провадження у справі про банкрутство ПП «Захід-Агроінвест», визнано вимоги кредитора ПП «Лан-Оіл Трейд» в сумі 21570000,00 грн., введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника ПП «Захід-Агроінвест», введено процедуру розпорядження майном ПП «Захід-Агроінвест», розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Ракущинця А.А., оприлюднено на офіційному веб-порталі судової влади України оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство ПП «Захід-Агроінвест», попереднє засідання суду призначено на 08.04.2020 р.

20.03.2020 р. до Господарського суду Львівської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Магістр-Д» надійшла заява з вимогами до Приватного підприємства «Захід-Агроінвест» в сумі 4 236 476,53 грн. боргу, 180 573,78 грн. пені та 193 193,76 грн. процентів, які забезпечені заставою майна боржника ПП «Захід-Агроінвест». Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Магістр-Д» 03.04.2020 р. надійшла заява про збільшення розміру вимог до боржника Приватного підприємства «Захід-Агроінвест» в сумі 63760,00 грн. боргу, 9766,63 грн. пені.

Ухвалою суду від 23.03.2020 р. заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Магістр-Д» прийнято до розгляду.

Суд, проаналізувавши матеріали та з`ясувавши обставини справи, повно, всебічно і об`єктивно оцінивши докази, дійшов висновку, що грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Магістр-Д» до боржника в сумі 4 683 770,70 грн. слід визнати повністю, зважаючи на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Частина 2 вказаної статті передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, в тому числі, є і договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів заяви з грошовими вимогами до боржника, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Магістр-Д» (продавець) та Приватним підприємством «Захід-Агроінвест» (покупець) 02.01.2019 р. укладено договір № 42 купівлі-продажу нафтопродуктів, відповідно до умов якого продавець зобов`язався передати у власність покупця нафтопродукти (бензин, дизельне паливо, та інші нафтопродукти), мастила (надалі - товар), а покупець зобов`язався прийняти цей товар та своєчасно здійснювати його оплату згідно з умовами цього договору.

Як зазначає заявник, на виконання умов вказаного договору продавець протягом січня-травня місяця 2019 року передав, а покупець прийняв товар на загальну суму 3 391 790,52 грн. В період з 25.02.2019 по 15.07.2019 боржник сплатив за поставлений товар кошти на загальну суму 3 328 030,52 грн.

Як встановлено судом, рішенням Господарського суду Тернопільської області від 23.12.2019 у справі № 921/685/19 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Магістр-Д» про стягнення з Приватного підприємства «Захід-Агроінвест» заборгованості за договором купівлі-продажу нафтопродуктів від 02.01.2019 р. № 42 задоволено частково, стягнуто з ПП «Захід-Агроінвест» на користь ТзОВ «Магістр-Д» - 63 760 грн 00 коп. - боргу; 9 766 грн 3 коп. - пені; 1 668 грн 92 коп.- в повернення сплаченого позивачем судового збору; 2 345 грн 70 коп. витрат на правову допомогу адвоката, задоволенні решти частини позову відмовлено.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 03.03.2020 р. рішення Господарського суду Тернопільської області від 23.12.2019 р. № 921/685/19 залишено без змін.

Відповідно до ст. 284 Господарського процесуального кодексу України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Для рішень господарських судів важливою умовою преюдиційності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб`єктний склад спору. Преюдиційне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи, що у даній справі приймають участь ті ж самі сторони, факти встановлені у рішенні Господарського суду Тернопільської області від 23.12.2019 р. у справі № 921/685/19 є преюдиційними, а тому обставини щодо встановлення факту поставки у межах розгляду даної заяви з грошовими вимогами до боржника не потребують доказування.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що слід визнати грошові вимоги до боржника в частині основної заборгованості боржника ПП «Захід-Агроінвест» перед заявником ТзОВ «Магістр-Д» згідно з договором купівлі-продажу нафтопродуктів від 02.01.2019 р. № 42 в сумі 63760,00 грн. та нарахованої пені в сумі 9766,63 грн.

Як вбачається з матеріалів заяви з грошовими вимогами до боржника, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Магістр-Д» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Захід-Агротранс» (покупець) 02.01.2018 р. укладено договір № 36 купівлі-продажу нафтопродуктів, відповідно до умов якого продавець зобов`язався передати у власність покупця нафтопродукти (бензин, дизельне паливо, та інші нафтопродукти), мастила (надалі - товар), а покупець зобов`язався прийняти цей товар та своєчасно здійснювати його оплату згідно з умовами цього договору.

Як стверджує заявник, на виконання вказаного договору ТзОВ «Магістр-Д» поставив ТзОВ «Захід-Агротранс» товар на загальну суму 13060176,53грн. Однак, покупець розрахувався за поставлений товар лише частково. Неналежне виконання умов вказаного договору купівлі-продажу нафтопродуктів щодо оплати вартості поставленого товару стало підставою для звернення з відповідним позовом до суду.

