ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 рокуСправа № 912/3660/19
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Макаренко Т.В., за участю секретаря судового засідання Кравченко О.В., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу №912/3660/19 за позовом

Міської ради міста Кропивницького, 25022, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 41

до відповідачів 1. Фізичної особи-підприємця Загребельного Костянтина Васильовича,

АДРЕСА_1 . Департаменту житлово-комунального господарства Кіровоградської міської ради, 25022, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, буд. 41

про визнання недійсним договору

Представники сторін:

від позивача - Татарко Д.А., довіреність № 92-мр/з від 14.04.2020;

від відповідача 1 - Турчанов О.В. , довіреність № 3149 від 10.07.2018, адвокат;

від відповідача 2 - участі не брали;

06.12.2019 до Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Міської ради міста Кропивницького до Фізичної особи-підприємця Загребельного Костянтина Васильовича та Департаменту житлово-комунального господарства Кіровоградської міської ради про визнання недійсним договору від 24 квітня 2009 року №265 на облаштування та утримання зупинки громадського транспорту в м. Кіровограді, укладеного між Департаментом житлово-комунального господарства Кіровоградської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Загребельним Костянтином Васильовичем, з покладанням на відповідачів витрат по сплаті судового збору.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у Департаменту житлово-комунального господарства Кіровоградської міської ради були відсутні повноваження на укладення спірного договору, а оскаржуваний договір суперечить актами цивільного законодавства ( ст.144 Конституції України, ст.ст. 116, 206 Земельного кодексу України, ст. 2 Закону України "Про плату за землю", ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Положенню про порядок розміщення малих архітектурних форм для здійснення підприємницької діяльності на території міста Кіровограда, затвердженого рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради №458 від 31.03.2008), порушує публічний порядок та права і охоронювані законом інтереси позивача. Також зазначає, що позивачем не приймалось рішення про надання відповідачу у власність чи у користування земельної ділянки для розміщення павільйону (малої архітектурної форми). Плата за землю відповідачем не здійснюється, що є самостійною підставою, на думку позивача, для визнання договору недійсним.

Ухвалою від 09.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 912/3660/19 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 27.12.2019 об 11:00 год., встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи.

Ухвалою від 27.12.2019 у підготовчому засіданні оголошено перерву відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України до 28.01.2020 року на 15 год. 00 хв.

У підготовчому засіданні 28.01.2020 були присутні представники позивача та відповідача-1.

Відповідач-2 участі повноважного представника в судовому засіданні не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений по дату, час та місце розгляду справи.

03.01.2020 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від фізичної особи-підприємця Загребельного Костянтина Васильовича, у якому останній заперечує проти позову. В обгрунтування своїх заперечень відповідач -1 зазначає наступне.

- ФОП Загребельний К.В., як споживач послуг органу місцевого самоврядування законно презюмує, що Департамент житлово-комунального господарства міської ради укладаючи договір від 24.04.2009 № 265 діяв законно та у межах компетенції. Не запровадження самим позивачем та відповідачем-2 внутрішніх процедур, які б мінімізували ризик помилок, сприяли б юридичній визначеності (у тому числі щодо розподілу повноважень між виконавчими органами міської ради) - не може слугувати належною підставою втручання у право позивача на мирне володіння майном.

- Посилаючись на ч. 3 с. 92 та ст. 241 Цивільного кодексу України, позивач зазначає, що за всіма обставинами укладення спірного Договору № 265 ФОП Загребельний К.В. не знав і не міг знати про обсяг повноважень директора Департаменту житлово-комунального господарства Кіровоградської міської ради. Факт погодження проекту розміщення павільйону із зупиночним навісом по просп. Правди в м. Кіровограді (біля старого автовокзалу) та видачі дозволу на виконання робіт по пр. Правди біля входу до ринку "Черемушки" для розміщення павільйону та зупинки вказують на схвалення правочину, а отже на його законність.

- Посилання позивача у своєму позові на Положення про порядок розміщення малих архітектурних форм для здійснення підприємницької діяльності на території міста Кіровограда, затвердженого рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 31.03.2008р. № 458 є безпідставним, оскільки вказане Положення на спірні (договірні) правовідносини, не поширюється.

- Просить врахувати, що спірний договір пов`язаний з благоустроєм міста та управлінням об`єктом житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, яким є зупиночний комплекс, - що відноситься до самоврядних повноважень виконавчих органів міської ради (п.п.5 п. а ст. 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні") та не пов`язаний із земельною ділянкою.

