РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.06.2020Справа № 910/4388/20
Суддя Господарського суду міста Києва Підченко Ю.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом доКомунального підприємства "Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів" Товариства з обмеженою відповідальністю "Організація дорожнього руху"
про стягнення 2 693, 55 грн.
Суддя Підченко Ю.О.
Без повідомлення (виклику) учасників справи
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Організація дорожнього руху" (надалі - відповідач) про стягнення збитків у розмірі 2 693, 56 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного приписами п. 201.10 статті 201 Податкового кодексу України обов`язку зареєструвати податкові накладні на дату виникнення податкових зобов`язань призвела до неможливості включення суми податку на додану вартість (надалі - ПДВ) до податкового кредиту позивача та відповідно - до зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, що завдало позивачеві збитків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2020 відкрито провадження у справі № 910/4388/20 та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження від Сторін до суду не надходило та при цьому, відповідно до вказаної вище ухвали суду, про розгляд справи судом Сторони були повідомлені належним чином.

Згідно ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїми правами на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

19.04.2014 між Комунальним підприємством "Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів" (за договором - Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Організація дорожнього руху" (за договором - Постачальник) укладений договір поставки від №19/2014 (далі - Договір).

За умовами п. 2.1. Договору, Постачальник зобов`язується передати, а Покупець прийняти та оплатити технічні організації дорожнього руху (далі - Товар), згідно рахунку та видаткової накладної, на умовах передбачених Договором.

Підпунктом 5.1.1. п. 5.1. Договору встановлено обов`язок Постачальника передати у власність Покупцю товар, видаткову накладну і податкову накладну.

При цьому відповідно до п. 6.1 Договору, за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором, сторони несуть майнову відповідальність відповідно до чинного законодавства України.

Також пунктом 7.6. Договору погоджено, що Сторони за цим Договором є платниками податку на прибуток на загальних підставах і платниками ПДВ. У разі зміни умов оподаткування для однієї із Сторін, вона зобов`язана повідомити іншу Сторону про дані зміни не пізніше 5-ти календарних днів з моменту введення в дію нових умов оподаткування з наданням підтверджуючих документів.

За своєю правовою природою укладений між позивачем та відповідачем договір є договором поставки. Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. ст. 179, 180, 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно зі ст. ст. 173, 174, 175 ГК України (ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України) і відповідно до ст. 629 ЦК України та є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається із видаткових накладних №РН-17/049 від 20.03.2017 на суму 2 710,01 грн (в т.ч. ПДВ 451,67 грн), №РН-17/058 від 21.03.2017 на суму 6 199,99 грн (в т.ч. ПДВ 1033,33 грн), №РН-17/046 від 10.04.2017 на суму 4 644,00 грн (в т.ч. ПДВ 774,00 грн), №РН-17/099 від 13.04.2017 на суму 1 185,60 грн (в т.ч. ПДВ 197,60 грн), № РН-17/105 від 13.04.2017 на суму 1 534,99 грн (в т.ч. ПДВ 255,83 грн) та №РН-17/104 від 21.04.2017 на суму 4 131,76 грн (в т.ч. ПДВ 688,63 грн), позивач поставив, а відповідач прийняв товар відповідно до умов Договору на загальну суму 20 397,35 грн.

Водночас, як вбачається із платіжних доручень № 2393 від 13.04.2017 на суму 5 666,75 грн (в т.ч. ПДВ 944,46 грн), № 2295 від 31.03.2017 на суму 12 501,59 грн (в т.ч. ПДВ 2 083,60 грн), № 2433 від 21.04.2017 на суму 585,60 грн (в т.ч. ПДВ 97,60 грн), а також банківських виписок по рахунку позивача, копії яких містяться в матеріалах справи, відповідач здійснив оплату за товар згідно умов Договору на суму 18 753,35 грн.

Позивач зазначає, що частина грошових коштів, що була сплачена відповідачем згідно вказаних платіжних доручень була зарахована в якості попередньої оплати в сумі 3 491,60 грн. (в т.ч. ПДВ 598,60 грн) від 31.03.2017 за товар поставлений згідно видаткової накладної №РН-17/046 від 10.04.2017 на суму 4 644,00 грн, в сумі 4 614,34 грн від 13.04.2017 (в т.ч. ПДВ 769,05 грн) та в сумі 585,60 грн від 21.04.2017 (в т.ч. ПДВ 97,60 грн). Дана обставина не суперечить інформації, що міститься у наданих позивачем доказах та не відповідачем не заперечується.