Так, рішенням Господарського суду Львівської області від 21.01.2020 р. у справі № 921/634/19 позов ТзОВ «Магістр-Д» до ТзОВ «Захід-Агротранс» задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід-Агротранс» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Магістр-Д» 236 476,53 грн. боргу; 193 193,76 грн процентів, нарахованих на суму простроченого платежу;180573,78 грн пені; 69 153,68 грн судового збору та 4 050,00 грн. витрат на професійну правову допомогу.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Згідно із ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

У ст. 574 ЦК України визначено, що застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Згідно із ст. 3 вказаного закону заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо.

Як встановлено судом, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Магістр-Д» (заставодержатель) та Приватним підприємством «Захід-Агроінвест» (заставодавець) 02.08.2019р. укладено договір застави (надалі договір застави), відповідно до умов якого ПП «Захід-Агроінвест» діє в якості майнового поручителя за виконання зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід-Агротранс» (боржник).

16.10.2019 р. до Державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено запис щодо обтяження застави рухомого майна на підставі вказаного вище договору застави, що підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 62517413 від 16.10.2019 р., виданим реєстратором - приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Жовнір І.Т.

Відповідно до п.1.1 договору застави цей договір забезпечує всі вимоги заставодержателя, які випливають з договору купівлі-продажу нафтопродуктів № 36 від 02 січня 2018 року, укладеного між ТзОВ «Магістр-Д» до ТзОВ «Захід-Агротранс», а також договорів про внесення змін до нього/додаткових договорів (угод), надалі - основний договір, зобов`язань за основним договором, зобов`язань відшкодувати заставодержателю будь-які витрати, які були понесені ним у зв`язку з укладенням та виконанням договору застави, в тому числі, але не виключно, витрати, пов`язані зі страхуванням предмету застави, сплатити штрафи у розмірі і випадках, передбачених основним та цим договорами, відшкодувати заставодержателю всі збитки, понесені ним внаслідок невиконання заставодавцем умов основного договору у розмірі і у випадках, передбачених основним договором.

За умовами пункту 2.1. договору застави предметом застави є рухоме майно згідно з переліком, наведеним в Додатку №1 до цього Договору, який є його невід`ємною частиною, (надалі - предмет застави). Місцезнаходження предмета застави: АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 р АДРЕСА_3 н АДРЕСА_4 м АДРЕСА_5 Ланівці, вул. Загребельна, 5. Предмет застави належить заставодавцю на праві власності.

Предметом застави згідно з переліком, наведеним в додатку 1 до договору застави є: - навантажувач телескопічний марки JCB 535-95 AGRI, заводський № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . Рік випуску 2017; - навантажувач марки JCB, заводський № SLP5AJJG6E1186798, реєстраційний номер НОМЕР_3 . Рік випуску 2006; -навантажувач телескопічний марки JCB 531-70 AGRI, заводський № НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 . Рік випуску 2012.

Відповідно до пункту 2.2. договору застави за згодою сторін, на момент підписання цього договору, вартість предмету застави складає 3 500 000,00 (три мільйони п`ятсот тисяч гривень 00 копійок) з ПДВ (надалі - заставна вартість).

У п. 6.1. договору застави сторони передбачили, що заставодержатель набуває права звернути стягнення та реалізувати предмет застави у наступних випадках: - якщо у момент настання строку виконання зобов`язання за основним договором воно не буде виконано належним чином; - незалежно від настання строку виконання зобов`язань за основним договором при ліквідації чи реорганізації у будь-який спосіб заставодавця, порушення відносно нього справи про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом; - у разі порушення заставодавцем обов`язків за цим та/або основний договором та невиконання вимоги заставодержателя про дострокове виконання зобов`язань за основним договором; - якщо інша, ніж заставодержатель особа набула право стягнення на предмет застави; - в інших випадках, передбачених основним договором, цим договором, чинним законодавством України. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду або в позасудовому порядку згідно з Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» або будь-яким іншим способом, що не суперечить чинному законодавству на момент звернення стягнення та реалізації предмета застави. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет застави не позбавляє права заставодержателя звернутися до суду.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Статтею 20 Закону України «Про заставу» визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. У разі ліквідації юридичної особи заставодавця заставодержатель набуває право звернення стягнення на заставлене майно незалежно від настання строку виконання зобов`язання, забезпеченого заставою.

Згідно із ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

З огляду на викладене, враховуючи невиконання забезпечених заставою ТзОВ «Захід-Агротранс» своїх зобов`язань за договором № 36 купівлі-продажу нафтопродуктів від 02.01.2018 р., що встановлено рішенням Господарського суду Львівської області від 21.01.2020 р. у справі № 921/634/19, беручи до уваги встановлені обставини та наведені положення законодавства, у ТзОВ «Магістр-Д» виникло право звернення стягнення на предмет застави, та, відповідно, право вимоги до ПП «Захід-Агроінвест» як до майнового поручителя за виконання зобов`язань ТзОВ «Захід-Агротранс».