- Звертає увагу суду на правову природу спірного Договору № 265, який за своїм змістом є інвестиційним договором, відповідно правовідносини сторін регулюються також нормами Закону України "Про інвестиційну діяльність в Україні".

- Заявляє про застосування позовної давності до вимог Міської ради міста Кропивницького щодо визнання недійсним договору від 24.04.2009р. № 265 на підставі норм ч.ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України та зазначає, що запроваджена позивачем та передбачена система підзвітності та підконтрольності відповідача-2 надавала позивачу всі можливості знати про стан своїх майнових справ ще у 2009 році, коли був укладений спірний договорі, погоджений ескізний проект, наданий дозвіл на розміщення павільйону та коли безпосередньо був споруджений павільйон із зупиночним навісом.

Натомість, з позовом до суду Міська рада міста Кропивницького звернулась більш ніж через 10 років від дня, коли могла довідатися про спірний Договір.

08.01.2020 на адресу суду від Міської ради міста Кропивницького надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено про пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення.

27.01.2020 на адресу суду від фізичної особи-підприємця Загребельного Костянтина Васильовича надійшло клопотання про призначення оціночно-будівельної експертизи, мотивоване тим, що у відповідача-1 не збереглись документи, що підтверджують розмір інвестицій вкладених у зведення торгівельного павільйону.

27.01.2020 на адресу суду від фізичної особи-підприємця Загребельного Костянтина Васильовича надійшло клопотання про долучення та витребування доказів, відповідно до якого останній просить:

- визнати поважними причини неподання копії звернення від 16.03.2012р. №1/03 та супровідного листа від 21.03.2010 №699 у встановлений законом строк, встановити додатковий строк для подання вказаних доказів, які долучити до справи;

- витребувати від міської ради міста Кропивницького Положення про управління містобудування та архітектури Кіровоградської міської ради, що діяло станом на дату укладення спірного договору від 24.04.2009р.;

- відкласти розгляд справи в судовому засіданні у зв`язку з необхідністю витребування нових доказів.

Ухвалою від 28.01.2020 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 912/3660/19 на 30 днів; відмовлено в задоволенні клопотання відповідача-1 від 27.01.2020 про долучення та витребування доказів; відкладено підготовче засідання до 06.02.2020 об 11:00 год. та запропоновано позивачу та відповідачу висловити письмово власну думку щодо клопотання відповідача-1 про призначення у справі оціночно-будівельної експертизи у справі № 912/3660/19.

Ухвалою від 06.02.2020 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача-1 від 27.01.2020 про призначення у справі № 912/3660/19 оціночно-будівельної експертизи та відкладено підготовче засідання до 18.02.2020 об 11:00 год.

Ухвалою від 18.02.2020 клопотання відповідача-1 від 18.02.2020 про витребування доказів задоволено. Від Міської ради міста Кропивницького витребувано Положення про управління містобудування та архітектури Кіровоградської міської ради від 24.02.2011 р. № 212 та від 17.06.2008р. № 594 (з усіма додатками) та зобов`язано Міську раду міста Кропивницького надати до суду витребувані докази у строк до 26.02.2020 включно; відкладено підготовче засідання у справі №912/3660/19 до 28.02.2020 о 10:00 год.

У підготовчому засіданні 28.02.2020 були присутні представники позивача та відповідача-1.

Відповідач-2 участі повноважного представника не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

28.02.2020 на виконання ухвали суду від 18.02.2020 Відповідачем-1 в засіданні суду надано архівні копії Положення про управління містобудування та архітектури Кіровоградської міської ради від 24.02.2011 р. № 212 та від 17.06.2008р. № 594, рішення Кіровоградської міської ради міста Кропивницького від 17.06.2008 № 594 "Про перейменування управління містобудування, архітектури, екології та земельних відносин Кіровоградської міської ради та подальшу реорганізацію" та рішення Кіровоградської міської ради від 24.02.2011 № 212 "Про затвердження Положення про управління містобудування та архітектури Кіровоградської міської ради".

Позивачем також подано до матеріалів справи докази направлення вказаних документів на адресу Департаменту житлово-комунального господарства Кіровоградської міської ради.

Ухвалою від 28.02.2020 суд продовжив сторонам строк подання пояснень та доказів у справі до 06.03.2020р. включно; закрив підготовче провадження у справі № 912/3660/19 та призначив справу до судового розгляду по суті на 10.03.2020 о 12:00 год.

