ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття апеляційного провадження

"26" травня 2020 р. Справа№ 910/7986/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Грека Б.М.

суддів: Отрюха Б.В.

Пантелієнка В.О.

за участю секретаря судового засідання: Ковган О.І.
за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 26.05.2020
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кліко компані"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.07.2019

у справі №910/7986/19

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Веста" (ТОВ"ІНВЕСТОХІЛС ВЕСТА")

до Приватного акціонерного товариство "Балаклавське рудоуправління ім. О.М. Горького"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою про порушення справи про банкрутство боржника оскільки останній неспроможний сплатити борг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2019 відкрито провадження у справі №910/7986/19, визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Веста" кредитором Приватного акціонерного товариство "Балаклавське рудоуправління ім. О.М. Горького" на суму 440391933,33 грн, з яких: 19210,00 грн - вимоги першої черги, 440372723,33 грн - вимоги четвертої черги; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника з 11.07.2019, введено процедуру розпорядження майном боржника з 11.07.2019, призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Кліко компані" (не сторона у справі) звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.07.2019 та відмовити заявнику у відкритті провадження у справі про банкрутство боржника.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.09.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кліко компані" задоволено, ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.07.2019 про відкриття провадження у справі №910/7986/19 скасовано, прийнято нове рішення, яким відмовлено у відкритті провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариство "Балаклавське рудоуправління ім. О.М. Горького".

Постановою Верховного Суду від 06.02.2020 у справі №910/7986/19 постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.09.2019 скасовано, справу направлено на новий апеляційний розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Кліко компані", яке не є стороною у справі, зазначає, що він акціонер та оскаржуваною ухвалою порушено його права та інтереси. Крім того, судом в оскаржуваній ухвалі не зазначено наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство боржника за заявою ТОВ «ФК «ВЕСТА», а лише обмежено загальними фразами, що заборгованість є підтвердженою.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТОХІЛС ВЕСТА" надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Представники сторін повідомлені належним чином, направленням на адреси місцезнаходження учасників справи копій ухвали суду.

Крім того, судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень", для доступу до судових рішень загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що сторони не були позбавлені права та можливості ознайомитись з ухвалами суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд вважає за можливе здійснювати розгляд скарги, так як сторони належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, учасниками якої вони є, а часткова неявка не перешкоджає розгляду справи.

З урахування вказівок суду касаційної інстанції, розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю, з огляду на наступне.

Після ухвалення оскаржуваного судового рішення законодавство було змінено, зокрема 21 жовтня 2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18 жовтня 2018 року № 2597-VIII(далі - Кодекс № 2597-VIII).

У пункті 4 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону про банкрутство.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до події, факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце (висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 3-1085гс15).

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював і Конституційний Суд України. Зокрема, у рішеннях від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012 Конституційний Суд України зазначив, що закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Під негайною дією норми права в часі слід розуміти поширення дії нової норми на ті правові наслідки, які хоча й випливають з юридичних фактів, що виникли під час чинності попередньої норми, проте настають після набрання чинності новою нормою (висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30.03.2016 у справі № 6-2411цс15).

Отже, у разі негайної дії норми права застосовується норма, яка була чинною на момент здійснення відповідної процесуальної дії. Більш пізня норма права скасовує дію попередньої норми, отже, стара норма права перестає діяти, оскільки замінена пізнішою, яка регулює ті самі суспільні відносини.

Із матеріалів справи вбачається, що оскаржувана ухвала у цій справі прийнята 11.07.2019 та мала місце як юридичний факт під час дії Закону про банкрутство, а провадження в суді апеляційної інстанції здійснюється вже після вступу в силу Кодексу України з процедур банкрутства.

Отже, здійснюючи перегляд ухвали місцевого суду від 11.07.2019, апеляційний суд, проаналізував безпосередньо для ТОВ "КЛІКО КОМПАНІ" можливість захисту таких прав та інтересів за Кодексом України з процедур банкрутства, з урахуванням того, що норми Закону про банкрутсво регулюють відповідні правовідносини таким чином як і Кодекс України з процедур банкрутства, крім того, з набранням чинності Кодексу, Закон про банкрутство втратив чинність, а отже, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про застосування норм Кодекс України з процедур банкрутства.

