ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"03" червня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1578/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г. розглядаючи заяву про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю „Интер ЛТД" від 02.06.2020р. вх. № ГСОО 2-2414/20, подану разом із позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю „Интер ЛТД" до Публічного акціонерного товариства „Акціонерний комерційний банк „Київ", в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Паріс", Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Авалон капітал" про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги за договорами іпотеки

Заява Товариства з обмеженою відповідальністю „Интер ЛТД" про забезпечення позову від 02.06.2020р. вх. № ГСОО 2-2414/20 розглядається судом відповідно до ч. 1 ст. 140 ГПК України без повідомлення учасників справи.

Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю „Интер ЛТД" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою від 02.06.2020р. вх. № ГСОО 1628/20 до Публічного акціонерного товариства „Акціонерний комерційний банк „Київ", в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Паріс", Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Авалон капітал" про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги за договорами іпотеки.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Интер ЛТД" направлено на визнання недійсним Договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 14.11.2019р., укладеного між Публічним акціонерним товариством „Акціонерний комерційний банк „Київ" та Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Паріс", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. та Договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 21.02.2020р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Паріс" та Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Авалон капітал", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зуєвою Н.В.

Одночасно з поданням позовної заяви до суду, Товариством з обмеженою відповідальністю „Интер ЛТД" було подано заяву про забезпечення позову від 02.06.2020р. вх. № ГСОО 2-2414/20, відповідно до якої Товариство з обмеженою відповідальністю „ИНТЕР ЛТД" просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом встановлення заборони Товариству з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Авалон капітал", Товариству з обмеженою відповідальністю „Крипт інвест Клуб" та суб`єктам державної реєстрації, приватним та державним нотаріусам, а також іншим особам та органам у разі виконання ними повноважень державного реєстратора щодо вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо об`єкта нерухомого майна, а саме нежитлових приміщень та споруд загальною площею 10349, 1 квадратних метри, які в цілому складаються з:

літ. А - адміністративно-виробнича будівля № 2, загальною площею 4, 120, 8 квадратних метри, літ „Б" - виробнича будівля № 1 - 4611, 2 квадратних метри, літ. „В,В1" - склад-допоміжна будівля № 1- 732,4 квадратних метри, літ. „В,В1" - склад-допоміжна будівля № 1-732,4 квадратних метри, літ. „Г" -виробнича будівля № 3 - загальною площею 269,2 квадратних метри, літ „Д" - склад № 2 - загальною площею 47,3 квадратних метри, літ. „И" - виробнича будівля № 4, № 5 - загальною площею 226,7 квадратних метри, літ. „К" - підсобна будівля № 1 - загальною площею 52,6 квадратних метри, літ. „М,М1" - допоміжна будівля № 1 - загальною площею 219, 2 квадратних метри, літ. „Л" - підсобна будівля № 2 - загальною площею 69,7 квадратних метри, літ."І" - вимощення, 1-6 - огорожа, що знаходяться за адресою Одеська область, м. Одеса, вулиця Варненська, будинок 21 Е (Космонавта Комарова, будинок 14).

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову від 02.06.2020р. вх. № ГСОО 2-2414/20 Товариством з обмеженою відповідальністю „Интер ЛТД" було зазначено суду наступне.

Позивач зазначає, що 26 лютого 2010р. між Публічним акціонерним товариством „Акціонерний комерційний банк „Київ", як кредитором, та Товариством з обмеженою відповідальністю „Интер ЛТД", як позичальником був укладений Договір про надання відновлювальної кредитної лінії за № 004/10, за яким Товариство з обмеженою відповідальністю „Интер ЛТД" отримало від Публічного акціонерного товариства „Акціонерний комерційний банк „Київ" в кредит грошові кошти в сумі 40900000,00 грн.

