РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.05.2020Справа № 910/17685/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В. В., за участі секретаря судового засідання Топіхи І.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження

позовну заяву Фізичної особи-підприємця Гудзенка Віталія Івановича, м. Полтава

до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми «Елін Лтд», м. Київ

про стягнення 433 000,00 грн.

Представники:

від позивача: Сидоренко І.О.;

від відповідача: Клімушев Є.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Гудзенко Віталій Іванович (далі - ФОП Гудзенко В.І./позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми «Елін Лтд» (далі - ТзОВ Фірма «Елін Лтд»/відповідач) про стягнення 433 000,00 грн збитків, заподіяних під час перевезення вантажу.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивачем на виконання умов контракту №01 від 22.02.2019, в березні 2019 року здійснено відправлення товару (бджолиної отрути) у вигляді порошку на адресу спеціалізованої біотехнологічної компанії «Cfm Oskar Tropitzsch GmbH» (Німеччина) з усіма необхідними документи для відправлення товару до країни-імпортера, в тому числі з міжнародним ветеринарним сертифікатом.

Для здійснення міжнародного перевезення товару позивач звернувся до відповідача. Проте, це відправлення повернулося з підстав відсутності ветеринарного сертифікату, у зв`язку з чим позивачу довелось повторно отримувати міжнародний ветеринарний сертифікат, здійснювати повторне митне оформлення зі сплатою митних платежів та вдруге відправляти вантаж до Німеччини, внаслідок чого позивачем понесені збитки у розмірі 433 000,00 грн. Оскільки міжнародний ветеринарний сертифікат Ю-31 №006374 втрачено відповідачем під час здійснення перевезення вантажу, відповідно збитки понесені позивачем мають бути відшкодовані за його рахунок.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 18.12.2019 позовну заяву прийняв до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 27.01.2020.

10.01.2020 через відділ діловодства суду відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому ТзОВ Фірма «Елін Лтд» заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що відповідач належним чином виконав свої зобов`язання щодо здійснення транспортування міжнародного експрес відправлення № 56 у відповідності до наданих позивачем документів.

Крім того, відповідачем подано клопотання про витребування у позивача оригіналів документів, а саме: Контракту № 01/14 від 14.01.2014, Контракту № 01 від 22.02.2019, міжнародної повітряної накладної FedEx №56 від 04.03.2019 для огляду, а також належним чином завірену повну копію міжнародної повітряної накладної FedEx №56 від 04.03.2019 з перекладом на українську мову.

27.01.2020 суд задовольнив клопотання відповідача про витребування у ФОП Гудзенка В.І. оригіналів документів та відклав підготовче засідання на 17.02.2020.

13.02.2020 до канцелярії суду позивачем подано відповідь на відзив.

У підготовче засідання 17.02.2020 з`явилися представники позивача та відповідача, які надали суду пояснення та документи для долучення до матеріалів справи на виконання вимог ухвали суду від 27.01.2020.

17.02.20 суд відклав підготовче засідання на 16.03.2020.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 19.02.2020 задовольнив клопотання позивача про проведення підготовчого судового засідання, призначеного на 16.03.2020, в режимі відеоконференції.

16.03.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли письмові пояснення по справі.

16.03.2020 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 27.04.2020.

27.04.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

27.04.2020 суд оголосив перерву в судовому засіданні до 25.05.2020.

25.05.2020 у судове засідання з`явилися представники позивача та відповідача. Представник ФОП Гудзенко В.І. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, представник ТзОВ Фірма «Елін Лтд» у свою чергу проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

22.02.2019 між Фізичною особою-підприємцем Гудзенко Віталієм Івановичем та Компанією «Esparma GmbH» укладено контракт №01, відповідно до якого продавець зобов`язується продати та передати у власність покупця, а покупець оплатити та прийняти товар в кількості, визначеній у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього контракту.

Відповідно до митної декларації № UA806020/2019/205623, позивачем 04.03.2019 відправлено бджолину отруту у вигляді порошку вагою 2 кг., яка використовується як сировинний матеріал для подальшої переробки,

Згідно з даними цієї декларації, одержувачем товару є Компанія «Cfm Oskar Tropitzsch GmbH», Німеччина. Перевізником виступало ТзОВ Фірма «Елін Лтд».

Крім того, в матеріалах справи міститься міжнародна транспортна накладна № 8060 2204 5456, з якої вбачається, що відправником є Гудзенко В., а отримувачем - Компанія «Cfm Oskar Tropitzsch GmbH», Німеччина.

Згідно з митною декларацією № UA806020/2019/213232, товар - бджолина отрута у вигляді порошку, яка використовується як сировинний матеріал для подальшої переробки вагою 2 кг, повернувся 22.07.2019 в Україну, одержувачем значиться ФОП Гудзенко В.І.

