ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"22" травня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/3748/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.

секретар судового засідання Голоденко І.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхімресурс" (вул. В. Нестерчука, буд. 1, м. Калинівка, Калинівський район, Вінницька обл., 22400)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сігейт" (вул. Чорноморського козацтва, буд. 115, м. Одеса, 65000)

про стягнення 2021778,38 грн

за участю представників учасників справи:

від позивача: Дробаха С.В. (в режимі відеоконференції);

від відповідача: Тиханський М.О.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрхімресурс" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сігейт", в якій просить суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 2021778,38 грн.

Позиції учасників справи

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на те, що спірні кошти, які позивачем було сплачено за зберігання та понаднормове використання контейнерного обладнання на підставі рахунків відповідача за укладеним між сторонами договором 05.09.2018 №0545/Т-2018, сплачені позивачем безпідставно та підлягають поверненню, оскільки ці додаткові витрати виникли саме з вини відповідача, як експедитора. За переконанням позивача вина експедитора полягає в неналежному виконанні останнім своїх зобов`язань за договором, яке полягає в тому, що відповідач до виконання своїх зобов`язань приступив із зволіканням, а саме за заявкою від 24.07.2019 лише 20.08.2019, а за заявками від 12.08.2019 - 13.09.2019.

19.02.2020 від відповідача до канцелярії суду за вх. № 4302/20 надійшов відзив на позов, згідно якого відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі, зазначивши, що по першій заявці від 24.07.2019 відповідач отримав від позивача всі необхідні для здійснення експедиторських послуг документи лише 08.08.2019, після чого відповідач одразу здійснив всі необхідні дії, необхідні для вивезення контейнерів з порту, та після отримання даних щодо нарахованих сум демереджу та послуг за зберігання контейнерів в порту відповідач одразу виставив рахунки для їх сплати відповідачем. Як пояснив відповідач, після отримання оплати від позивача по рахункам від 09.08.2019 за зберігання та понаднормове використання контейнерів, ним було здійснено транспортне експедиторське обслуговування контейнерів у найкоротші строки. Стосовно заявок від 12.08.2019 відповідач вказав, що ним не було прийнято умови, які в них наведені, відповідач повідомив про це позивача листом від 09.09.2019, в якому відповідач зазначив, що для здійснення вивозу контейнерів за заявками від 12.08.2019 необхідно здійснити оплату послуг ТОВ «Сігейт» відповідно до умов договору, а також здійснити оплату витрат, які пов`язані зі зберіганням контейнерів в порту та демереджем. Як зазначив відповідач, після отримання цього листа 11.09.2019 позивач сплатив рахунки відповідача на оплату організації перевезення та рахунки по оплаті демереджу та зберігання контейнерів в порту, після чого відповідач мав можливість виконувати організацію перевезення вантажу позивача. Відповідач наголосив, що заявки на здійснення транспортно - екпедиторських послуг позивачем було подано з порушенням умов п. 1.3. договору, а станом на їх подання та отримання відповідачем, на контейнери позивача вже було нараховано кошти за їх зберігання в порту.

06.03.2020 від позивача до канцелярії суду за вх. № 6000/20 надійшла відповідь на відзив, в якій позивач наголосив на тому, що саме зволікання відповідача із виконанням заявок позивача призвело до виникнення демереджу, при цьому позивач наполягає на тому, що всі необхідні документи для виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором позивач направив разом із заявками. Також позивач наголосив, що факт оплати позивачем виставлених відповідачем рахунків за зберігання та демередж жодним чином не свідчить про правомірність таких нарахувань, позивач зазначив, що відповідачем не надано доказів понесення таких додаткових витрат, а сплачувати рахунки позивач був вимушений для уникнення ще більш негативних наслідків.

11.03.2020 від відповідача до канцелярії суду за вх. № 6334/20 надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач знову наголосив на тому, що разом із заявкою від 24.07.2019 позивачем не було надано відповідачу всі необхідні документи для здійснення транспортно-експедиторських послуг, про що свідчить, зокрема те, що митна декларація була зареєстрована позивачем тільки 29.07.2019. Також відповідач вказав, що у випадку несплати вартості демереджу на заплановану дату виїзду контейнерів з порту, вони не можуть покинути територію порту, а отже ТОВ «Сігейт» не мало можливості вивезти контейнери з порту без оплати штрафів від морського перевізника та контейнерного терміналу. При цьому відповідач зауважив, що жодна умова договору та законодавства України не зобов`язує експедитора за власний рахунок сплачувати штрафи за власника вантажу.

Під час розгляду справи по суті у судовому засіданні представник позивача в повному обсязі підтримав заявлені до відповідача вимоги та наполягав на їх задоволенні, при цьому представник позивача пояснив суду, що за своєю правовою природою спірні кошти, що заявлені до стягнення з відповідача, є збитками позивача за договором.

Представник відповідача, в свою чергу, проти позовних вимог повністю заперечував та просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову. Крім цього, представник відповідача пояснив у судовому засіданні, що до виконання зобов`язань по першій заявці від 24.07.2019 експедитор приступив після отримання 08.08.2019 від позивача повного пакету документів, водночас, заявки від 12.08.2019 відповідачем не погоджені, експедирування за коносаментами по цим заявкам відповідачем було здійснено згідно умов договору та виконувати свої зобов`язання відповідач розпочав після отримання від позивача відповідної оплати.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.12.2019 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрхімресурс" було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №916/3748/19; ухвалено справу розглядати в порядку загального позовного провадження з викликом учасників справи; підготовче засідання у справі було призначено на "20" січня 2020 о 14:00.

20.01.2020 судом було оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на « 03» лютого 2020 о 12 год.15хв.

Ухвалою суду від 30.01.2020 судом було відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Укрхімресурс" у задоволенні клопотання про участь його представника у судовому засіданні, призначеному на 03.02.2020 о 12год.15хв., в режимі відеоконференції.

03.02.2020 судом було протокольно ухвалено відкласти підготовче засідання на "19" лютого 2020 о 14год. 00хв., про що представника відповідача було повідомлено під розписку, а позивача шляхом направлення відповідної ухвали в порядку ст. 120 ГПК України.

Ухвалою суду від 06.02.2020 судом було забезпечено участь представника позивача у судовому засіданні 19.02.2020 о 14год.00хв. в режимі відеоконференції, проведення якої було доручено Господарському суду Вінницької області.

19.02.2020 судом було протокольно ухвалено продовжити строк підготовчого провадження у справі на 30 днів та відкласти підготовче засідання на "12" березня 2020 о 16год. 00хв. Крім цього, ухвалою суду від 19.02.2020 судом забезпечено участь представника позивача у судовому засіданні 12.03.2020 о 16год.00хв. в режимі відеоконференції, проведення якої було доручено Господарському суду Вінницької області.