В якості забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю „Интер ЛТД" зобов`язань за вищевказаним кредитним договором між Публічним акціонерним товариством „Акціонерний комерційний банк „Київ", як іпотекодержателем та Товариством з обмеженою відповідальністю „Адікт", як іпотекодавцем укладено іпотечний договір від 26.02.2010р., посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 198 згідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю „Адікт" передало в іпотеку Публічному акціонерному товариству „Акціонерний комерційний банк „Київ" нежитлові будівлі та споруди загальною площею 10 349, 1 квадратних метри, які в цілому складаються з: літ. А - адміністративно-виробнича будівля № 2, загальною площею 4, 120, 8 квадратних метри, літ „Б" - виробнича будівля № 1 - 4611, 2 квадратних метри, літ. „В,В1" - склад-допоміжна будівля № 1-732,4 квадратних метри, літ. „В,В1" - склад- допоміжна будівля № 1-732,4 квадратних метри, літ. „Г" -виробнича будівля № 3 - загальною площею 269,2 квадратних метри, літ „Д" - склад № 2 - загальною площею 47,3 квадратних метри, літ. „И" - виробнича будівля № 4, № 5 - загальною площею 226,7 квадратних метри, літ. „К" - підсобна будівля № 1 - загальною площею 52,6 квадратних метри, літ. „М,М1" - допоміжна будівля № 1 - загальною площею 219, 2 квадратних метри, літ. „Л" - підсобна будівля № 2 - загальною площею 69,7 квадратних метри, літ. „І" - вимощення, 1-6 - огорожа, що знаходяться за адресою Одеська область, м. Одеса, вул. Космонавта Комарова, будинок 14 та належали іподекодавцеві на підставі Договору про поділ нерухомого майна в натурі та припинення спільної часткової власності від 09.02.2010р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 198 право власності, яке зареєстроване згідно з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 10 лютого 2010 року КП „Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості", номер витягу 25281346, реєстраційний номер - 29658810, номер запису 3058 в книзі 93неж-135.

Як пояснює позивач, 12 листопада 2019р. між Публічним акціонерним товариством „Акціонерний комерційний банк „Київ" - первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Паріс" був укладений договір за №12/11-2019/2 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого, Публічне акціонерне товариство „Акціонерний комерційний банк „Київ" відступило Товариству з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Паріс" серед інших кредитних портфелів, право вимоги за кредитним договором № 004/10 від 26 лютого 2010 року на загальну суму 60196 120,60 грн. (з яких 40900000, 00 грн. - сума за кредитом, 10470400,00грн. сума за процентами, 8825720, 60 грн. - сума за пенями у зв`язку із чим Товариство з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Паріс" стало новим кредитором у відповідних зобов`язаннях.

Надалі, як зазначає позивач, 14.11.2019р. між Публічним акціонерним товариством „Акціонерний комерційний банк „Київ" - первісним іпотекодержателем та Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Паріс" - новим іпотекодержателем був укладений договір відступлення права вимоги за договором іпотеки від 26.02.2010р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. та зареєстрований в реєстрі за № 1457, за яким Товариство з обмеженою відповідальністю „Адікт", як поручитель за грошовими зобов`язаннями позивача, передало в іпотеку банку вищевказані об`єкти нерухомого майна.

Відповідно до умов цього договору, Публічне акціонерне товариство „Акціонерний комерційний банк „Київ" відступило Товариству з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Паріс" право вимоги за іпотечним договором з усіма додатковими угодами та додатками до нього, що є невід`ємною частиною, а Товариство з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Паріс" набуло зазначене право вимоги.

У подальшому, як зазначає позивач, 17 лютого 2020р. між Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Паріс" та Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Авалон капітал" був укладений договір за №17/02/2020-1 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Паріс" відступило Товариству з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Авалон капітал" право вимоги за кредитним договором № 004/10 від 26 лютого 2010 року на загальну суму 60196120,60 грн.

21.02.2020р. Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Паріс" та Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Авалон капітал" був укладений договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, згідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Паріс" відступило Товариству з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Авалон капітал" право вимоги за іпотечним договором від 26.02.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зуєвою Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 34.