05.03.2020 від представника відповідача-1 надійшло пояснення, у яких відповідач-1 наголошує, що надані позивачем положення про управління містобудування та архітектури Кіровоградськоїх міської ради від 17.06.2008р. та від 24.02.2011 повністю підтверджують доводи відповідача, що позивач міг знати про укладення спірного договору та розміщення торговельного павільйону у м.Кіровограді по проспекту Правди біля старого автовокзалу безспосередньо з дати укладення договору (24.04.2009) не тільки від відповідача-2 (який підзвітний і підконтрольний міській раді), але й від спеціально утвореного міською радою виконавчого органу з питань містобудування та архітектури.

Існуючі на дату укладення спірного договору механізми взаємодії між міською радою і утвореними нею органами (як Управлінням та і Департаментом ЖКГ) надавали міській раді всі можливості контролю за діяльністю таких органів, а отже і можливість дізнатись ще у 2009 році про укладення спірного договору та розміщення відповідачем-1 торгового павільйону на території, яка, як стверджує позивач, є власністю громади.

Ухвалою від 10.03.2020 у судовому засіданні оголошено перерву відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України до 19.03.2020 року на 14 год. 00 хв.

Ухвалою від 19.03.2020 задоволено клопотання Міської ради міста Кропивницького від 19.03.2020 та відповідача-1 про відкладення розгляду справи; відкладено судовий розгляд справи №912/3660/16 до 09.04.2020 о 14:00 год.

З метою убезпечення учасників судового процесу від розсповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19 ухвалою від 09.04.2020 суд задовольнив клопотання відповідача-1, відклав розгляд справи та зазначив, що про дату і час судового засідання учасники справи будуть повідомлені додатково відповідною ухвалою суду.

Ухвалою від 19.05.2019 призначено судове засідання у справі № 912/3660/19 на 28.05.2020 о 15:00 год.

У судовому засіданні 28.05.2020 представник позивача підтримав позовні вимоги повністю, представник відповідача-1 не визнав.

28.05.2020 позивач подав заяву про приєднання до матеріалів справи доказів, а саме: копію висновку експерта від 04.04.2020 № 2977/2978/19/27 за результатами проведення земельно-технічної експертизи у справі № 912/1403/18.

Протокольною ухвалою від 28.05.2020 суд задовольнив вказану заяву позивача, врахувавши об`єктивну неможливість подання такого доказу раніше, оскільки висновок експерта був наданий лише 04.04.2020р.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення присутніх представників сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне.

24.04.2009, керуючись рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 28.02.2008 року № 305 "Про упорядкування зупинок громадського транспорту", між ФОП Загребельним К.В. (Інвестор) та департаментом житлово-комунального господарства Кіровоградської міської ради (Замовник) укладено договір на облаштування та утримання зупинки громадського транспорту в м. Кіровограді № 265 (далі -Договір №265).

Згідно п. 1.1. Договору № 265 Інвестор зобов`язався на власний ризик, власними силами і за власні кошти відповідно до умов цього Договору упорядкувати зупинку громадського транспорту з влаштуванням заїзних кишень та розміщення павільйону роздрібної торгівлі по просп. Правди (зупинка "Автовокзал № 2") в місті Кіровограді, відповідно до погодженого в установленому порядку проекту та утримувати її в належному санітарному та технічному стані, а Замовник зобов`язався створити умови для належного виконання зазначених робіт.

Сторонами погоджено права та обов`язки сторін за Договором № 265. Так, зокрема, Інвестор зобов`язався здійснити роботу відповідно до умов даного Договору власними силами і за власні кошти; одержати необхідний дозвіл або узгодження відповідних органів та спеціальних служб на виконання робіт, передбачених цим Договором; додержуватись державних норм і стандартів, порядок встановлення яких визначається законодавством України; виконувати вимоги відповідних органів і посадових осіб, що пред`являються в межах їх компетенції; утримувати в належному стані об`єкт інвестицій та прилеглу територію в межах зупинки; забезпечити зупинку освітленням. Інвестор має право самостійно визначати цілі, напрями, види, обсяги інвестицій, залучати для їх реалізації на договірній основі будь-яких учасників; володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій.