З Тимчасової гарантії безпеки від 21.03.2019, наданої Відомством з охорони навколишнього середовища, Охорони прав споживачів та прикордонного контролю (м. Кельн, Німеччина) вбачається: «Вищезазначений товар (бджолина отрута) не підлягає ввезенню з ветеринарних причин. Цей товар є проміжним товаром. Продукція виробника не допускається до ввезення. Не відомо мова йде про виробника, чи про приймача (торгового посередника) готової продукції. Ветеринарного сертифікату немає в наявності. Товар недостатньо маркірований. Отримувачу товару в телефонному режимі рекомендовано РТО».

28.08.2019 позивач звернувся до відповідача з листом-претензією про відшкодування збитків у розмірі 433 000,00 грн у зв`язку з неналежним виконанням ТзОВ Фірми «Елін Лтд» зобов`язань щодо здійснення міжнародного відправлення вантажу (бджолина отрута) за міжнародним транспортним документом № 8060 2204 5456 від 04.03.2019, що виявилося у втраті міжнародного ветеринарного сертифікату № Ю-31 №006374.

25.09.2019 відповідач надав відповідь на претензію позивача листом з вих. № 180, в якій відмовив у задоволенні вимог позивача щодо відшкодування збитків на суму 433 000,00 грн, а також зазначив, що ТзОВ Фірма «Елін Лтд» вважає, що повністю виконало свої зобов`язання перед ФОП Гудзенко В.І.

Отже, ФОП Гудзенко В.І. вважає, що понесені ним збитки в розмірі 433 000,00 грн у зв`язку з повторним отриманням міжнародного ветеринарного сертифікату, здійсненням повторного митного оформлення зі сплатою митних платежів та відправляння вантажу до Німеччини, підлягають стягненню з відповідача, оскільки останній втратив міжнародний ветеринарний сертифікат № Ю-31 № 006374 , що стало підставою для повернення товару позивачу.

ТзОВ Фірма «Елін Лтд», в свою чергу, заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що відповідач належним чином виконав свої зобов`язання щодо здійснення міжнародного транспортного перевезення згідно з транспортною накладною № 8060 2204 5456 у відповідності до наданих позивачем документів.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Статтею 74 Господарським процесуальним кодексом України ( далі - ГПК України) встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог статтей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з положеннями частин 1-3 ст. 306 ГК України перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Перевезення вантажів здійснюють вантажний залізничний транспорт, автомобільний вантажний транспорт, морський вантажний транспорт та вантажний внутрішній флот, авіаційний вантажний транспорт, трубопровідний транспорт, космічний транспорт, інші види транспорту.

Відповідно до ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Судом встановлено, що на виконання контракту № 01 від 22.02.2019 позивачем відправлено бджолину отруту у вигляді порошку вагою 2 кг, яка використовується як сировинний матеріал для подальшої переробки Компанії «Cfm Oskar Tropitzsch GmbH», Німеччина.

Так, згідно з даними митної декларації № UA806020/2019/205623 перевізником значиться ТзОВ Фірма «Елін Лтд».

При цьому, товар - бджолина отрута у вигляді порошку повернувся позивачу, що підтверджується митною декларацією № UA806020/2019/213232.

Як встановлено вище, в матеріалах справи міститься Тимчасова гарантія безпеки від 21.03.2019, яка надана Відомством з охорони навколишнього середовища, Охорони прав споживачів та прикордонного контролю (м. Кельн, Німеччина), в якій зазначено, що «Продукція виробника не допускається до ввезення. Не відомо мова йде про виробника, чи про приймача (торгового посередника) готової продукції. Ветеринарного сертифікату немає в наявності. Товар недостатньо маркірований.».

З наведеного вбачається та не заперечувалось позивачем в судовому засіданні, що бджолина отрута не була допущена до ввезення в Німеччину Відомством з охорони навколишнього середовища (м. Кельн, Німеччина) з підстав відсутності ветеринарного сертифікату, а також у зв`язку з недостатнім маркуванням. Крім того, в Тимчасовій гарантії безпеки зазначено про неможливість встановити інформацію про виробника або торгового посередника готової продукції.

Отже, повернення товару було зумовлено декількома підставами, в тому числі відсутністю міжнародного ветеринарного сертифікату № Ю-31 №006374.

Водночас, судом встановлено, що в митній декларації № UA806020/2019/213232 від 22.07.2019 про ввезення бджолиної отрути з Німеччини до України вбачається перелік документів, які пройшли митне оформлення, зокрема і документ Ю-31 № 006374 від 01.03.2019, який має такий самий номер, як і міжнародний ветеринарний сертифікат, який за твердженням позивача втрачений перевізником.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Враховуючи встановлені вище обставини, суд не вбачає вини відповідача у поверненні товару позивачу з підстав відсутності міжнародного ветеринарного сертифікату, оскільки Відомство з охорони навколишнього середовища (м. Кельн, Німеччина) встановило декілька порушень, які були підставами для повернення товару відправнику.

Ураховуючи викладене, приймаючи до уваги доводи позивача та відповідача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Фізичної особи-підприємця Гудзенко Віталія Івановича до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми «Елін Лтд» про стягнення збитків у розмірі 433 000,00 грн.

Згідно положень статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця Гудзенка Віталія Івановича відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» та пункту 4 розділу Х «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено: 02.06.2020.

Суддя В.В. Бондарчук