Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2020 р. м. Рівне Справа № 918/373/20

Господарський суд Рівненської області у складі судді Церковної Н. Ф.,

за участі секретаря судового засідання Оліфер С. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Головчак Олени Валентинівни

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Свиспан Лімітед"

про стягнення в сумі 647 214, 15 грн

у засіданні приймали участь:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року Фізична особа-підприємець Головчак Олена Валентинівна звернулася до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Свиспан Лімітед" про стягнення в сумі 647 214, 15 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №ГОВ/ТР-20 від 11.01.2020 року, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в сумі 647 214, 15 грн, в тому числі основний борг - 641 322, 00 грн, 3% річних - 2 497, 73 грн та інфляційні втрати - 3 394, 42 грн.

Ухвалою суду від 28.04.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, задоволено клопотання позивача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначено на 26.05.2020 року.

У судове засідання 26.05.2020 року представники сторін не з`явилися, хоч про дату час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Зважаючи на те, що неявка представників сторін не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, суд встановив на їх підставі такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

11 січня 2020 року між позивачем (далі - постачальник) та відповідачем (далі - покупець) був укладений договір № ГОВ/ТР-20 (далі - договір), за умовами якого постачальник зобов`язується постачати, а покупець приймати і оплачувати на умовах даного договору наступний Товар: тріску технологічну, тріску паливну.

Відповідно до п. 2.2 договору, оплата товару здійснюється протягом 10 банківських днів з дати проставляння покупцем штампу (позначення) про одержання товару без розбіжностей на товарно-транспортній накладній або з дня складання акту про прийняття товару, якщо товар надійшов без товаросупроводжувальних документів або при виявленні невідповідності товару по кількості та/або якості даним товаросупроводжувальних документів.

Відповідно до розділу 4 договору, поставка товару автотранспортом здійснюється партіями у період з 11.01.2020 року по 31.12.2019 року на умовах СРТ м. Костопіль, вул.Степанська, 9. Товар супроводжується товарно-транспортною накладною.

Товар вважається зданим постачальником і прийнятим покупцем: за якістю - відповідно до умов договору та даних нормативно - технічної документації, за кількістю - відповідно до товарно-транспортної накладної (п. 5.1 Договору).

Пунктом 6.1. Договору передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України.

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивачем було здійснено поставку товару відповідачу на загальну суму 651 322, 00 грн, про що свідчать, зокрема, накладна №1 від 29.02.2020 року на суму 434 302, 90 грн та накладна №2 від 24.03.2020 року на суму 217 019, 10 грн.

Водночас відповідач частково розрахувався за поставлений товар в сумі 10 000, 00 грн, що стверджується випискою з особового рахунку позивача.

Згідно акту звірки взаємних розрахунків, складеного між Фізичною особою-підприємцем Головчак Оленою Валентинівною та Товариством з обмеженою відповідальністю "Свиспан Лімітед" заборгованість відповідача перед позивачем станом на 31.03.20.20 року становить 641 322, 00 грн.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем за договором становить 641 322, 00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГК України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань. Зміст договору та взяті за ним зобов`язання свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з поставки, які регулюються нормами ЦК України та ГК України.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У силу вимог ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Частиною 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). За несвоєчасне проведення розрахунків за поставлений товар позивачем нараховано 2 497, 73 грн 3% річних та 3 394, 42 грн інфляційних втрат.

У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами за ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат вважає його обґрунтованим.

При цьому, здійснивши перерахунок заявлених позивачем до стягнення з відповідача 2 497, 73 грн 3% річних, суд встановив, що останні становлять 2 489, 22 грн, а відтак підлягають до часткового задоволення.

За змістом ст. 13 Господарського процесуального кодексу України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За приписом ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на встановлені фактичні обставини справи в сукупності, проаналізувавши чинне законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 647 205,64 грн, з яких 641 322, 00 грн основного боргу, 2 489, 22 грн 3% річних, 3 394, 42 грн інфляційних втрат.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи, що позов задоволено частково, відтак судовий збір в розмірі 9 708, 17 грн покладається на відповідача.

Керуючись ст. 76-79, 129, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Свиспан Лімітед" (35000, Рівненська область, м. Костопіль, вул. Степанська, 9, ) на користь фізичної особи-підприємця Головчак Олени Валентинівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 647 205,64 грн, з яких 641 322, 00 грн основного боргу, 2 489, 22 грн 3% річних, 3 394, 42 грн інфляційних втрат та 9 708, 17 грн витрат по сплаті судового збору.

3. Відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 8, 51 грн 3% річних.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повне судове рішення складене та підписане 27 травня 2020 року.

Суддя Церковна Н. Ф.