Вказаний договір підписаний від імені Департаменту житлово-комунального господарства Кіровоградської міської ради директором департаменту житлово-комунального господарства - заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Кухаренком В.І., який діяв на підставі Положення (далі - Замовник), від імені фізичної особи-підприємця Загребельного Костянтина Васильовича (далі - Інвестор) - ним особисто. Підписи Замовника та Інвестора скріплено печатками.

Позивач просить визнати вказаний договір недійсним, зазначаючи в обгрунтування позовних вимог, що Департамент житлово-комунального господарства Кіровоградської міської ради не наділений повноваження на укладення спірного договору, а оскаржуваний договір суперечить актами цивільного законодавства, зокрема ст.144 Конституції України, ст.ст. 116, 206 Земельного кодексу України, ст. 2 Закону України "Про плату за землю", ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Положенню про порядок розміщення малих архітектурних форм для здійснення підприємницької діяльності на території міста Кіровограда, затвердженого рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради №458 від 31.03.2008; порушує публічний порядок та права і охоронювані законом інтереси позивача. Також зазначає, що позивачем не приймалось рішення про надання відповідачу у власність чи у користування земельної ділянки для розміщення павільйону (малої архітектурної форми). Плата за землю відповідачем не здійснюється, що є самостійною підставою, на думку позивача, для визнання договору недійсним.

Аналізуючи узгоджені сторонами умови договору від 24.04.2009 року № 265, суд прийшов до висновку, що вказаний договір за своєю правовою природою є інвестиційним договором.

Загальні правові, економічні та соціальні умови інвестиційної діяльності на території України визначені Законом України "Про інвестиційну діяльність в Україні" (1560-XII).

Цей Закон спрямований на забезпечення рівного захисту прав, інтересів і майна суб`єктів інвестиційної діяльності незалежно від форм власності, а також ефективне інвестування економіки України, розвитку міжнародного економічного співробітництва та інтеграції.

У відповідності до статті 1 Закону "Про інвестиційну діяльність в Україні"(1560-XII), інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об`єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) та/або досягається соціальний та екологічний ефект.

Такими цінностями можуть бути: кошти, цільові банківські вклади, паї, акції та інші цінні папери (крім векселів);

За нормами ст. 5 вказаного Закону (1560-XII) суб`єктами (інвесторами і учасниками) інвестиційної діяльності можуть бути громадяни і юридичні особи України та іноземних держав, а також держави.

Розміщення інвестицій у будь-яких об`єктах, крім тих, інвестування в які заборонено або обмежено цим Законом, іншими актами законодавства України, визнається невід`ємним правом інвестора і охороняється законом (ст. 7 Закону1560-XII).

Основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб`єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода).

Укладення договорів, вибір партнерів, визначення зобов`язань, будь-яких інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України, є виключною компетенцією суб`єктів інвестиційної діяльності(ст. 9 Закону 1560-XII).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону 1560-XII держава гарантує стабільність умов здійснення інвестиційної діяльності, додержання прав і законних інтересів її суб`єктів.

Умови договорів, укладених між суб`єктами інвестиційної діяльності, зберігають свою чинність на весь строк дії цих договорів і у випадках, коли після їх укладення законодавством (крім податкового, митного та валютного законодавства, а також законодавства з питань ліцензування певних видів господарської діяльності) встановлено умови, що погіршують становище суб`єктів або обмежують їх права, якщо вони не дійшли згоди про зміну умов договору.

Судом в ході розгляду спору встановлено, що на замовлення Інвестора, ТОВ "Тектоареал" було виконано ескізний проект розміщення павільйону з зупиночним навісом по просп. Правди в м. Кіровограді (біля старого автовокзалу), який погоджено з: ВАТ "Кіровоградгаз", ВДАІ УМВС м. Кіровограда, ВАТ "Кіровоградобленерго", Департаментом розвитку торгівлі, побутового обслуговування, транспорту та зв`язку Кіровоградської міської ради, ВАТ "Укртелеком". Після погодження проекту відповідачем-1 подано до спецінспекції Кіровоградської міської ради заяву на видачу ордеру на проведення земляних робіт із зобов`язанням виконувати умови організацій, які погодили таку заяву.

Спеціальною інспекцією по благоустрою міста Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради народних депутатів згідно корінця ордеру № 38 ФОП Загребельному К.В. надано дозвіл на виконання земляних робіт по пр. Правди біля входу до ринку "Черемушки" для розміщення павільйону та зупинки на період з 14.06.2009 по 14.07.2009.

