номер провадження справи 15/48/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2020 Справа № 908/649/20

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Горохова Ігоря Сергійовича, розглянувши матеріали

за позовом Приватного акціонерного товариства "Кальчицький кар`єр", 87040, Донецька область, Нікольський (Володарський) район, с. Кальчик

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлас СМД Україна", 69001, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 2

про стягнення коштів

за участю секретаря судового засідання Осоцький Д.І.

за участю представників сторін та учасників процесу:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився.

Суть спору:

10.03.2020 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна Приватного акціонерного товариства "Кальчицький кар`єр", Донецька область, Нікольський (Володарський) район, с. Кальчик до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлас СМД Україна", м. Запоріжжя про стягнення заборгованості за поставлену продукцію за договором постачання № 09/04-4 від 03.05.2017 у розмірі 409 914,72 грн.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань перед позивачем щодо своєчасної оплати за поставлений, згідно з договором постачання № 09/04-4 від 03.05.2017, укладеним між сторонами, товар.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2020, справу № 908/649/20 передано на розгляд судді Горохову І.С.

Ухвалою суду від 13.03.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/649/20, присвоєно справі номер провадження 15/48/20. Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 01.04.2020 о/об 10 год. 40 хв. Ухвалою суду від 01.04.2020 оголошено у судовому засіданні перерву до 27.04.2020 о/об 11 год. 15 хв.

Ухвалою суду від 27.04.2020 у судовому засіданні оголошувалась перерва до 25.05.2020 о/об 15 год. 15 хв.

В судове засідання призначене на 25.05.2020 представники сторін не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

У зв`язку з неявкою сторін звукозапис судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювався.

Представник позивача не з`явився до судового засідання, надіслав клопотання від 22.05.2020 про розгляд справи за відсутності представника позивача. Позов підтримав у повному обсязі, наполягає на його задоволенні.

Відповідач у призначені судові засідання 01.04.2020, 27.04.2020 не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому порядку шляхом направлення на адресу відповідної ухвали. Вимоги ухвал господарського суду про відкриття провадження від 13.03.2020, ухвал від 01.04.2020, 27.04.2020 не виконав, відзив на позов не надав.

З метою повідомлення учасників справи про дату, час та місце судового засідання, судом, на юридичну адресу відповідача, визначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю "Атлас СМД Україна" (69001, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 2), рекомендованою кореспонденцією надіслано копію ухвали господарського суду від 13.03.2020 про відкриття провадження у справі та копії ухвал від 01.04.2020, 27.04.2020.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 13.03.2020, ухвала від 01.04.2020 надіслані на зареєстровану адресу відповідача, повернулись до господарського суду з позначкою пошти «За закінчення терміну зберігання».

Таким чином, судом дотримано положення частин 2-4 ст. 120 ГПК України та ч. 5 ст. 242 ГПК України щодо повідомлення учасників справи про дату, час і місце судового засідання та вчинення відповідної процесуальної дії шляхом вручення сторонам копій ухвал по даній справі в порядку визначеному ГПК України.

Частиною 9 ст. 165 ГПК України закріплено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п.1) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки (п.2).

Отже, враховуючи, що сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце призначеного судового засідання, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін за наявними в матеріалах справи документами.

В судому засіданні 25.05.2020, враховуючи. 4 ст. 240 ГПК України, судом прийнято рішення у справі без його проголошення.

Розглянувши надані документи і матеріали, суд установив.

Позивач посилається на укладення з Товариством з обмеженою відповідальністю "Атлас СМД Україна" (покупець, відповідач) договору постачання № 09/04-4 від 03.05.2017 за умовами якого постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію, вид, кількість, сортамент, ціна, а також інші умови постачання, які визначені цим договором, а також додатками до нього (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п. 2.2. Договору, умови постачання продукції згідно з Правилами «Інкотермс-2010» FCA (склад постачальника: Донецька область, Нікольський (Володарський) район, с. Кальчик).

Датою постачання продукції є дата, вказана в накладній і товарно-транспортній накладній на передачу продукції (п. 2.4 Договору).

Ціни на продукцію, з урахуванням умов постачання, визначається у відповідних рахунках-фактурах (3.1 Договору).

Розділом 4 сторони визначили умови платежів. Відповідно до 4.2, 4.3, 4.4 Договору оплата продукції робиться шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, вказаний у цьому договорі. Покупець зобов`язаний зробити оплату кожної партії продукції, в порядку і на умовах обумовлених в додатках до цього Договору. Датою оплати продукції вважається дата надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Усі документи, що стосуються цього Договору є додатками і його невід`ємною частиною (п. 8.5 Договору).