Позивачем було зазначено суду, що він обґрунтовує незаконність набуття Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Авалон капітал" права вимоги по зобов`язанню за договором про надання відновлювальної кредитної лінії за № 004/10 від 26 лютого 2010 року і як наслідок, права вимоги за договором іпотеки від 26 лютого 2010 року з підстав незаконної переуступки права вимоги від Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Паріс" до Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Авалон капітал".

За посиланням позивача, фактично, до моменту прийняття остаточного судового рішення по господарській справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Интер ЛТД", Товариство з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Авалон капітал" має усі права стягувача по зобов`язанню позивача, в тому числі права звернення стягнення на предмет іпотеки вищезгаданого нерухомого майна та відчуження його третім особам.

Також позивачем було зазначено суду, що 29.05.2020р. року ухвалою господарського суду Одеської області за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Авалон капітал" була здійснена замінена стягувача у виконавчому провадженні №57856968 від 06.12.2018р. з примусового виконання наказу господарського суду Одеської області від 30.07.2013 року по справі № 15/148-10-4045 з Публічного акціонерного товариства „Акціонерний комерційний банк „Київ" на Товариство з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Авалон капітал" та зазначено, що вказана ухвала на дату подання позовної заяви не набула законної сили.

Крім того, позивач зазначає, що до набрання законної сили вищевказаною ухвалою про заміну сторони у виконавчому провадженні, 26.02.2020р., Товариство з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Авалон капітал" здійснило державну реєстрацію оспорюваного договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Після чого, за твердженням позивача, 21.05.2020р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, м. Київ, Зуєвою Наталією Василівною, відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 52331380, було зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Авалон капітал" право приватної власності на вищевказане нерухоме майно на підставі договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 21 лютого 2020р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Паріс" та Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Авалон капітал", зареєстрованого в реєстрі за № 34, що підтверджується копією відповідного витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 209969179.

Також позивачем зверталася увага суду на той факт, що право власності на нежитлові об`єкти нерухомого майна, які є предметом договору іпотеки були зареєстровані приватним нотаріусом Зуєвою Н.В. за Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Авалон капітал" о 23 годині ночі, що натякає, за посиланням позивача, про бажання ТОВ Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Авалон капітал" як найскоріше здійснити подальшу перереєстрацію права власності на предмет іпотеки на третіх осіб.

Згодом, як пояснює позивач, 25.05.2020р., за невідомих обставин та підстав, нежитлові будівлі, що є предметом забезпечення виконання зобов`язань позивача були зареєстровані за Товариством з обмеженою відповідальністю „Крипт Інвест Клуб" на підставі рішення державного реєстратора Юридичного департаменту Одеської міської ради Тащі Я.Г. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 52367994 від 25.05.2020, та зазначено, що вказана юридична особа на цей час, згідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є власником нежитлових будівель, які є предметом іпотеки за іпотечним договором від 26 лютого 2010 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством „Акціонерний комерційний банк „Київ" та Товариством з обмеженою відповідальністю „Адікт", зареєстрованим в реєстрі за № 198, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською О.В.

Позивач стверджує, що він підставно та обґрунтовано вважає, що незаконність отримання Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Авалон капітал" права вимоги по зобов`язанню за договором про надання відновлювальної кредитної лінії за № 004/10 від 26 лютого 2010 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством „Акціонерний комерційний банк „Київ", як кредитором, та Товариством з обмеженою відповідальністю „Интер ЛТД", та, як наслідок відступлення права вимоги за договором іпотеки від 26.02.2010 року, а також доведені позивачем обставини незаконної перереєстрації Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Авалон капітал" права власності на предмет іпотеки третім особам, може вплинути на подальшу юридичну долю заставного майна, за яке позивач, як позичальник несе солідарну та похідну з іпотекодавцем - Товариством з обмеженою відповідальністю „Адікт" відповідальність.