12.03.2020 судом було протокольно ухвалено закрити підготовче провадження у справі та призначити справу для розгляду по суті на "19" березня 2020 о 16год. 00хв. Крім цього, ухвалою суду від 12.03.2020 судом забезпечено участь представника позивача у судовому засіданні 19.03.2020 о 16год.00хв. в режимі відеоконференції, проведення якої було доручено Господарському суду Вінницької області.

Приймаючи до уваги встановлення постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" уз 12.03.2020 на усій території України карантину, з метою запобігання поширенню захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, серед відвідувачів та працівників суду, ухвалою суду від 17.03.2020 судове засідання у справі №916/3748/19, яке було призначене на 19.03.2020 о 16год.00хв., судом було перенесено на "06" квітня 2020 о 10год.30хв.

Приймаючи до уваги продовження урядом на території України строку карантину та подання сторонами клопотання про відкладення розгляду справи, 06.04.2020 судом було протокольно ухвалено оголосити перерву у судовому засіданні до "30" квітня 2020 о 14год. 30хв.

Ухвалою суду від 24.04.2020 судом було забезпечено участь представника позивача у судовому засіданні 30.04.2020 о 14год.00хв. в режимі відеоконференції, проведення якої було доручено Господарському суду Вінницької області.

30.04.2020 судом було протокольно ухвалено оголосити перерву у судовому засіданні до "18" травня 2020 о 14год. 30хв.

Ухвалою суду від 12.05.2020 судом було забезпечено участь представника позивача у судовому засіданні 18.05.2020 о 14год.30хв. в режимі відеоконференції, проведення якої було доручено Господарському суду Вінницької області.

18.05.2020 судом було протокольно ухвалено оголосити перерву у судовому засіданні до "22" травня 2020 о 11год. 30хв. Крім цього, ухвалою суду від 18.05.2020 судом було забезпечено участь представника позивача у судовому засіданні 22.05.2020 об 11год.30хв. в режимі відеоконференції, проведення якої було доручено Господарському суду Вінницької області.

У судовому засіданні 22.05.2020, в якому були присутні представники обох сторін, судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи

05.09.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сігейт" (експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрхімресурс" (клієнт) було укладено договір №0545/Т-2018 (а.с.23-30, т.1), згідно з п. 1.1. якого клієнт доручає, а експедитор зобов`язується організувати за рахунок клієнта транспортно-експедиторське обслуговування, перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів по території України та у міжнародному сполученні, а також здійснити інші транспортно-експедиторські послуги клієнту за згодою сторін.

Згідно з п.п.1.2., 1.3. договору умови перевезення, вид вантажу, вид транспорту, вартість послуг експедитора, а також інші умови, пов`язані з виконанням даного договору, встановлюються за згодою сторін. Під кожну конкретну перевозку клієнт надає експедитору письмову заявку, в якій зазначає найменування та кількість вантажу, маршрут перевезення (порт завантаження, порт вивантаження, місце доставки вантажу), заплановану дату надання вантажу відправником, тип транспортного засобу, дані про вантажовідправника та вантажоодержувача, а також іншу необхідну інформацію, що стосується організації ТЕО. Заявка подається за 2 тижні до початку завантаження та готовності вантажу до перевезення. Термінові заявки приймаються при наявності організаційних та провізних можливостей.

Відповідно до п.п. 2.1.1., 2.1.3. договору експедитор зобов`язується за плату та за рахунок клієнта організувати перевезення його вантажів на умовах, узгоджених сторонами, а також надавати інші послуги клієнту за згодою сторін. За необхідності для виконання своїх зобов`язань за договором, укладати від свого імені та/або від імені клієнта і за рахунок клієнта договори з транспортними організаціями - контейнерними лініями, автомобільними перевізниками, складами зберігання та іншими організаціями. Документом, який підтверджує наявність та зміст такого договору з транспортними організаціями, являється транспортний документ (накладна) - коносамент (B/L), автомобільна транспортна накладна (CMR). Експедитор зобов`язаний у розумні строки надавати клієнту інформацію про виконання даного договору та пересилати документацію, пов`язану з перевезенням.

За умовами п.п. 2.2.1., 2.2.2., 2.2.4., 2.2.8., 2.2.9. договору експедитор має право:

- укладати від свого імені договори та інші угоди з транспортними, експедиторськими та іншими організаціями для виконання своїх зобов`язань за цим договором;

- проводити розрахунки з портами, транспортними, експедиторськими та іншими організаціями для виконання своїх зобов`язань за даним договором;

- отримувати від клієнта у розумні строки інформацію, необхідну для виконання своїх зобов`язань за даним договором. Експедитор може не приступати до виконання зобов`язань за цим договором до отримання від клієнта всіх необхідних документів та іншої інформації відносно властивостей вантажу, умов його перевезення, а також іншої інформації, необхідної для виконання експедитором своїх зобов`язань;

- на відшкодування додаткових, підтверджених документально витрат, які виникли у експедитора при виконанні даного договору, якщо такі витрати здійснювались в інтересах клієнта тільки в тому випадку, якщо такі витрати виникли по незалежним і непідвласним експедитору причинам (відсутність прямої вини експедитора);

- експедитор володіє правом притримання та застави відносно усіх вантажів клієнта до проведення всіх взаєморозрахунків з клієнтом. Таке право полягає у праві притримувати вантаж або документи на вантаж, які знаходяться у його володінні, до моменту оплати послуг експедитора та відшкодування понесених ним в інтересах клієнта витрат, а також в праві реалізувати даний вантаж відповідно до умов коносаментів. Експедитор повинен письмово (з врахуванням розумних строків) повідомити клієнта про таке притримання вантажу.

Відповідно до п.п. 3.1.1., 3.1.2., 3.1.4., 3.1.7., 3.1.9., 3.1.10., 3.1.11. клієнт зобов`язується:

- своєчасно надати експедитору повну, точну та достовірну інформацію відносно найменування, кількості, якості та інших характеристик вантажу, його властивостей, умов його перевезення, іншу інформацію, необхідну для виконання експедитором своїх зобов`язань за даним договором, а також документи, що стосуються вантажу, необхідні для здійснення митного, санітарного та інших видів державного контрою та надзору, забезпечення безпечних умов перевезення вантажу. Отримання інформації та документів, наданих клієнтом, фіксується документально. При наданні інформації, документів засобами кур`єрської пошти датою отримання інформації, документів вважається дата, зазначена у відповідних документів, які свідчать про отримання пошти експедитором. При наданні інформації, документів особисто клієнтом, сторони складають відповідний документ (опис), який свідчить про фат та дату приймання документів експедитором;

- передати експедитору необхідні документи для представлення інтересів клієнта при виконанні даного договору, а також всі супроводжувальні документи на вантаж, необхідні для оформлення товарно-транспортних документів та митного оформлення вантажу;

- надати експедитору або, за згодою з ним, іншим особам документи на відвантаження імпортних вантажів з порту не пізніше, ніж за 4 дні до прибуття судна, доручення на організацію робіт (при транспортуванні морським транспортом);