На підставі такого дозволу та за результатами виконаних робіт ФОП Загребельним К.В. розміщено павільйон роздрібної торгівлі по просп. Правди (зупинка "Автовокзал № 2") в місті Кіровограді; збудовано навіс над зупинкою громадського транспорту, упорядковано зупинку громадського транспорту, влаштовано заїзні кишені.

Розміщення відповідачем-1 павільйону роздрібної торгівлі по просп. Правди (зупинка "Автовокзал № 2") в місті Кіровограді не заперечується сторонами та підтверджується також поданою позивачем копією висновку експерта від 04.04.2020 № 2977/2978/19/27 за результатами проведення земельно-технічної експертизи у справі № 912/1403/18 (сторонами у якій є також міська рада міста Кропивницького та фізична особа-підприємець Загребельний К.В.).

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Згідно з вимогами частини 1 статті 203 ЦК України особа зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України).

За нормами статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами 1, 3 статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналогічна норма міститься і в Законі України "Про місцеве самоврядування в Україні". За приписами ст. 24 вказаного Закону, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Згідно з ч. 4 ст. 11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (в редакції на час укладення оспорюваного договору), виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Частиною 1 статті 54 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення) рада у межах затверджених нею структури і штатів може створювати відділи, управління та інші виконавчі органи для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Відділи, управління та інші виконавчі органи ради є підзвітними і підконтрольними раді, яка їх утворила, підпорядкованими її виконавчому комітету, сільському, селищному, міському голові, голові районної у місті ради.

Керівники відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради призначаються на посаду і звільняються з посади сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради одноособово, а у випадках, передбачених законом, - за погодженням з відповідними органами виконавчої влади.

Положення про відділи, управління та інші виконавчі органи ради затверджуються відповідною радою.

Завдання та функції Департаменту житлово-комунального господарства Кіровоградської міської ради на час укладання оскаржуваного договору були визначені "Положенням про Департамент житлово-комунального господарства Кіровоградської міської ради", яке затверджено рішенням Кіровоградської міської ради від 12 березня 2009 року № 1847 (а.с.29-36).

Відповідно до підпункту 1 пункту 1.5 Положення, Департамент в межах своїх повноважень забезпечує, серед іншого, виконання рішень Кіровоградської міської ради та її виконавчого комітету.

Обставини справи свідчать, що упорядкування зупинки громадського транспорту з розміщенням павільйону роздрібної торгівлі по просп. Правди (зупнка "Автовокзал № 2") в місті Кіровограді здійснено ФОП Загребельним К.В. на договірних засадах.

Такі повановаження на залучення інвесторів на договірних засадах щодо реконструкції зупинок громадського транспорту були надані Департаменту житлово-комунального господарства Кіровоградської міської ради окремим рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 28.02.2008р. № 305 (а.с.37-39).

Доказів визнання вказаного рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради недійсним у судовому порядку на час розгляду спору сторонами до матеріалів справи не подано.

Вказаним рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 28.02.2008р. № 305 затверджено перелік зупинок громадського транспорту, на яких ухвалено провести роботи по їх реконструкції і влаштуванню заїзних кишень.

Згідно п. 14 вказаного Переліку, який є Додатком до такого рішення виконкому Кіровоградської міської ради від 28.02.2008р. № 305, зазначено "просп. Правди (зупинка "Автовокзал № 2", влаштування кишені).

Згідно пунктів 2, 3 рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 28.02.2008р. № 305, виконком ухвалив передати функції замовника на проведення робіт по реконструкції зупинок та влаштуванню заїзних кишень на зупинках громадського транспорту департаменту житлово-конмунального господарства Кіровоградської міської ради ( ОСОБА_1 В. ОСОБА_2 .) та дозволив департаменту житлово-комуального господарства ( ОСОБА_3 ) залучати інвесторів на договірних засадах щодо реконструкції зупинок та влаштування заїзних кишень на зупинках громадського транспорту.

Пунктом 4 вказаного рішення зобов`язано управління містобудування, архітектури, екології та земельних відносин ( ОСОБА_4 ) на замовлення департаменту житлово-комунального господарства Кіровоградської міської ради розробити схеми планувального рішення влаштування заїзних кишень на зупинках громадського транспорту з пропозиціями по їх упорядкуванню.

Згідно зі ст. 144 Конституції України, ч. 10 статті 59, ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", будь-яке рішення органів місцевого самоврядування, у тому числі й виконавчих комітетів міських рад є обов`язковим до виконання на відповідній території доки його не буде визнано незаконним в судовому порядку.

