РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.06.2020Справа № 910/3658/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" до товариства з обмеженою відповідальністю "Мотто Євро Плюс" про стягнення 141 394,02 грн.,

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У березні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" (далі - ТОВ "Баядера Логістик") звернулось до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом, посилаючись на те, що на виконання укладеного між ним та товариством з обмеженою відповідальністю "Мотто Євро Плюс" (далі - ТОВ "Мотто Євро Плюс") договору поставки від 1 листопада 2018 року № 3 позивач здійснив поставку алкогольних напоїв загальною вартістю 189 543,90 грн. Оскільки відповідач взяте на себе за вказаним договором зобов`язання з оплати поставленого товару виконав лише частково, заборгувавши таким чином позивачу 141 394,02 грн., останній, посилаючись на статті 526, 530, 692 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статтю 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), просив суд стягнути з наведеного покупця вищезазначену суму боргу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16 березня 2020 року вищенаведену позовну заяву ТОВ "Баядера Логістик" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/3658/20 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику/повідомлення представників сторін (без проведення судового засідання).

Крім того, цією ухвалою відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Проте ТОВ "Мотто Євро Плюс" у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подало, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направило.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, у порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України, у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі, судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За змістом статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В силу положень статті 10 наведеного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи та про його право подати відзив на позовну заяву, копія ухвали суду від 16 березня 2020 року про відкриття провадження в справі № 910/3658/20 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 14119, місто Київ, вулиця Юрія Іллєнка, будинок 50. Проте вказане відправлення було повернуто підприємством поштового зв`язку на адресу суду без вручення адресату.

Відповідно до частини 3 статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Приписами пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Частинами 1, 2 статті 3 цього Закону визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 цього Закону).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою суду від 16 березня 2020 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Положеннями частини 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи послаблення постановами Кабінету Міністрів України від 4 травня 2020 року № 343, від 14 травня 2020 року № 377 та від 20 травня 2020 року № 392 протиепідеміологічних карантинних заходів, беручи до уваги відсутність протягом тривалого часу будь-яких клопотань сторін, в яких останні заперечували проти розгляду даної справи по суті, а також зважаючи на наявність у матеріалах справи усіх документів та доказів, необхідних для повного, всебічного та об`єктивного її розгляду і вирішення цього спору, суд дійшов висновку про можливість вирішення по суті наведеної справи, призначеної до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання), за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до частин 5, 8 статті 252 ГГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

1 листопада 2018 року між відповідачем та позивачем було укладено договір поставки № 3, відповідно до умов якого останній взяв на себе зобов`язання передати у власність ТОВ "Мотто Євро Плюс" алкогольні напої, а покупець, у свою чергу, - прийняти та оплатити вказаний товар у порядку, визначеному умовами цього договору.

Даний правочин підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками цих суб`єктів господарювання.

Пунктами 3.1-3.3 цього договору передбачено, що постачання товару здійснюється силами та за рахунок постачальника на умовах DDP відповідно до вимог Міжнародних правил тлумачення термінів "Інкотермс" (у редакції 2010 року). Сторони можуть визначити інші умови постачання товару при узгодженні замовлення на цей товар. Постачальник зобов`язаний поставити товар за адресою, яка зазначена в його замовленні, а також у засвідчених покупцем копіях ліцензій як місце здійснення діяльності, або за адресою, яка зазначена у засвідчених покупцем копіях довідок про внесення місць зберігання алкоголю до Єдиного державного реєстру. Постачальник поставляє товар покупцю на підставі його замовлення. Покупець має право здійснити замовлення в усній формі або за допомогою факсимільного, електронного чи поштового зв`язку.

Найменування, кількість, асортимент товару визначається покупцем у замовленні та зазначається постачальником у видатковій накладній на товар (пункт 4.1 вказаної угоди).

Згідно з пунктами 5.1, 5.2 наведеного правочину ціна на товар визначена у прайс-листі постачальника, який діє на момент здійснення покупцем замовлення, та зазначається постачальником у видатковій накладній на товар.

Загальна сума договору дорівнює загальній вартості товару, який постачальник поставив покупцю впродовж всього строку дії даного договору згідно з видатковими накладними на товар (пункт 5.3 договору).

Пунктом 6.1 зазначеної угоди передбачено, що розрахунки за товар здійснюються покупцем протягом 30 календарних днів з дня отримання товару шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника або в іншому узгодженому між сторонами порядку та формі, що не суперечить чинному законодавству України, або за домовленістю сторін - шляхом попередньої оплати.

За умовами пункту 6.2 договору датою оплати покупцем вартості отриманого від постачальника товару є дата зарахування цих грошових коштів на рахунок постачальника.

Відповідно до пункту 9.7 цього договору останній чинний протягом двох років з дати укладення. У випадку, якщо жодна зі сторін не заявила про свої наміри розірвати або змінити договір за один місяць до його закінчення, дана угода вважається автоматично пролонгованою на той же термін та тих же умовах.

Судом встановлено, що позивач на виконання укладеного правочину в період з 30 листопада 2018 року по 30 січня 2019 року поставив відповідачу алкогольні напої на загальну суму 189 862,68 грн. Вказана обставина підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями відповідних видаткових накладних, підписаних уповноваженими представниками сторін та скріплених печатками цих юридичних осіб.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань щодо поставки спірного товару за наведеними видатковими накладними також свідчить відсутність з боку покупця претензій та повідомлень про порушення постачальником умов договору.

З матеріалів справи вбачається, що у період з 19 лютого 2019 року по 5 березня 2019 року відповідачем було повернуто частину поставленого йому ТОВ "Баядера Логістик" товару на загальну суму 15 373,92 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями відповідних накладних на повернення товару, підписаних уповноваженими представниками сторін та скріплених печатками цих контрагентів.

У той же час всупереч умовам вищенаведеного правочину відповідач взятий на себе обов`язок по оплаті вартості поставленого йому товару у встановлений строк виконав лише частково, сплативши постачальнику 32 775,96 грн. та заборгувавши таким чином позивачу (з урахуванням вартості повернутих алкогольних напоїв) 141 712,80 грн.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У частині 2 статті 712 ЦК України зазначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи те, що загальна сума основного боргу відповідача за договором поставки від 1 листопада 2018 року № 3 у розмірі 141 394,02 грн., яку позивач просив суд стягнути з відповідача у прохальній частині його позовної заяви, підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і ТОВ "Мотто Євро Плюс" на момент прийняття рішення не надало документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог ТОВ "Баядера Логістик" до відповідача про стягнення вказаної суми основного боргу, у зв`язку з чим даний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись пунктом 13 статті 8, статтями 129, 232, 236-241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Мотто Євро Плюс" (14119, місто Київ, вулиця Юрія Іллєнка, будинок 50; ідентифікаційний код 41891832) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" (02088, місто Київ, вулиця Харченка Євгенія, будинок 42; ідентифікаційний код 35871504) 141 394 (сто сорок одну тисячу триста дев`яносто чотири) грн. 02 коп. основного боргу, а також 2 120 (дві тисячі сто двадцять) грн. 91 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 3 червня 2020 року.

Суддя Є.В. Павленко