ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2020 р. м. Київ Справа № 911/450/20

Господарський суд Київської області у складі судді Колесника Р.М., за участю секретаря судового засідання Ступаченко С.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження справу за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «Престиж-Груп» (68454, Одеська обл., Арцизький район, село Надеждівка, вулиця Центральна, будинок 2 А, код 41710657)

до

товариства з обмеженою відповідальністю «Астерс Груп» (08205, Київська обл., місто Ірпінь, вулиця Лісова, будинок 6-Г, код 35995595)

про стягнення 1189160,42 гривень

за участю представників учасників справи:

выд позивача: Миколюк Р.А.

від відповідача: не з`явився;

18.02.2020 до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Престиж-Груп» (далі по тексту ТОВ «Престиж-Груп»/позивач) від 17.02.2020 № 47-2/20 про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Астерс Груп» (далі по тексту ТОВ «Астерс Груп»/відповідач) заборгованості в розмірі 1189160,42 гривень, з яких: 1158624,04 гривень основний борг, 6764,68 гривень інфляційні втрати, 23771,70 гривень 3% річних.

В обґрунтування позову посилається на те, що в порушення умов договору від 15.11.2018 № 1І039140 відповідач за поставлений товар в повному обсязі не розрахувався, внаслідок чого утворилася стягувана сума заборгованості у розмірі 1158624,04 гривень, що стало підставою для додаткового нарахування та вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.02.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/450/20, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 18.03.2020.

В зв`язку із запровадженням карантину, введеним на території України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, підготовче засідання призначене на 18.03.2020 не відбулось.

Ухвалою суду від 13.04.2020 підготовче засідання призначено на 29.04.2020.

Ухвалою суду від 29.04.2020 підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті на 20.05.2020.

В судове засідання 20.05.2020 з`явився представник позивача, який заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідач процесуальним правом на подання відзиву не скористався, явку уповноваженого представника в судові засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце проведення розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення ухвал за адресою, яка відповідає адресі місцезнаходження відповідача зазначеній в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Отримання відповідачем відповідних судових рішень підтверджується поштовими повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень з відміткою про їх отримання відповідачем.

У відповідності до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

15.11.2018 між ТОВ «Престиж-Груп» (постачальник) та ТОВ «Астерс Груп» (покупець) укладено договір № 1І039140 (договір), відповідно до умов якого:

- постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, та у відповідності з замовленням покупця, поставити товар покупцю, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти товар і оплатити його вартість за цінами, зазначеними в специфікації/акційній специфікації чинній на момент замовлення товару (пункт 1.1);

- після приймання товару покупець направляє постачальнику через EDI-провайдера електронний документ «Накладна» (COMDOC). Документ COMDOC відображає факт приймання товару покупцем, завіряється ЕЦП покупця (підпис відповідальної особи і печатка підприємства) і відправляється постачальнику через EDI-провайдера. Дата електронного документа «Накладна» (COMDOC) повинна відповідати даті фактичної поставки товару. Постачальник, після отримання від покупця EDI-провайдера електронний документ «Накладна» (COMDOC), зі свого боку завіряє «Накладна» ЕЦП (підпис відповідальної особи за передачу товару та печатку підприємства) і, не пізніше ніж протягом п`яти робочих днів відправляє покупцю через EDI-провайдера. Заборгованість покупця за поставлений товар виникає з моменту отримання від постачальника електронного документу «Накладна» (COMDOC) завірену ЕЦП постачальника (підпис відповідальної особи за передачу товару та печатку підприємства) (пункт 3.7);

- перехід права власності на товар від постачальника до покупця здійснюється в момент фактичного приймання-передачі товару на складі покупця з обов`язком складання покупцем електронного документа «Накладна» (COMDOC) з ЕЦП покупця та відправленням постачальнику через EDI-провайдера протягом одного календарного дня з моменту фактичного приймання-передачі товару (пункт 5.1);