- своєчасно сплачувати послуги експедитора по тарифам, встановленим за згодою сторін;

- підготовити заявку з врахуванням положень п.1.3.;

- сплатити експедитору витрати по оплаті вантажних операцій, зберігання контейнера, простою транспортних засобів, а також демередж/детеншн судноплавної контейнерної лінії - власника контейнерного обладнання відповідно до рахунків організації, яка здійснює вантажні операції, порту, терміналів, перевізників, тарифів лінії, інших організацій у випадку огляду вантажу в контейнері та/або транспортному засобі або затримці вантажу в контейнері та/або транспортному засобі в портах відвантаження, перевалки, прибуття, на прикордонних переходах за вимогою митних та інших офіційних контролюючих, наглядаючих та правоохоронних органів. Витрати, визначені у цьому пункті, сплачуються (компенсуються) клієнтом тільки в тому випадку, якщо такі витрати виникли за незалежними і непідвласними експедитору причинам (відсутність прямої вини експедитора) і якщо такі витрати здійснювались в інтересах клієнта;

- здійснити митне оформлення/очистку, оформити документи та організувати роботи відповідно з митними, карантинними і санітарними вимогами.

Відповідно до п.п. 3.2.1. договору клієнт має право на будь-якій стадії виконання договору вимагати від експедитора надання інформації про хід перевезення вантажу.

Згідно з п.п. 4.1.1., 4.1.2. договору перелік наданих послуг, а також вартість послуг експедитора встановлюється за згодою сторін. Експедитор узгоджує перелік додаткових послуг і затрат з клієнтом, оплата яких здійснюється при наявності письмового (факс, електронна пошта) підтвердження клієнта вартості даних послуг, витрат. Додаткові витрати, пов`язані зі всілякими перевірками вантажу, контролюючими органами держави сплачуються по факту та підтверджуються рахунками таких контролюючих органів.

За умовами п.п. В, Г п.п. 4.1.3. договору клієнт сплачує:

- узгоджені платежі, які підлягають оплаті експедитору, здійснюються не пізніше ніж через 3 (три) банківських дня з моменту отримання клієнтом рахунку-фактури за надані послуги експедитора та/або підтвердження фактичних витрат експедитора, однак до моменту доставки вантажу в місце митного оформлення. Платежі, які підлягають сплаті залізничному перевізнику сплачуються відповідно виставленого рахунку у вигляді повної передплати;

- за виставленим рахунком експедитора внутрішньо-портове зберігання вантажу, використання інфраструктури порту, відповідно до тарифів, офіційно встановлених портами і контейнерними операторами, офіційно здійснюючим свою діяльність на території портів, інші послуги, які здійснюються в інтересах клієнта та документально підтверджені.

Відповідно до п.п.4.1.4. договору у випадку незгоди клієнта з сумою рахунку, він зобов`язаний не пізніше 2 (двох) днів після отримання рахунку, однак, в будь-якому випадку не пізніше 5 (п`яти) банківських днів з моменту виставлення рахунку, повідомити експедитора про причини незгоди. У випадку, якщо повідомлення у зазначений строк не було, рахунок вважається акцептованим та буде сплачений відповідно до умов даного договору.

Згідно з п.п. 4.1.5., 4.1.8. договору сторони можуть передбачити інший порядок розрахунків в додаткових угодах до договору. У випадку необґрунтованої відмови клієнта від узгодження та оплати послуг, в тому числі і додаткових витрат, експедитор вправі відмовитись від виконання доручення на будь-якій його стадії або затримати передачу вантажу клієнту помивши його про це письмово.

За умовами п.п. 4.1.13. договору плата експедитору зазначається в додатках до договору. Такий додаток може мати вигляд додаткової угоди, заявки клієнта, акту виконаних робіт, рахунку експедитора.

Відповідно до п.п. 4.2.1. договору платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування. В плату експедитору не виключаються його витрати на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання даного договору, на оплату зборів (обов`язкових платежів), які сплачуються при виконанні даного договору.

За змістом п.п. 4.2.3. договору експедитор сплачує перевезення та інші послуги третіх осіб на користь, із коштів, за рахунок та за дорученням клієнта (вантажоодержувачів, вантажовідправників та інших осіб). Кошти, які надходять на рахунок експедитора від клієнта, не переходять до його власності та не являються виручкою, а вважаються транзитними для наступної оплати перевезення та інших послуг третіх осіб (портів, перевізників, брокерів, експедиторських організацій та ін.). У власності експедитора залишається виключно експедиторська винагорода, розмір якої підлягає оподаткуванню в порядку, визначеному законодавством. Зазначена умова договору не підлягає додатковому підтвердженню документами перевізника, клієнтів замовника або інших осіб.

Згідно з п.п. 5.1.3. договору відповідальність за втрату, пошкодження або несвоєчасне повернення контейнерного або іншого обладнання несе сторона, за чиєї вини допущені вказані порушення.

Відповідно до п.п. 5.3.4. договору клієнт несе відповідальність перед експедитором за користування контейнерним та іншим обладнанням понад встановленого строку (demurrage), відповідно до умов, встановлених суднохідною лінією, власністю якої таке обладнання являється, якщо інше не погоджено сторонами у відповідній заявці. У випадку, якщо виникли витрати, пов`язані з порушенням встановленого строку (demurrage) за користування контейнерним та іншим обладнанням з вини експедитора, такі витрати сплачує експедитор.

Згідно з п. 8.1. договору строк його дії встановлюється з моменту підписання обома сторонами до кінця календарного року. При відсутності пропозицій про розірвання даного договору за 20 днів до кінця року, такий договір вважається продовженим на один кожний наступний календарний рік.

Відповідно до п. 8.3. договору він включає в себе як даний документ, так і всі інші документи (акти виконаних робіт, рахунки-фактури, заявки клієнта та інше), на підставі яких визначаються перелік наданих експедитором послуг, їх вартість та інші умови договору.

24.07.2019 позивачем було оформлено заявку №00029277 до договору на транспортно-експедиторське обслуговування від 05.09.2018 №0545/Т-2018 (а.с.31, т.1) з умовами перевезення, зокрема:

- доставка вантажу в контейнері по маршруту: Станція Одеса порт - станція Вінниця Вантажна;

- вид і номер контейнера/коносамента - коносамент HLCUSS; контейнери - HLXU1105100, CAIU6829496, FCIU6506742, HLBU1046802, HLXU1336100, HLXU1343161, UACU3906341, UACU3856301, HLBU1340484, UACU3738037, UACU3895340 ;

- перелік замовлених послуг: вивантаження з борту судна; експедирування в порту; ж/д доставка до ст. Вінниця Вантажна; авто доставка з ст. Вінниця до м. Калинівка (Він. обл.); повернення контейнерів в порт;

- вартість послуг за один контейнер: вартість послуг експедитора по транспортно-експедиторському обслуговуванню вантажів клієнта за один контейнер проводиться клієнтом в гривні по курсу продажу долара США на дату виставлення рахунку, що в еквіваленті становить: ЖД доставка - 790 доларів США, авто доставка - 160 доларів США;

- умови оплати: оплата вартості послуг експедитора проводиться клієнтом наступним чином - 30% до виїзду контейнера з порту; 70% протягом десяти днів з моменту завантаження контейнера а Одеському порту;

- нормативний час на завантаження/розвантаження і митне оформлення: згідно умов роботи клієнта зі станцією.