Позивач зазначає суду, що Товариство з обмеженою відповідальністю „Интер ЛТД", як позичальник за кредитним договором має право розраховувати на те, що його зобов`язання буде виконане належним чином, в тому числі за рахунок предмету іпотеки, яке Товариство з обмеженою відповідальністю „Адікт" надало в якості гарантування забезпечення зобов`язань позивача.

Проте, як вказує позивач, у випадку подальшого незаконного відчуження предмету іпотеки третім особам, за юридичним сприянням Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Авалон капітал", яке на цей час є стягувачем у зобов`язанні, Товариство з обмеженою відповідальністю „Интер ЛТД" не зможе розраховувати на належне виконання свого зобов`язання за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки майно буде перебувати у власності невідомих юридичних, а можливо й фізичних осіб.

Зазначене, за твердженням позивача, є обґрунтованою підставою для вжиття судом заходів забезпечення позову.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Интер ЛТД" від 02.06.2019р. вх. № ГСОО 2-2414/19 про забезпечення позову про, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; виключено; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; виключено; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Положеннями абз. 1 ч. 6 ст. 140 ГПК України визначено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.138 ГПК України, заява про забезпечення позову подається після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (пункт 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16).

Судом встановлено, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Интер ЛТД" направлено на визнання недійсним Договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 14.11.2019р., укладеного між Публічним акціонерним товариством „Акціонерний комерційний банк „Київ" та Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Паріс", та Договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 21.02.2020р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Паріс" та Товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Авалон капітал".

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом цієї норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Крім іншого, позивач зазначає суду, що наразі нежитлові будівлі, що є предметом забезпечення виконання зобов`язань зареєстровані за Товариством з обмеженою відповідальністю „Крипт інвест клуб" та посилається на рішення державного реєстратора ,Юридичного департаменту Одеської міської ради Тащі Я.Г. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 52367994 від 25.05.2020р.

Відповідно до ст. 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Проте, матеріали заяви про забезпечення позову, що подана Товариством з обмеженою відповідальністю „Интер ЛТД", не містять доказів та не засвідчують факти та посилання позивача, що викладені ним у заяві про забезпечення позову, зокрема, щодо того, що наразі нежитлові будівлі, що є предметом забезпечення виконання зобов`язань, зареєстровані за Товариством з обмеженою відповідальністю „Крипт інвест клуб".

Крім цього, суд зазнає, що позивачем не здійснено забезпечення надання доказів або інформації, яка б свідчила, що наразі відповідачами чи іншими особами вчиняються дії щодо відчуження майна, що є предметом іпотечного договору.

Відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Між тим, на переконання суду, у заяві позивача про забезпечення позову відсутні посилання на наявність будь-яких доказів задля встановлення усіх обставин, з якими позивачем пов`язується необхідність застосування певного виду забезпечення позову.

При цьому, господарський суд зазначає, що підстави, що визначені позивачем у поданій ним позовні заяві до Публічного акціонерного товариства „Акціонерний комерційний банк „Київ", в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Паріс", Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Авалон капітал" про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги за договорами іпотеки не можна розглядати як безспірні та такі, що не ще потребують доведення та такі, що обґрунтовують необхідність забезпечення поданого позову.

Згідно з ст. 140 ГПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Між тим, на переконання суду, у заяві позивача про забезпечення позову відсутні посилання на наявність будь-яких доказів задля встановлення обставин, з якими позивачем пов`язується необхідність застосування певного виду забезпечення позову.

Згідно з ст. 140 ГПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

З огляду на вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю „Интер ЛТД" у задоволенні заяви про забезпечення позову у зв`язку з недоведеністю обставин, з якими позивач пов`язує та обґрунтовує необхідність забезпечення поданого ним позову.

Керуючись ст.ст.136-138,140,234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю „Интер ЛТД" у задоволенні заяви про забезпечення позову від 02.06.2020р. вх. № ГСОО 2-2414/20.

Ухвала набирає чинності 03.06.2020р. та може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Копію ухвали суду направити на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю „Интер ЛТД": м. Одеса, вул. Базарна, буд. 71.

Суддя Т.Г. Д`яченко