Відповідно до підпункту 5 пункту "а" статті 28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать залучення на договірних засадах коштів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, розташованих на відповідній території, та коштів населення, а також бюджетних коштів на будівництво, розширення, ремонт і утримання на пайових засадах об`єктів соціальної і виробничої інфраструктури та на заходи щодо охорони навколишнього природного середовища.

Вказане спростовує доводи позивача, що у відповідача-2 були відсутні повноваження на укладення спірного договору.

Заперечення відповідача щодо безпідставності посилання позивача у своєму позові на Положення про порядок розміщення малих архітектурних форм для здійснення підприємницької діяльності на території міста Кіровограда, затвердженого рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 31.03.2008р. № 458 , оскільки вказане Положення на спірні (договірні) правовідносини не поширюється, суд вважає помилковим, з огляду на таке.

Розміщення малих архітектурних форм для здійснення підприємницької діяльності на території м.Кіровограда на час виникнення спірних правовідносин (24 квітня 2009 року) було врегульовано саме Положенням про порядок розміщення малих архітектурних форм для здійснення підприємницької діяльності на території м. Кіровограда, затвердженого рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради № 458 від 31 березня 2008 року (далі - Положення). Із змісту рішення № 358 від 31.03.2008 року вбачається, що затверджуючи вказане Положення, виконавчий комітет Кіровоградської міської ради керувався ст. 31 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. 24 Закону України "Про планування та забудову територій", Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", Указом Президента України від 1 червня 2005 року № 901 "Про деякі заходи щодо забезпечення здійснення державної політики" та рішенням виконкому Кіровоградської міської ради від 17 серпня 2005 року № 1114 "Про затвердження переліків регуляторних актів, які не відповідають принципам регуляторної політики і потребують перегляду шляхом внесення змін".

Це Положення визначає порядок розміщення малих архітектурних форм незалежно від форм власності для здійснення підприємницької діяльності і не розсповсюджується на визначення процедур розміщення інших малих архітектурних форм.

Суд не встановив, що предмет оспорюваного договору є виключенням і його розміщення можливе без наявності документів, що посвідчують право власності або користування земельною ділянкою, як то передбачено п. 3 такого рішення № 358 від 31.03.2008 року для інших малих архітектурних форм (вагончиків типу "Кури-гриль", "Шаурма", "Ятрань", пивних палаток відкритого типу автокафе і т.інше).

За змістом вказаного Положення, суб`єкти підприємницької діяльності набувають права власності або користування на земельну ділянку на підставі і в порядку, передбаченому чинним земельним законодавством України, а в разі подання декількох заявок на одне і те саме місце розташування - шляхом проведення конкурсу або аукціону згідно із Законом України "Про оренду землі".

Відповідно до п. 12 у Положенні наведені нижче терміни вживаються у такому значенні:

- мала архітектурна форма для здійснення підприємницької діяльності (далі - мала архітектурна форма) - невелика одноповерхова споруда, яка виконується із полегшених конструкцій і встановлюється тимчасово без улаштування фундаментів;

- дозвіл на розміщення малої архітектурної форми (далі - дозвіл), складений за формою згідно з додатком 2, - документ, що дає право суб`єкту підприємницької діяльності на розміщення малої архітектурної форми, який видається виконавчим органом Кіровоградської міської ради - управлінням містобудування, архітектури, екології та земельних відносин (далі - управління) за умови виникнення права на земельну ділянку (додаток 2 до цього Положення).

Згідно з розділом 3 вказаного Порядку, для отримання дозволу на розміщення стаціонарної малої архітектурної форми субєкту підприємницької діяльності необхідно було подати до виконавчого органу Кіровоградської міської ради - управління містобудування, архітектури, екології та земельних відносин такі документи:

- письмову заяву за формою згідно з додатком 1, у якій зазначаються бажане місце та термін розміщення, функціональне призначення і характеристика обєкта;

- документ, що посвідчує право на земельну ділянку відповідного призначення;

- нотаріально засвідчену копію свідоцтва про державну реєстрацію субєкта підприємницької діяльності в Україні;

- копію свідоцтва реєстрації платника ПДВ (при потребі);

- для іноземного субєкта підприємницької діяльності - документи, що свідчать про реєстрацію субєкта підприємницької діяльності в країні її мі сцезнахо дження.