В матеріалах справи наявна поштова накладна (а.с.32, т.1), з якої вбачається, що позивач здійснив 24.07.2019 поштове відправлення на адресу відповідача, з розрахунковою датою прибуття - 25.07.2019. Під час розгляду справи позивач стверджував, що в цьому відправленні було направлено відповідачу всі необхідні для виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором документи, останній, в свою чергу, цю обставину заперечив, вказавши, що відповідач 25.07.2019 отримав лише заявку та довіреність, всі інші документи він отримав 08.08.2019. Суд відзначає, що це відправлення не містить опису вкладення, а отже з врахуванням різних позицій сторін, встановити достовірно зміст відправлення з наявних у справі доказів є неможливим.

Крім цього, в матеріалах справи наявна поштова накладна (а.с.46, т.1), з якої вбачається, що 05.08.2019 позивач здійснив на адресу відповідача поштове відправлення, з розрахунковою датою прибуття - 07.08.2019. В судовому засіданні під час розгляду справи по суті представник позивача не зміг пояснити суду, яке саме відправлення було здійснено за цією накладною, водночас, представник відповідача припустив, що за накладною від 05.08.2019 позивач направив оригінали документів по заявці від 24.07.2019, про що відповідач наголошував у відзиві та запереченнях.

09.08.2019 відповідач виставив позивачу рахунок на оплату №2364 (а.с.33, т.1) за транспортно-експедиторські послуги на території України та винагороду послуг експедитора на території України на загальну суму 262553,94 грн.

Вищевказаний рахунок було сплачено позивачем наступним чином: 78766,18 грн згідно платіжного доручення від 15.08.2020 №5037 (а.с.34, т.1), 183787,76 грн згідно платіжного доручення від 06.09.2019 №5250 (а.с.35, т.1).

Крім цього, по контейнерам, які вказані у заявці від 24.07.2019, позивачем було виставлено відповідачу для оплати спірні рахунки:

1. Рахунок на оплату від 09.08.2019 №2365 на суму 255559,70 грн (а.с.36, т.1; зберігання на суму 99229,68 грн з ПДВ та понаднормове використання контейнерного обладнання на суму 156330,02 грн). Вказаний рахунок був оплачений позивачем добровільно згідно платіжного доручення від 15.08.2019 №5050 (а.с.37, т.1);

2. Рахунок на оплату від 16.08.2019 №2428 на суму 154690,23 грн (а.с.38, т.1; зберігання на суму 44118,29 грн з ПДВ та понаднормове використання контейнерного обладнання на суму 110572,00 грн). Вказаний рахунок був оплачений позивачем добровільно згідно платіжного доручення від 05.09.2019 №5243 (а.с.39, т.1);

3. Рахунок на оплату від 28.08.2019 №2527 на суму 145974,73 грн за понаднормове використання контейнерного обладнання (а.с. 40, т.1). Вказаний рахунок був оплачений позивачем добровільно згідно платіжного доручення від 05.09.2019 №5242 (а.с.41, т.1).

Наявна у справі залізнична накладна №41978644 (а.с.42-44, т.1) містить відомості щодо відправлення 11 контейнерів, номера яких зазначено у заявці від 24.07.2019, зокрема: дата відправлення вантажу - 20.08.2019; дата прибуття до станції призначення - 23.08.2019.

В матеріалах справи наявна складена позивачем заявка від 12.08.2019 до договору на транспортно-експедиторське обслуговування від 05.09.2018 №0545/Т-2018 (а.с.45, т.1) з умовами перевезення, зокрема:

- доставка вантажу в контейнері по маршруту: Станція Одеса порт - Станція Вінниця Вантажна;

- вид і номер контейнера/коносамента - коносамент HLCUSS; контейнери - HLBU1732206, HLBU2336283, HLBU1118517, TCLU2808932, TEMU1480337, UACU4041073, UACU3847608, HLXU1054410, FBIU0484270, TGCU2116323, HLBU1340165 ;

- перелік замовлених послуг: вивантаження з борту судна; експедирування в порту; ж/д доставка до ст. Вінниця Вантажна; автодоставка з ст. Вінниця до м. Калинівка (Він. обл.); повернення контейнерів в порт;

- вартість послуг за один контейнер: вартість послуг експедитора по транспортно-експедиторському обслуговуванню вантажів клієнта за один контейнер проводиться клієнтом в гривні по курсу продажу долара США на дату виставлення рахунку, що в еквіваленті становить: ЖД доставка - 790 доларів США, авто доставка - 160 доларів США;

- умови оплати: оплата вартості послуг експедитора проводиться клієнтом наступним чином - 30% до виїзду контейнера з порту; 70% протягом десяти днів з моменту завантаження контейнера а Одеському порту;

- нормативний час на завантаження/розвантаження і митне оформлення: згідно умов роботи клієнта зі станцією.

16.08.2019 відповідач виставив позивачу рахунок на оплату №2429 (а.с.47, т.1) за транспортно-експедиторські послуги на території України та винагороду послуг експедитора на території України по контейнерам, що вказані у вищевказаній заяві від 12.08.2019, на загальну суму 262522,66 грн.

Вищевказаний рахунок було сплачено позивачем наступним чином: 78756,80 грн згідно платіжного доручення від 21.08.2020 №5099 (а.с.48, т.1), 183765,86 грн згідно платіжного доручення від 11.09.2019 №5336 (а.с.49, т.1).

Крім цього, по контейнерам, які вказані у заявці від 12.08.2019, позивачем було виставлено відповідачу для оплати спірні рахунки:

1. Рахунок на оплату від 10.09.2019 №2635 на суму 524943,65 грн (а.с.54, т.1) за понаднормове використання контейнерного обладнання. Вказаний рахунок був добровільно оплачений позивачем згідно платіжного доручення від 11.09.2019 №5338 (а.с.55, т.1).

2. Рахунок на оплату від 10.09.2019 №2430 на суму 207833,21 грн (а.с.56, т.1) за зберігання. Вказаний рахунок був добровільно оплачений позивачем згідно платіжного доручення від 11.09.2019 №5340 (а.с.57, т.1).

