ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

03.06.20 Справа № 917/897/20

Суддя Мацко О.С., розглянувши заяву № 211 від 27.05.2020 р. (вх. № 973/20 від 01.06.2020 р.)

Чернігівського колективного підприємства «Пожтехніка» Добровільного пожежного товариства України (адреса: 14032, м. Чернігів, вул. Бєлова, 13, )

до боржника Нафтогазовидобувне управління «Полтаванафтогаз» (адреса: 36020, м. Полтава, вул. Монастирська, 12, )

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» 83 029,20 грн. заборгованості за договором поставки № 112/20 МТР від 11.02.2020 р.

ВСТАНОВИВ:

01.06.2020 року до господарського суду міста Полтави надійшла заява Чернігівського колективного підприємства «Пожтехніка» Добровільного пожежного товариства України № 211 від 27.05.2020 р. (вх. № 973/20 від 01.06.2020 р.) про видачу судового наказу про стягнення з Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» 83 029,20 грн. заборгованості за договором купівлі-продажу № 112/20 МТР від 11.02.2020 р.

Розглянувши вказану заяву, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне:

Згідно з ч. 1 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

1) Пунктом 2 частини 2 статті 150 ГПК України встановлено, що у заяві повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

У поданій Чернігівським колективним підприємством «Пожтехніка» Добровільного пожежного товариства України заяві боржником вказано Нафтогазовидобувне управління «Полтаванафтогаз» та зазначено його код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 22525915.

Однак, в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України відсутня юридична особа з вказаним кодом.

Крім того, як вбачається з матеріалів заяви про видачу судового наказу № 211 від 27.05.2020 р. (вх. № 973/20 від 01.06.2020 р.), договір купівлі-продажу № 112/20 МТР від 11.02.2020 р., за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, було укладено між Чернігівським колективним підприємством «Пожтехніка» Добровільного пожежного товариства України та Публічним акціонерним товариством «Укрнафта», від імені якої діяв за довіреністю в.о.начальника НГДУ "Полтаванафтогаз". Тобто, юридичною особою - боржником у даному випадку є саме ПАТ "Укрнафта", натомість заявник у заяві боржником вказав структурний підрозділ юридичної особи, що унеможливлює розгляд та задоволенння заяви про видачу судового наказу у відповідності до приписів п.4 ч.1 ст.152 ГПК України.

2) Згідно з п.п. 3, 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості та документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги у заяві.

Статтею 91 ГПК України визначено, що письмові докази, до яких належать і документи, подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до п. 5.27 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003 від 01.09.2003 р., затвердженої наказом Держспоживстандарту України № 55 від 07.04.2003 р., відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

У постанові Верховного Суду від 18.12.2018 р. у справі № 761/5894/17, висновки якого мають враховуватись судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, також вказується, що відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів «згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису. Підпис відповідальної особи засвідчують на документі відбитком печатки організації. Відбиток печатки ставлять так, щоб він охоплював останні кілька літер назви посади особи, яка підписала документ. Зазначеним вище способом повинна засвідчуватись кожна сторінка документа.

До заяви про видачу судового наказу № 211 від 27.05.2020 р. (вх. № 973/20 від 01.06.2020 р.), зокрема, додано копію договору купівлі-продажу № 112/20 МТР від 11.02.2020 р., відмітка про засвідчення якої розміщена лише на першому аркуші документа, та копії претензії № 43 від 22.04.2020 р., відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відмітки про засвідчення яких розміщені лише на останніх аркушах документів.

У вищевказаній постанові від 18.12.2018 р. у справі № 761/5894/17 Верховний Суд дійшов висновку про те, що документ може вважатися належним чином засвідченим у разі, якщо відмітка про засвідчення копії документа розміщена на одному (останньому) аркуші, при цьому всі сторінки даного документу прошиті та пронумеровані, на останній його сторінці зазначена кількість аркушів, проставлено посвідчувальний напис, підпис уповноваженої особи та печатка.

Натомість, заявником вказаних вимог щодо засвідчення копій документів дотримано не було.

3) Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 156 Господарського процесуального кодексу України одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами.

Судом встановлено, що Чернігівським колективним підприємством «Пожтехніка» Добровільного пожежного товариства України до заяви про видачу судового наказу не додано копію вказаної заяви та засвідчені копії додатків до неї (для направлення боржнику), що, з огляду на відсутність у суду повноважень засвідчувати копії документів за відсутності їх оригіналів, унеможливлює виконання положення ч. 2 ст. 156 ГПК України.

Згідно з п. 1,4 ч. 1 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу та наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу.

За приписами ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ГПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених, зокрема, п. 1 ч. 1 ст. 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 150, 152, 153, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Чернігівського колективного підприємства «Пожтехніка» Добровільного пожежного товариства України № 211 від 27.05.2020 р. (вх. № 973/20 від 01.06.2020 р.) про стягнення з Нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» 83 029,20 грн. заборгованості за договором купівлі-продажу № 112/20 МТР від 11.02.2020 р.

Ухвала підписана 03.06.2020 року.

Ухвала набирає законної сили 03.06.2020 р. та може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту підписання (ст..ст.235,255-256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349 ГПК України, інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву, а також строк, який встановлює суд у своєму рішенні, обчислюються з урахуванням п. 4 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Мацко