Як вбачається з повідомлення щодо розгляду заяв кредиторів з грошовими вимогами до боржника від 02.04.2020 р. за № 67/4 боржник суму 4 610 244,07 грн. грошових вимог ТзОВ «Магістр-Д» не визнає. Зокрема, боржник зазначає, що вимоги ТзОВ «Магістр-Д» на суму 4 236 476,53 грн. боргу, 180 573,78 грн. пені та 193 193,76 грн. процентів є забезпеченими заставою, тому заявник, на думку боржника, не може звертатися в цій частині із кредиторською заявою в порядку ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства. Щодо даного твердження суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства забезпечені кредитори зобов`язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення. Забезпечені кредитори можуть повністю або частково відмовитися від забезпечення. Якщо вартості застави недостатньо для покриття всієї вимоги, кредитор повинен розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави. Залишок вимог вважається незабезпеченим. Склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника. Майнові вимоги кредиторів до боржника мають бути виражені в грошових одиницях і заявлені до господарського суду в порядку, встановленому цією статтею.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 3 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства заява кредитора має містити, в тому числі, і виклад обставин, що підтверджують вимоги до боржника, та їх обґрунтування та відомості про наявність заставного майна боржника, яке є забезпеченням вимог.

Визначення забезпеченого зобов`язання та, відповідно, вимог забезпеченого кредитора, які включаються до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство, має здійснюватися з урахуванням положень законодавства, яке регулює забезпечення зобов`язань (зокрема, статей 572, 575, 589 Цивільного кодексу України, Закону України «Про заставу», Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною 1 ст. 583 ЦК України визначено, що заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель); відповідні положення наведено також у частині другій статті 11 Закону України «Про заставу», за якою заставодавцем може бути як сам боржник, так і третя особа (майновий поручитель).

Згідно зі ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За змістом ч. 1 ст. 584 ЦК України, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про заставу» у договорі застави визначаються суть, розмір та строк виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, опис предмета застави, а також інші умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором застави (ч. 2 ст. 589 ЦК України , ст. 19 Закону України «Про заставу»).

У разі реалізації предмета застави (іпотеки) у зв`язку зі зверненням на нього стягнення заставодавцем (іпотекодавцем) відповідне забезпечувальне зобов`язання припиняється (абз. 5 ст. 28 Закону України «Про заставу»).

За наведеними вище положеннями законодавства іпотекодержатель (заставодержатель) має право задовольнити всі свої забезпечені заставою чи іпотекою вимоги до боржника за рахунок майнового поручителя у розмірі вартості фактичної реалізації предмета майнової поруки, що здійснюється в порядку, передбаченому законодавством (якщо інше не передбачено договором або законом).

Отже, Кодекс України з процедур банкрутства не містить іншого порядку та способу визначення забезпечених вимог, ніж наведені вище положення законодавства, не пов`язує визначення вимог, забезпечених заставою (іпотекою) майна боржника, для включення їх до реєстру вимог, із договірною вартістю предметів забезпечення. Правове значення має розмір підтверджених документально зобов`язань боржника. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного суду від 15.05.2018 у справі №902/492/17, на яку також у своїх поясненнях посилається заявник.

Згідно ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

Згідно ч. 1 ст. 64 Кодексу України з процедур банкрутства кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому: у першу чергу задовольняються: витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді; у четверту чергу задовольняються вимоги кредиторів, не забезпечені заставою; у шосту чергу задовольняються інші вимоги.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Відповідно до ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України).

З огляду на викладене, враховуючи встановлені обставини, дослідивши матеріали справи, заяву кредитора про визнання грошових вимог та заяву про збільшення розміру вимог до боржника з долученими документами, суд дійшов висновку, що грошові вимоги ТзОВ «Магістр-Д» слід визнати повністю в сумі 63760,00 грн. основного боргу (заборгованість за договором купівлі-продажу нафтопродуктів № 42 від 02.01.2019 р.) та 9766,63 грн. штрафних санкцій (пеня, нарахована на неналежне виконання грошових зобов`язань щодо оплати поставленого товару за договором купівлі-продажу нафтопродуктів № 42 від 02.01.2019 р.), окремо включити до реєстру вимог кредиторів боржника вимоги, які забезпечені заставою в сумі 4 610 244,07 грн. Також визнанню підлягає сплачений судовий збір в сумі 4204,00 грн.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 1, 2, 45, 47, 64 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 73, 74, 86, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Магістр-Д» (46006, м. Тернопіль, вул. Князя Острозького, 47А; ідентифікаційний код 21141124) визнати в сумі 4687974,70 грн., які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів Приватного підприємства «Захід-Агроінвест» (ідентифікаційний код 32865702), з яких: 4204,00 грн. (судовий збір) перша черга; 63760,00 грн. (основний борг) четверта черга, 9766,63 грн. (штрафні санкції/пеня) шоста черга. Також окремо включити до реєстру вимог кредиторів боржника вимоги, які забезпечені заставою в сумі 4 610 244,07 грн.

2. Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 235 ГПК України.

3. Ухвала може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 27.05.2020 р.

Суддя Артимович В.М.