Також, в матеріалах справи наявна складена позивачем заявка від 12.08.2019 до договору на транспортно-експедиторське обслуговування від 05.09.2018 №0545/Т-2018 (а.с.58, т.1) з умовами перевезення, зокрема:

- доставка вантажу в контейнері по маршруту: Станція Одеса порт - Станція Вінниця Вантажна;

- вид і номер контейнера/коносамента - коносамент HLCUSS; контейнери - HLBU1027593, HLXU3514598, HAMU1005450, HLXU3445584, HLXU3308468, HLXU1194854, HLBU1498741, UACU3803425, TEMU1400049, HLXU3412370, TEMU1402273;

- перелік замовлених послуг: вивантаження з борту судна; експедирування в порту; ж/д доставка до ст. Вінниця Вантажна; автодоставка з ст. Вінниця до м. Калинівка (Він. Обл.); повернення контейнерів в порт;

- вартість послуг за один контейнер: вартість послуг експедитора по транспортно-експедиторському обслуговуванню вантажів клієнта за один контейнер проводиться клієнтом в гривні по курсу продажу долара США на дату виставлення рахунку, що в еквіваленті становить: ЖД доставка - 790 доларів США, авто доставка - 160 доларів США;

- умови оплати: оплата вартості послуг експедитора проводиться клієнтом наступним чином - 30% до виїзду контейнера з порту; 70% протягом десяти днів з моменту завантаження контейнера а Одеському порту;

- нормативний час на завантаження/розвантаження і митне оформлення: згідно умов роботи клієнта зі станцією.

16.08.2019 відповідач виставив позивачу рахунок на оплату №2431 (а.с.60, т.1) за транспортно-експедиторські послуги на території України та винагороду послуг експедитора на території України по контейнерам, що вказані у вищевказаній заяві від 12.08.2019, на загальну суму 262522,66 грн.

Вищевказаний рахунок було сплачено позивачем наступним чином: 78756,80 грн згідно платіжного доручення від 21.08.2020 №5098 (а.с.61, т.1), 183765,86 грн згідно платіжного доручення від 11.09.2019 №5337 (а.с.62, т.1).

Крім цього, по контейнерам, які вказані у заявці від 12.08.2019, позивачем було виставлено відповідачу для оплати спірні рахунки:

1. Рахунок на оплату від 10.09.2019 №2432 на суму 207833,21 грн (а.с.63, т.1) за зберігання. Вказаний рахунок був добровільно оплачений позивачем згідно платіжного доручення від 11.09.2019 №5341 (а.с.64, т.1);

2. Рахунок на оплату від 10.09.2019 №2634 на суму 524943,65 грн (а.с.65, т.1) за понаднормове використання контейнерного обладнання. Вказаний рахунок був добровільно оплачений позивачем згідно платіжного доручення від 11.09.2019 №5339 (а.с.66, т.1).

Вищевказані дві заявки позивача від 12.08.2019 містять підпис та печатку позивача, як пояснив відповідач, ним ці заявки на зазначених в них умовах прийнято не було, про що відповідач повідомив позивача у листі від 09.09.2019 (а.с. 153-155, т. 1), вказавши, що для здійснення вивозу контейнерів за заявками від 12.08.2019 позивачу необхідно здійснити оплату послуг ТОВ «Сігейт» відповідно до умов договору, а також вартість витрат, які пов`язані зі зберіганням контейнерів в порту та демереджем.

В матеріалах справи наявна поштова накладна (а.с.59, т.1), з якої вбачається, що 13.08.2019 позивач здійснив на адресу відповідача поштове відправлення, з розрахунковою датою прибуття - 14.08.2019. Згідно з позицією сторін за цією поштовою накладною позивачем було направлено на адресу відповідача заявки від 12.08.2020, проте матеріали справи не місять відповідного опису вкладення цього відправлення.

Наявна у справі залізнична накладна №42915504 (а.с.50-53, т.1) містить відомості щодо відправлення 22 контейнерів, які зазначені у заявках від 12.08.2019, зокрема: дата відправлення вантажу - 13.09.2019; дата прибуття до станції призначення - 19.09.2019.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.67-68, т. 1), 17.08.2019 позивач направив на адресу відповідача лист від 16.08.2019 №77, в якому вказав свою позицію щодо недобросовісного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором на виконання транспортно-експедиторських послуг, оскільки станом на 16.08.2019 експедитор на приступив до виконання зобов`язань.

У відповіді на вищевказаний лист відповідач вказав (а.с.75, т.1), що оплата сум, зокрема, щодо зберігання та демереджу, є обов`язком позивача відповідно до укладеного між сторонами договору, а отже оскільки при виконанні зобов`язань за договором виникли додаткові витрати відповідачем було виставлено позивачу відповідні рахунки. При цьому відповідач наполягав на здійснені позивачем повної оплати як рахунків по виниклим додатковим витратам, так і щодо послуг експедитора за рахунком від 09.08.2019 №2364 (по заявці від 24.07.2019).

В листі від 29.08.2019 №85 (а.с.69-70, т.1) позивач зазначив про свою незгоду з виставленими відповідачем рахунками щодо додаткового зберігання по коносаментам за заявками від 12.08.2019, оскільки ці додаткові витрати не погоджені з позивачем та виникли з вини саме відповідача.

Згідно листа позивача від 06.09.2019 №95 (а.с. 71-74, т.1) позивач наголосив на неналежному виконанні відповідачем зобов`язань за договором та вимагав невідкладно приступити до організації перевезення за заявками від 12.08.2019. Крім цього, позивач зауважив на безпідставності утримання вантажу позивача, про що працівники відповідача зазначали у електронному листі, направленому на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 .

09.09.2019 відповідач направив позивачу на електронну адресу: лист від 09.09.2019 № 245 (а.с.153-155, т.1), в якому зазначив, що ТОВ «Сігейт» виконало всі взяті на себе зобов`язання згідно заявки від 24.07.2019 у найкоротші строки з того моменту, як отримало всі необхідні документи та оплату витрат за зберігання контейнерів, а саме 15.08.2019, при цьому відповідач вказав, що контейнери за цією заявкою були вивезені 19.08.2019 з врахуванням неробочих днів. Щодо надання послуг по заявкам від 12.08.2019 відповідач звернув увагу, що ТОВ «Сігейт» не підтверджувало надання послуг за цими заявками та на умовах, що в них зазначені, отже для здійснення вивозу контейнерів по заявкам від 12.08.2019 необхідно здійснити оплату послуг ТОВ «Сігейт» відповідно до умов договору, а також вартості витрат, які пов`язані зі зберіганням контейнерів в порту та демереджем.

В листі від 11.09.2019 №320 (а.с.76, т.1) відповідач наголосив на наявності у позивача часткової заборгованості по рахункам №2527 та №2428, зазначивши при цьому про необхідність сплати рахунків у повному обсязі для можливості вивозу контейнерів за заявками від 12.08.2020.

У листі від 15.10.2019 №4368 (а.с.77-78, т.1) відповідач надав позивачу роз`яснення щодо підстав виставлення спірних у цій справі рахунків та повідомив про наявну у позивача заборгованість.