- підставою для здійснення покупцем оплати за поставлений товар є виконання постачальником своїх зобов`язань за договором, зокрема, обов`язок надати покупцю через EDI-провайдера електронний документ «Накладна» (COMDOC) завірений ЕЦП постачальника, та обов`язок зареєструвати «Податкову накладну» в Єдиному реєстрі податкових накладних, з дотриманням умов цього договору, на дату настання строку оплати за товар. Покупець здійснює оплату постачальнику за поставлений товар через 90 (дев`яносто) днів з моменту отримання покупцем через EDI-провайдера від постачальника електронного документу «Накладна» (COMDOC) завіреного ЕЦП постачальника, та за умови наявності зареєстрованої постачальником «Податкової накладної» в Єдиному реєстрі податкових накладних не пізніше ніж за 2 (два) календарних днів до настання строку оплати за товар (пункт 7.9);

- даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2020 (пункт 11.1).

Як стверджує позивач, на виконання умов договору позивач поставив, а відповідач прийняв без заперечень та зауважень обумовлений договором товар на загальну суму 1217422,32 гривень, на підтвердження чого позивачем подано видаткові накладні. Проте, відповідач свій обов`язок щодо оплати поставленого товару виконав частково, сплативши 58798,28 гривень, внаслідок чого за відповідачем обліковується заборгованість в розмірі 1158624,04 гривень, що стало підставою для звернення позивача до суду із розглядуваним позовом.

За змістом ст.ст. 11, 509, 627 Цивільного Кодексу України та ст. 179 Господарського кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Укладений договір за своїм змістом є договором поставки та є належною правовою підставою для виникнення у сторін взаємних прав та обов`язків, обумовлених цим договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару (ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України).

В матеріалах справи наявні видаткові накладні на загальну суму 1218793,92 гривень, які підписані постачальником та покупцем, окрім видаткової накладної від 01.04.2019 № ПГ 330 на суму 45334,08 гривень, яка підписана тільки з боку постачальника.

Первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію (ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Частинами 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказаний перелік обов`язкових реквізитів документа аналогічний п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, згідно з яким первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Пунктом 2.5 вказаного Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Отже, проаналізувавши подані позивачем первинні документи та здійснивши повторний розрахунок заборгованості, суд встановив, що накладна від 01.04.2019 № ПГ 330 на суму 45334,08 гривень не відповідає вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та не є належним документом, що підтверджує факт поставки товару покупцю на вказану суму, оскільки не містить підпису особи, яка отримала товар та не містить даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (покупця). Будь-яких інших доказів, які б дали змогу суду встановити факт здійснення господарської операції з передачі товару за видатковою накладною від 01.04.2019 № ПГ 330 на суму 45334,08 гривень матеріали справи не містять.

Наведені вище обставини зумовлюють висновки суду про те, що позивачем не доведено факт поставки товару позивачем відповідачу на суму 45334,08 гривень.

Таким чином, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, суд встановив, що згідно долучених видаткових накладних позивачем було поставлено обумовлений договором товар на загальну суму 1173459,87 гривень.

Частиною 1 ст. 692 цього ж кодексу передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 3.7 договору після приймання товару покупець направляє постачальнику через EDI-провайдера електронний документ «Накладна» (COMDOC). Документ COMDOC відображає факт приймання товару покупцем, завіряється ЕЦП покупця (підпис відповідальної особи і печатка підприємства) і відправляється постачальнику через EDI-провайдера. Дата електронного документа «Накладна» (COMDOC) повинна відповідати даті фактичної поставки товару. Постачальник, після отримання від покупця EDI-провайдера електронний документ «Накладна» (COMDOC), зі свого боку завіряє «Накладна» ЕЦП (підпис відповідальної особи за передачу товару та печатку підприємства) і, не пізніше ніж протягом п`яти робочих днів відправляє покупцю через EDI-провайдера. Заборгованість покупця за поставлений товар виникає з моменту отримання від постачальника електронного документу «Накладна» (COMDOC) завірену ЕЦП постачальника (підпис відповідальної особи за передачу товару та печатку підприємства).