Також, в матеріалах справи містяться копії податкових накладних №37 від 20.03.2017 у сумі 2 710,01 грн, у тому числі ПДВ 451,67 грн (зареєстрована відповідно до видаткової накладної №РН-17/049 від 20.03.2017 на суму 2 710,01 грн), №47 від 31.03.2017 у сумі 4 644,00 грн. у тому числі ПДВ 774,00 грн, №73 від 13.04.2017 у сумі 1 534,99 грн, у тому числі ПДВ 255,83 грн (зареєстрована відповідно до видаткової накладної № РН-17/105 від 13.04.2017 на суму 1 534,99 грн) та №75 від 13.04.2017 у сумі 4 131,76 грн, у тому числі ПДВ 688,63 грн, що були зареєстровані відповідачем відповідно до приписів Податкового кодексу України.

При цьому позивач вказує на те, що податкові накладні №47 від 31.03.2017 і № 75 від 13.04.2017 не дають права позивачу на отримання податкового кредиту, оскільки зареєстровані з порушенням строку встановленого п.201.10 ст. 201 ПКУ, коригування вищезазначених податкових накладних відповідачем не проведено та при цьому інших податкових накладних у встановлений Податковим кодексом України термін не зареєстровано та не скореговано, у зв`язку із чим позивач втратив право на включення суми ПДВ 2 693,55 грн до податкового кредиту, що призвело до зайвої сплати позивачем цієї суми до Державного бюджету України.

Так, відповідно до п. 14.1.181 ст. 14 Податкового кодексу України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - ПК), податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. п. а) п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, придбання або виготовлення товарів та послуг.

За приписами п. 198.6 ст. 198 ПК України, Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу перебіг зазначеного строку переривається на період зупинення їх реєстрації та відновлюється з дня припинення процедури зупинення їх реєстрації згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу перебіг зазначеного строку переривається на період зупинення їх реєстрації та відновлюється з дня припинення процедури зупинення їх реєстрації згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 1,2 п. 201.10 ст. 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 201.7 ст. 201 ПК України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Зі змісту приписів п. 201.10 та ст. 201 ПК України вбачається, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

У разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Відтак, як вбачається з викладеного вище, згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Поряд із тим, відповідно до частин 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Доказів на підтвердження реєстрації податкових накладних з огляду на поставку товару відповідно до умов Договору та згаданих вище видаткових накладних №РН-17/058 від 21.03.2017 на суму 6 199,99 грн (в т.ч. ПДВ 1 033,33 грн), №РН-17/046 від 10.04.2017 на суму 4 644,00 грн (в т.ч. ПДВ 774,00 грн), №РН-17/099 від 13.04.2017 на суму 1 185,60 грн (в т.ч. ПДВ 197,60 грн), та №РН-17/104 від 21.04.2017 на суму 4 131,76 грн (в т.ч. ПДВ 688,63 грн), з урахуванням здійснення попередніх оплат в сумі 3 491,60 грн. (в т.ч. ПДВ 598,60 грн) від 31.03.2017, в сумі 4 614,34 грн від 13.04.2017 (в т.ч. ПДВ 769,05 грн) та в сумі 585,60 грн від 21.04.2017 (в т.ч. ПДВ 97,60 грн), відповідачем суду не надано.

А відтак, слід дійти висновку, що відповідач не виконав встановленого Податковим кодексом України обов`язку щодо реєстрації податкових накладних та з наведених вище норм вбачається, що такі порушення відповідача позбавили позивача права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на заявлену позивачем суму 2 693,55 грн, тобто позивач поніс збитки.

З огляду на викладене у цьому випадку є прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача, а також, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками позивача.

За таких обставин, з огляду на наявність усіх елементів складу господарського правопорушення, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків у розмірі 2 693, 55 грн є обґрунтованими, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню.

Також суд враховує, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" та постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" (із внесеними до неї змінами) з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин, у зв`язку з чим до ГПК України внесені зміни щодо продовження процесуальних строків.

Відповідно до ст. 129 ГПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 114, 129, 232, 233, 236, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288, ч. 4 Розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Комунального підприємства "Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Організація дорожнього руху" (02232, м. Київ, вул. Марини Цвєтаєвої, буд. 16, кв. 505; ідентифікаційний ) на користь Комунального підприємства "Експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів" (69035, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Волгоградська, буд. 23; ідентифікаційний ) збитки в розмірі 2 693,55 грн та 2 102,00 грн судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 01.06.2020 року.

Суддя Ю.О. Підченко