18.10.2019 позивач звернувся до відповідача з претензією за № 131 (а.с.79-83, т.1), в якій вимагав у строк 20 календарних днів з моменту направлення претензії відшкодувати збитки позивача у розмірі 2021778,38 грн, які понесені у зв`язку із безпідставною сплатою позивачем додаткових витрат за зберігання та понаднормове використання контейнерів, внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань. У вказаній претензії позивач зазначив, зокрема, що по заявці від 24.07.2019 всі необхідні документи для виконання експедиторських операцій станом на 06.08.2019 були надані експедитору, а по заявкам від 12.08.2019 - станом на 13.08.2019, однак за позицією позивача відповідач до виконання зобов`язань приступив тільки 20.08.2019 та 13.09.2019 відповідно, а тому додаткові витрати виникли з вини відповідача.

В матеріалах справи наявний укладений між ТОВ «Форвард Транс» (експедитор) та ТОВ «Сігейт» (клієнт) договір на транспортно-експедиторське обслуговування від 01.01.2018 (а.с.26-34, т.2), згідно з п. 1.1. якого клієнт доручає, а експедитор зобов`язується організувати за рахунок клієнта транспортно-експедиторське обслуговування, перевезення експортно-імпортних і транзитних вантажів по території України та в міжнародному сполученні, а також здійснення інших транспортно-експедиторських послуг клієнту за погодженням між сторонами.

Як пояснив відповідач, для виконання зобов`язань перед позивачем по спірним перевезенням відповідачем було залучено ТОВ «Форвард Транс» на підставі вищевказаного договору.

В матеріалах справи також наявні відповіді агента на території України лінії Hapag-Lloyd - Товариства з обмеженою відповідальністю «Оверсіс Транспорт Україна» від 14.02.2020 №14/02/1 та №14/02/2 на адвокатський запит адвоката відповідача (а.с.156-160, т.1), в яких, зокрема, надано інформацію щодо порядку нарахування демереджу та інформацію щодо здійснення спірних у цій справі перевезень. Згідно відповідей агента лінії наявна наступна інформація:

1) по коносаменту HLCUSS, за яким здійснювалось перевезення контейнерів, номери яких вказані у заявці від 12.08.2019:

- дата вивантаження та готовність до виходу з порту - 03.08.2019 та 04.08.2019;

- дата візіровки наряду експедитором - 12.09.2019;

- дата фактичного вивозу контейнерів з порту - 13.09.2019;

- повернення порожнього обладнання - 25.09.2019.

Демередж за понаднормове використання контейнерів по коносаменту HLCUSS за 39 та 40 календарних днів по 11 контейнерам становить 19975,00 доларів США без урахування податку на прибуток нерезидента.

2) по коносаменту HLCUSS, за яким здійснювалось перевезення контейнерів, номери яких вказані у другій заявці від 12.08.2019:

- дата вивантаження та готовність до виходу з порту - 03.08.2019;

- дата візіровки наряду експедитором - 12.09.2019;

- дата фактичного вивозу контейнерів з порту - 13.09.2019;

- повернення порожнього обладнання - 23.09.2019 та 25.09.2019.

Демередж за понаднормове використання контейнерів по коносаменту HLCUSS за 38 та 40 календарних днів по 11 контейнерам становить 19875,00 доларів США без урахування податку на прибуток нерезидента.

3) по коносаменту HLCUSS, за яким здійснювалось перевезення контейнерів, номери яких вказані у другій заявці від 24.07.2019:

- дата вивантаження та готовність до виходу з порту - 17.07.2019 та 18.07.2019;

- дата візіровки наряду експедитором - 16.08.2019;

- дата фактичного вивозу контейнерів з порту - 19.08.2019;

- повернення порожнього обладнання - 27.08.2019.

Демередж за понаднормове використання контейнерів по коносаменту HLCUSS за 27 та 28 календарних днів по 11 контейнерам становить 12975,00 доларів США без урахування податку на прибуток нерезидента.

Агентом лінії зазначено, що він не володіє інформацією щодо першого звернення з приводу здійснення експедирування вантажу з боку ТОВ «Форвард Транс», оскільки ТОВ «Оверсіз Транспорт Україна» фіксується саме дата надання згоди на вивезення контейнерів з вантажем з порту після сплати всіх необхідних рахунків, суми демереджу на дату виїзду контейнерів з порту та надання належно оформлених документів, при цьому остаточна сума демереджу оплачується після повернення контейнерів до порту по окремо виставленим рахункам. Також лінією відзначено, що у разі несплати вартості демереджу на заплановану дату виїзду контейнерів з порту, контейнери не зможуть покинути території порту.

Крім цього, в матеріалах справи наявна додаткова угода від 01.02.2018 №1 до договору від 07.10.2016 №161403/К (а.с.18-22, т.2), згідно з розділом 2.1.1. якого встановлено тариф за зберігання стандартних контейнерів з іноземними безпечними вантажами на терміналі ДП «Контейнерний термінал Одеса», які відходять з терміналу на залізничному транспорті та з інформації, зазначеної у цьому розділі вбачається, що безкоштовне зберігання контейнерів передбачено тільки за 1 день зберігання - день прибуття, з другого дня зберігання є платним. У запереченнях на відповідь на відзив відповідач зазначив, що ці тарифи розміщені на сайті контейнерного терміналу за посиланням: http://cto.od.ua/ru/dep/law/law_1.html.

Для підтвердження обставин щодо понесення відповідачем витрат за зберігання вантажу на території порту та демереджу по спірним перевезенням, відповідачем надано суду:

1) рахунок ДП «Контейнерний термінал Одеса», виставлений ТОВ «Форвард Транс» на оплату послуг зберігання контейнерів в порту від 21.08.2019 №26075 на суму 139674,35 грн з додатком (а.с.35-36, т.2). У додатку до рахунку міститься розшифровка вартості послуг, зокрема, щодо 11 контейнерів, номери яких вказані у заявці від 24.07.2019;

2) акт про надання послуг від 21.08.2019 (а.с.37, т.2), згідно з яким послуги за вищевказаним рахунком від 21.08.2019 №26075 на суму 139674,35 грн виконані в повному обсязі;

3) рахунок ДП «Контейнерний термінал Одеса», виставлений ТОВ «Сігейт» на оплату послуг зберігання контейнерів в порту від 17.09.2019 №30335 на суму 482392,36 грн з додатком (а.с.38-39, 41-42, т.2). У додатку до рахунку міститься розшифровка вартості послуг, зокрема, щодо 22 контейнерів, номери яких вказані у заявках від 12.08.2019;

4) акт про надання послуг від 17.09.2019 (а.с.40, т.2), згідно з яким послуги за вищевказаним рахунком від 17.09.2019 №30335 на суму 482392,36 грн виконані в повному обсязі;

5) рахунок ТОВ «Оверсіс Транспорт Україна» від 11.09.2019 №9793, виставлений ТОВ «Форвард Транс» на суму 462825,00 грн (а.с.43, т.2) за понаднормове зберігання контейнерів, номери яких вказані у заявці від 12.08.2019;