Відповідно до ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Таким чином, законодавець визначив коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її право; інтерес; обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Разом з цим, оскаржуване судове рішення, особою не залученою до участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи зачіпає оскаржуване судове рішення безпосередньо права та обов`язки скаржника, та лише після встановлення таких обставин, вирішити питання про залучення такої особи у якості третьої особи та про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про її права і обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10.05.2018р. у справі № 910/22354/15, від 19.06.2018р. у справі № 910/18705/17, від 11.07.2018р. у справі № 911/2635/17.

Преамбулою Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Відповідно до статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства, учасниками у справі про банкрутство є сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір.

Отже, виходячи з аналізу зазначених положень Кодексу, у справах про банкрутство учасники та акціонери боржника наділені можливістю захищати власні права та інтереси через уповноважену особу засновників (учасників, акціонерів). Разом з тим, така участь повинна підтверджуватись належними доказами (протоколом/рішенням зборів акціонерів) та здійснюватися не кожним акціонером окремо, а через уповноважених на здійснення такого захисту осіб.

З матеріалів справи вбачається, що скаржник мотивує свої права тим, що оскаржувана ухвала про порушення справи про банкрутство ПрАТ "Балаклавське рудоуправління імені О.М. Горького" безпосередньо впливає на права й інтереси ТОВ "КЛІКО КОМПАНІ", так як скаржник володіє часткою у статутному капіталі акціонерного товариства-боржника, є власником 12, 4667% акцій боржника.

ТОВ "КЛІКО КОМПАНІ" на підтвердження доводів щодо наявності у нього прав та інтересів заінтересованої особи надав виписку про стан рахунку в цінних паперах станом на 11.07.2019, де зазначено, що він є власником 12, 4667% акцій боржника.

Положеннями ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутсва передбачено, що учасниками у справі про банкрутство є, зокрема, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника.

Уповноваженою особою засновників (учасників, акціонерів) боржника, згідно цієї статті є особа, уповноважена загальними зборами учасників (акціонерів), що володіють більш як половиною статутного капіталу боржника, представляти їхні інтереси під час провадження у справі про банкрутство з правом дорадчого голосу.

Водночас, як перевірено апеляційним судом, з матеріалів не вбачається, що уповноважене ТОВ "КЛІКО КОМПАНІ" здійснювати захист учасників та акціонерів боржника у справі про банкрутство ПАТ "Балаклавське рудоуправління імені О.М. Горького" згідно з рішенням зборів акціонерів боржника.

Таким чином, керуючись приписами ЗУ «Про акціонерні товариства» скаржник не є акціонер, який володіє контрольним пакетом акцій, а, отже, не має право на оскарження процесуальних рішень судів, якими вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є заявник.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 4 Кодексу України з процедур банкрутства, засновники (учасники, акціонери) боржника в межах своїх повноважень зобов`язані вживати своєчасних заходів для запобігання банкрутству боржника. Засновниками (учасниками, акціонерами) боржника в межах заходів щодо запобігання банкрутству боржника може бути надана фінансова допомога в розмірі, достатньому для погашення грошових зобов`язань боржника перед кредиторами, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування і відновлення платоспроможності боржника (санація боржника до порушення провадження у справі про банкрутство).

З`ясовуючи правовий статус скаржника, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що він не є учасником цієї справи, оскільки матеріали справи не містять доказів уповноваження його іншими акціонерами на представництво інтересів.

Разом з тим, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність у скаржника повноважень на представництво акціонерів або інших учасників провадження у даній справі про банкрутство (кредиторів боржника, чи інших осіб, передбачених статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутсва) апеляційний господарський суд прийшов до висновку про закриття провадження у справі відповідно до Кодексу про банкрутство, які визначають коло учасників провадження у справі, які можуть оскаржувати прийняті у справі рішення відповідно до статті 254 ГПК України.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

При цьому, доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Так, Європейський суд з прав людини у справі "Устименко проти України" вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. п. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення у справі "Устименко проти України").

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття провадження за апеляційною скарго, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку (ч. 2 ст. 264 ГПК України).

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд закриває апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кліко компані" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.07.2019 у справі №910/7986/19.

Керуючись ст.ст. 234, 235, п. 3 ч. 1 ст. 264 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кліко компані" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.07.2019 у справі №910/7986/19 - закрити.

Матеріали справи №910/7986/19 направити до Господарського суду міста Києва.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в силу п. 3 ч. 1 ст. 287 ГПК України протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту відповідно до ч. 1 ст. 288 ГПК України.

Головуючий суддя Б.М. Грек

Судді Б.В. Отрюх

В.О. Пантелієнко