Одночасно, за умовами пункту 7.9 договору підставою для здійснення покупцем оплати за поставлений товар є виконання постачальником своїх зобов`язань за договором, зокрема, обов`язок надати покупцю через EDI-провайдера електронний документ «Накладна» (COMDOC) завірений ЕЦП постачальника, та обов`язок зареєструвати «Податкову накладну» в Єдиному реєстрі податкових накладних, з дотриманням умов цього договору, на дату настання строку оплати за товар. Покупець здійснює оплату постачальнику за поставлений товар через 90 (дев`яносто) днів з моменту отримання покупцем через EDI-провайдера від постачальника електронного документу «Накладна» (COMDOC) завіреного ЕЦП постачальника, та за умови наявності зареєстрованої постачальником «Податкової накладної» в Єдиному реєстрі податкових накладних не пізніше ніж за 2 (два) календарних днів до настання строку оплати за товар.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено можливість визначити строк виконання зобов`язання шляхом визначення вказівки на подію, яка неминуче має настати.

В силу ч.ч. 1, 3 ст. 212 Цивільного кодексу України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина). Якщо настанню обставини недобросовісно перешкоджала сторона, якій це невигідно, обставина вважається такою, що настала.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні докази на виконання відповідачем умов пункту 3.7 договору, а саме: направлення позивачу через EDI-провайдер електронного документу «Накладна» (COMDOC), завіреної ЕЦП покупця, суд дійшов висновку що відповідно до приписів ст.ст. 212, 692 Цивільного кодексу України та умов п. 7.9. договору строк оплати за отриманий товар у відповідача є таким що настав.

Відповідач свій обов`язок щодо оплати поставленого товару виконав частково, сплативши 58798,28 гривень, що підтверджується долученою до матеріалів справи випискою по рахунку позивача.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався, доказів сплати коштів за отриманий товар не надав, доводи позивача про наявність у відповідача заборгованості не спростував.

Враховуючи викладене вище, суд вважає доведеним факт існування простроченої заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 1114661,56 гривень, та саме в цьому розмірі сума основного боргу підлягає стягненню з відповідача. Отже, не доведеною та не підтвердженою належними та допустимими доказами є сума заборгованості відповідача в розмірі 45334,08 гривень, що зумовлює висновки суду про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Щодо вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 23771,70 гривень 3% річних розрахованих за загальний період з 01.04.2019 по 16.02.2020 та 6764,68 гривень інфляційних втрат розрахованих за період з травня по грудень 2019 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Перевіривши розрахунок позивача на предмет правильності та обґрунтованості, з урахуванням фактично доведеної суми боргу судом встановлено, що вірно розрахований розмір належних до стягнення з відповідача 3% річних становить 22817,32 гривень, а вірно розрахований розмір інфляційних втрат становить 6197,19 гривень, відтак вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

А саме суд приймає рішення про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Астерс Груп» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Престиж-Груп» 1114661,56 гривень основного боргу, 6197,19 гривень інфляційних втрат та 22817,32 гривень 3% річних.

Згідно приписів п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору у розмірі 17155,14 гривень.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 73-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Престиж-Груп» задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Астерс Груп» (08205, Київська обл., місто Ірпінь, вулиця Лісова, будинок 6-Г, код 35995595) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Престиж-Груп» (68454, Одеська обл., Арцизький район, село Надеждівка, вулиця Центральна, будинок 2А, код 41710,56 гривень основного боргу, 6197,19 гривень інфляційних втрат, 22817,32 гривень 3% річних та 17155,14 гривень судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення у відповідності до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 частини 1 Розділу XI «Перехідні положення» та пункту 4 Розділу Х «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 28.05.2020.

Суддя Р.М. Колесник