6) акт наданих послуг від 11.09.2019 № 9793 (а.с.44, т.2), згідно з яким послуги за вищевказаним рахунком від 11.09.2019 № 9793 на суму 462825,00 грн виконані в повному обсязі;

7) рахунок ТОВ «Оверсіс Транспорт Україна» від 11.09.2019 №9792, виставлений ТОВ «Форвард Транс» на суму 459765,00 грн (а.с.45, т.2) за понаднормове зберігання контейнерів, номери яких вказані у заявці від 12.08.2019;

8) акт наданих послуг від 11.09.2019 № 9792 (а.с.46, т.2), згідно з яким послуги за вищевказаним рахунком від 11.09.2019 № 9792 на суму 459765,00 грн виконані в повному обсязі;

9) рахунок ТОВ «Оверсіс Транспорт Україна» від 02.10.2019 №10430, виставлений ТОВ «Форвард Транс» на суму 148410,00 грн (а.с.47, т.2) за понаднормове зберігання контейнерів, номери яких вказані у заявці від 12.08.2019;

10) акт наданих послуг від 02.10.2019 № 10430 (а.с.48, т.2), згідно з яким послуги за вищевказаним рахунком від 02.10.2019 №10430 на суму 148410,00 грн виконані в повному обсязі;

11) рахунок ТОВ «Оверсіс Транспорт Україна» від 01.10.2019 №10380, виставлений ТОВ «Форвард Транс» на суму 145350,00 грн (а.с.49, т.2) за понаднормове зберігання контейнерів, номери яких вказані у заявці від 12.08.2019;

12) акт наданих послуг від 01.10.2019 № 10380 (а.с.50, т.2), згідно з яким послуги за вищевказаним рахунком від 01.10.2019 №10380 на суму 145350,00 грн виконані в повному обсязі;

13) рахунок ТОВ «Оверсіс Транспорт Україна» від 08.08.2019 №8690, виставлений ТОВ «Форвард Транс» на суму 156330,00 грн (а.с.51, т.2) за понаднормове зберігання контейнерів, номери яких вказані у заявці від 24.07.2019;

14) акт наданих послуг від 08.08.2019 № 8690 (а.с.52, т.2), згідно з яким послуги за вищевказаним рахунком від 08.08.2019 №8690 на суму 156330,00 грн виконані в повному обсязі;

15) рахунок ТОВ «Оверсіс Транспорт Україна» від 16.08.2019 №8999, виставлений ТОВ «Форвард Транс» на суму 121500,00 грн (а.с.53, т.2) за понаднормове зберігання контейнерів, номери яких вказані у заявці від 24.07.2019;

16) акт наданих послуг від 16.08.2019 № 8999 (а.с.54, т.2), згідно з яким послуги за вищевказаним рахунком від 16.08.2019 №8999 на суму 121500,00 грн виконані в повному обсязі;

17) рахунок ТОВ «Оверсіс Транспорт Україна» від 03.09.2019 №9550, виставлений ТОВ «Форвард Транс» на суму 142560,00 грн (а.с.55, т.2) за понаднормове зберігання контейнерів, номери яких вказані у заявці від 24.07.2019;

18) акт наданих послуг від 03.09.2019 № 9550 (а.с.56, т.2), згідно з яким послуги за вищевказаним рахунком від 03.09.2019 №9550 на суму 142560,00 грн виконані в повному обсязі.

Рахунки та акти, які містяться в матеріалах справи на а.с. 35-56, т.2, підписані електронними цифровими підписами, на підтвердження чого відповідачем було надано суду диск, який судом досліджено у судовому засіданні під час розгляду справи по суті за участю представників сторін.

Зазначаючи про безпідставність оплати позивачем на рахунок відповідача спірних коштів за зберігання контейнерів в порту та їх понаднормове використання (демередж), позивач вказав, що ці витрати виникли з вини відповідача та їх понесення не було підтверджено відповідачем, водночас, заперечень щодо вірності сум спірних рахунків матеріали справи не містять. При цьому, під час розгляду справи по суті представник позивача пояснив, що він не зміг розібратися в наданих відповідачем доказах на підтвердження фактично понесених витрат на спірну суму та у судовому засіданні представник позивача не зміг на запитання суду достеменно вказати щодо вірності/невірності нарахованих відповідачем сум за зберігання та демередж за виставленими рахунками.

Законодавство, застосоване судом до спірних відносин

Частиною 1 статті 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст. 929 ГПК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо). Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов`язки експедитора виконуються перевізником. Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» (далі - Закон) транспортно-експедиторська діяльність здійснюється суб`єктами господарювання різних форм власності, які для виконання доручень клієнтів чи відповідно до технологій роботи можуть мати: склади, різні види транспортних засобів, контейнери, виробничі приміщення тощо. Експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати договори з перевізниками, портами, авіапідприємствами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України. Транспортно-експедиторську діяльність можуть здійснювати як спеціалізовані підприємства (організації), так і інші суб`єкти господарювання.

За змістом статті 9 Закону за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування. У плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов`язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування. Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.

Відповідно до ст. 10 Закону експедитор має право, зокрема, на: відшкодування в погоджених з клієнтом обсягах додаткових витрат, що виникли в нього при виконанні договору транспортного експедирування, якщо такі витрати здійснювалися в інтересах клієнта; притримувати вантаж, що знаходиться в його володінні, до моменту сплати плати експедитору і відшкодування витрат, здійснених ним в інтересах клієнта, або до моменту іншого забезпечення виконання клієнтом його зобов`язань у частині сплати плати експедитору та відшкодування вказаних витрат, якщо інше не встановлено договором транспортного експедирування; не приступати до виконання обов`язків за договором транспортного експедирування до отримання від клієнта всіх необхідних документів та іншої інформації щодо властивостей вантажу, умов його перевезення, а також іншої інформації, необхідної для виконання експедитором обов`язків, передбачених договором транспортного експедирування. Клієнт має право, зокрема: визначати маршрут прямування вантажу та вид транспорту; вимагати від експедитора надання інформації про хід перевезення вантажу; давати вказівки експедитору, які не суперечать договору транспортного експедирування та документам, наданим експедитору. Договором транспортного експедирування можуть бути передбачені й інші права експедитора та клієнта.

Частиною 2 статті 12 Закону передбачено, що клієнт зобов`язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Згідно з ч. 2 ст. 14 Закону за невиконання або неналежне виконання обов`язків, які передбачені договором транспортного експедирування і цим Законом, експедитор і клієнт несуть відповідальність згідно з Цивільним кодексом України, іншими законами та договором транспортного експедирування.

Відповідно до ч.1 ст. 934 ЦК України за порушення обов`язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

За змістом ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 224 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Позиція суду

За загальним правилом встановлено обов`язок клієнта у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Водночас, сторони на власний розсуд при укладенні договору від 05.09.2018 №0545/Т-2018 затвердили умови щодо відшкодування додаткових витрат відповідача, зокрема щодо зберігання контейнерів та демереджу, які виникли при виконанні даного договору (п.п. 2.2.8., 3.1.10), а саме узгодили обов`язок позивача сплатити (компенсувати) додаткові витрати лише у тому випадку, якщо вони виникли за незалежних та непідвласних відповідачу причин (відсутності прямої вини експедитора).