Згідно із п. 8.6 Договору, цей договір діє з моменту його підписання повноважними представниками сторін і діє до 31.12.2018.

Судом встановлено, що позивачем на адресу відповідача поставлено продукцію, а відповідачем прийнято поставлений товар на загальну суму 2 603 380,72 грн з ПДВ, що підтверджується видатковими накладними, копії яких містяться в матеріалах справи та підписані представниками сторін та скріплені їх печатками.

Як зазначає позивач, відповідач всупереч умовам договору постачання № 09/04-4 від 03.05.2017 свої зобов`язання щодо оплати за поставлений товар виконав частково, сплативши товар на загальну суму 2 193 466,00 грн, що підтверджується банківськими виписками: за 28.04.2017 на суму 24 775,80 грн, за 12.06.2017 на суму 5 722,20 грн, за 23.10.2017 на суму 140 184,00 грн, за 03.11.2017 на суму 69 120,00 грн, за 09.11.2017 на суму 122 500,00 грн, за 13.04.2018 на суму 500 000,00 грн, за 27.04.2018 на суму 346 600,00 грн., за 17.05.2018 на суму 680 760,00 грн, за 22.06.2018 на суму 203 804,00 грн, за 02.07.2018 на суму 100 000,00 грн. У зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача основний борг у розмірі 409 914,72 грн.

03.12.2019 позивачем надіслано на адресу відповідача Вимогу про сплату зобов`язань за спірним договором на суму 409 914,72 грн, докази надсилання містяться в матеріалах справи.

Відповідно до Акту звірки станом на 31.01.2020, підписаного як позивачем так і відповідачем, заборгованість відповідача перед позивачем склала 409 914,72 грн.

Враховуючи наявну заборгованість позивач звернувся до господарського суду з позовом по даній справі про стягнення з відповідача 409 914,72 грн.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 статті 181 Господарського кодексу України встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Аналогічні норми містить і стаття 207 Цивільного кодексу України.

Позивачем до позову додано засвідчену копію договору постачання № 09/04-4 від 03.05.2017, який підписано лише з боку ПАТ «Кальчицький кар`єр», оригіналу договору постачання або належним чином засвідченої копії підписаного обома сторонами за договором постачання, суду не надано.

На підтвердження постачання товару відповідачу надано видаткові накладні в яких міститься посилання на договір № ДГ-09/04-4 від 03.05.2017, банківські виписки про часткове перерахування відповідачем коштів за отриманий товар в яких призначення платежу зазначено з посилання на рахунки, а не договір № ДГ-09/04-4 від 03.05.2017. Акт звірки взаємних розрахунків станом на 31.01.2020 підписаний між позивачем та відповідачем також не містить посилань на договір № ДГ-09/04-4 від 03.05.2017.

За наявності вказаних документів суд вважає, що між позивачем та відповідачем укладено договір постачання у спрощений спосіб.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 639 Цивільного кодексу України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого товару стала підставою звернення позивача до суду з вимогою про стягнення з відповідача суми заборгованості по оплаті за поставлений товар в примусовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Підписання покупцем видаткових накладних, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і які відповідають вимогам, зокрема ст. 9 названого Закону і Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, фіксує здійснення господарських операцій і є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Дії сторін (передача продавцем товару покупцю за видатковими накладними, прийняття товару покупцем) свідчать про виникнення між ними правовідносин поставки.

Згідно з частиною другою статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи, що між сторонами укладено договір у спрощений спосіб та строк виконання зобов`язання не встановлений, необхідна наявність вимога позивача про його виконання.

03.12.2019 позивачем на адресу відповідача була надіслана вимога про сплату боргу № 97 від 03.12.2019, про що свідчить квитанція та опис вкладення, надані до матеріалів справи.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідачем не надано доказів сплати вартості поставленого товару на суму 409 914,72 грн, не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності його обов`язку зі сплати заявленої в позові заборгованості, у зв`язку з чим суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 409 914,72 грн

Позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача в сумі 6148,73 грн.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлас СМД Україна" (69001, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 2, ідентифікаційний код юридичної особи 374774227) на користь Приватного акціонерного товариства "Кальчицький кар`єр" (87040, Донецька область, Нікольський (Володарський) район, с. Кальчик, ідентифікаційний код юридичної особи 00292238) заборгованість за поставлену продукцію в розмірі 409 914,72 грн (чотириста дев`ять тисяч дев`ятсот чотирнадцять гривень 72 коп), судовий збір у сумі 6148,73 грн (шість тисяч сто сорок вісім гривень 73 коп.). Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 4 розділу Х «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження, продовжуються на строк дії карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Повний текст рішення складено 01 червня 2020 року.

Суддя І. С. Горохов