Як було встановлено судом під час розгляду справи, заявлені до стягнення з відповідача спірні кошти позивач кваліфікував як збитки, спричинені відповідачем внаслідок неналежного виконання умов укладеного між сторонами договору експедирування. За позицією позивача вина відповідача полягає в тому, що останнім виконання зобов`язання здійснювалось із зволіканням та після спливу значного проміжку часу після подання позивачем заявок, що призвело до безпідставного нарахування сум за зберігання контейнерів на території порту та санкцій лінії за понаднормове використання контейнерів, які позивач був вимушений сплатити для уникнення додаткових штрафів.

Отже, при вирішенні між сторонами спору, що розглядається у цій справі, суду необхідно встановити наявність складу господарського правопорушення у діях/бездіяльності відповідача у спірних відносинах та, як наслідок, наявності підстав для відшкодування відповідачем збитків позивачу, які полягають у сплаті позивачем коштів за зберігання контейнерів та їх понаднормове використання у заявленій до стягнення сумі.

У відповідності до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин у цій справі суд враховує висновки Верховного Суду викладені, зокрема, у постанові від 12.05.2020 по справі №908/2646/18.

Так, Верховний Суд зробив висновок, що для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника. Відсутність хоча б одного із вказаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

Чинне законодавство виходить з принципу презумпції вини особи, яка допустила порушення зобов`язання. Водночас, крім застосування принципу вини, у вирішенні спорів про відшкодування збитків необхідно виходити з того, що збитки підлягають відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями особи, яка їх завдала, та завданими збитками.

У визначенні розміру збитків, заподіяних внаслідок порушення господарських договорів, до уваги беруться вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов`язань для підприємства. Відповідач, у свою чергу, повинен довести відсутність своєї вини у спричиненні збитків позивачу.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється поза межами конкретного випадку, і, відповідно, поза межами юридично значимого зв`язку.

Як вже зазначалось судом, за позицією позивача вина відповідача у спірних правовідносинах полягає у тому, що відповідач до виконання своїх зобов`язань приступив із зволіканням, що призвело до понесення позивачем збитків у вигляді оплати сум за зберігання контейнерів та демереджу. Разом з цим, як вбачається зі змісту укладеного між ТОВ «Сігейт» та ТОВ «Укрхімресурс» договору та наявних у справі заявок до цього договору, сторонами не було визначено конкретних строків, в які відповідач мав приступити до виконання зобов`язання та строків для здійснення відповідачем організації транспортно-експедиторського обслуговування, доставки вантажу тощо.

За цих обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено у спірних правовідносинах наявності обставин протиправної поведінки відповідача, що в свою чергу виключає наявність підстав для застосування до відповідача відповідальності за порушення умов укладеного між сторонами договору у вигляді відшкодування позивачу збитків, спричинених неналежним виконанням відповідачем зобов`язання.

Крім цього, як було встановлено судом під час розгляду справи, нарахування сум за понаднормове використання контейнерів та послуг зі зберігання їх в порту передбачає певний порядок, який полягає в тому, що нарахування здійснюються після спливу відповідного строку, що відчисляється від дати заходу судна в порт та вивантаження контейнерів з судна, а саме - послуги за зберігання є платними з 2-го дня, а демередж з 15-го дня.

Водночас, не зважаючи на те, що п. 1.3. договору передбачено необхідність подання позивачем заявки на виконання відповідачем транспортно-експедиторських послуг за 2 тижні до початку навантаження і готовності вантажу до перевезення (за виключенням термінових заявок, які приймаються при наявності організаційних та провізних можливостей), а також на те, що п.3.1.4. договору передбачено необхідність надання експедитору документів на відвантаження імпортних вантажів з порту не пізніше ніж за 4 дні до прибуття судна, доручення на виконання робіт (при транспортуванні морським транспортом), судом встановлено згідно з наданою контейнерною лінією інформацією та наявних у справі доказів, що:

1) по контейнерам, які надійшли до порту 17.07.2019 та вивантажені і були готові до виходу з порту з 17.07.2019 та 18.07.2019, позивач оформив заявку на виконання відповідачем транспортно-експедиторських послуг тільки 24.07.2019 та до цієї дати документи на відвантаження вантажу відповідачу не направляв;

2) по контейнерам, які надійшли до порту 03.08.2019 та вивантажені і були готові до виходу з порту з 03.08.2019 та 04.08.2019, позивач оформив заявку тільки 12.08.2019 та до цієї дати документи на відвантаження вантажу відповідачу не направляв.

Отже, з вищевказаних обставин вбачається, що станом на день оформлення заявок відповідачу, на контейнери позивача вже нараховувались кошти за їх зберігання на території порту та було використано частину строку вільного користування контейнерного обладнання, разом з цим, позивач зазначив про відсутність підстав для покладення на нього відповідних витрат за весь проміжок часу, тобто навіть до дати отримання відповідачем самого замовлення на здійснення транспортно-експедиторських послуг. При цьому під час розгляду справи позивач пояснив суду, що на час виставлення спірних рахунків у нього не було доказів фактичного понесення відповідачем додаткових витрат, а після надання відповідачем відповідних доказів позивач не зміг розібратись з рахунками контейнерного терміналу та лінії, не зважаючи на те, що до рахунків за зберігання доданий додаток з розшифровкою по кожному контейнеру, періоду розрахунку та курсу долару США по відношенню до гривні, а у відповіді на запит відповідача лінійна компанія надала пояснення, яким чином здійснювалось нарахування демереджу по спірній поставці із зазначенням номерів контейнерів відповідних дат та тарифів.

За цих обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не обґрунтовано та не доведено суду належним чином розміру збитків, що заявлені до стягнення з відповідача.

Також суд зауважує, що у п. 3.1. договору сторони передбачили, що отримання інформації та документів, наданих клієнтом, фіксується документально, а надані позивачем поштові накладні та інші докази не містять інформації коли та які саме документи були надані відповідачу для виконання експедирування. До того ж позивач за надані відповідачем послуги розрахувався в повному обсязі, враховуючи умови п.п. 4.1.2., 4.1.4. договору.

З врахуванням вищевказаного, а також підстав та предмету позову, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем наявності складу господарського правопорушення в діях відповідача при виконанні умов договору, що виключає можливість застосування до відповідача такої міри відповідальності як стягнення збитків, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Розподіл судових витрат

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позов позивача не підлягає задоволенню, сплачений позивачем при поданні позову судовий збір в сумі 30326,69 грн слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судовий збір в сумі 30326,69 грн покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України, з врахуванням положень п. 4 Розділу Х "Прикінцеві положення" ГПК України.

Повний текст складено 01 червня 2020 р.

Суддя Д.О. Бездоля