На замовлення субєкта підприємницької діяльності здійснюється розроблення паспорта відповідними підприємствами, установами, організаціями.

У складі паспорта виготовляється план прив`язки малої архітектурної форми та благоустрою майданчика на топографо-геодезичній основі у М-1:500, креслення фасадів об`єкта з кольоровим вирішенням у М 1:200, креслення вузлів підключення до інженерних мереж у М-1:100 (при потребі); текстові матеріали з вимогами щодо естетичного вигляду та інженерного забезпечення обєкта (при потребі).

Виконавчий орган Кіровоградської міської ради - управління містобудування архітектури, екології та земельних відносин перевіряє відповідність паспорта прив`язки малої архітектурної форми державним будівельним нормам і видає субєкту підприємницької діяльності дозвіл на розміщення малої архітектурної форми в тижневий термін після подання до управління документів, визначених у пункті 3.1.

Загальний термін надання дозволу на розміщення малої архітектурної форми не повинен перевищувати одного місяця з дня звернення суб`єкта підприємницької діяльності (за винятком терміну, необхідного для виготовлення паспорта прив`язки, який визначається угодою між суб`єктом підприємницької діяльності та виконавцем).

Протягом 3 робочих днів після надходження заяви та документів виконавчий орган - управління надає заявнику аргументовану відмову у дозволі на розміщення малої архітектурної форми в разі її невідповідності місцевим правилам забудови, містобудівній документації, державним будівельним та іншим нормам. У разі можливості до відмови додаються пропозиції щодо альтернативного розміщення об`єкта або щодо зміни його призначення.

Відсутність або невідповідність законодавству одного з документів для отримання дозволу на розміщення малої архітектурної форми, зазначених у пункті 3.1, є підставою для відмови у прийнятті заяви або в наданні такого дозволу.

Термін дії дозволу на розміщення малої архітектурної форми визначається терміном дії документа, що посвідчує право на земельну ділянку.

Як встановлено під час розгляду справи управлінням містобудування, архітектури, екології та земельних відносин не видавався відповідний дозвіл у формі, який затверджено як Додаток 2 до Положення про порядок розміщення малих архітектурних форм для здійснення підприємницької діяльності на території м.Кіровограда.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка.

Аналогічні положення містяться в Законі України "Про плату за землю", який діяв на час укладення спірного договору.

Окрім того, статтею 12 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність або користування громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Порядок надання земельних ділянок у власність або користування громадян та юридичних осіб передбачено, ст. 118, 123, 124 Земельного кодексу України, де зокрема зазначено, що громадяни мають право отримати земельні ділянки за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування (сільських, селищних, міських рад).

В свою чергу укладаючи договір на інвестування, сторони не взяли до уваги зміст ст. 12, 118, 123, 124 Земельного кодексу України та ту обставину, що Кіровоградською міською радою (як власником земельних ділянок до виключної компетенції якої належить передача такого майна) вищевказана земельна ділянка не виділялась позивачу для розміщення тимчасової споруди. Рішенням Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 28.02.2008 р. № 305 "Про упорядкування зупинок громадського транспорту" на підставі якого укладено договір інвестиції, було вирішено дозволити департаменту житлово-комунального господарства Кіровоградської міської ради залучати інвесторів на договірних засадах щодо реконструкції зупинок та влаштування заїзних кишень на зупинках громадського транспорту. Однак даним рішенням не надавались повноваження департаменту житлово-комунального господарства Кіровоградської міської ради надавати земельні ділянки та дозволи на розміщення малих архітектурних форм для здійснення підприємницької діяльності або укладати договори з умовою, щодо їх розміщення.

Крім того, за умовами п. 2.2.2. спірного Договору, інвестор (ФОП Загребельний К.В.) має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій.

В той час, як за нормами статті 375 Цивільного кодексу України саме власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

Отже, не врегулювавши на стадії укладення спірного Договору № 265 від 24.04.2009р. питання щодо використання земельної ділянки для розміщення об`єкту інвестиції, сторони дійсно уклали його з порушенням норм діючого на той час законодавства, аналіз якого суд навів вище.

Вказане є підставою для визнання Договору від 24.04.2009 року № 265 на облаштування та утримання зупинки громадського транспорту в м.Кіровограді недійсним відповідно до частини 1 статті 203 , частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України .

Разом з тим, суд враховує доводи позивача-1 та його заяву про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин та зауважує наступне.

Відповідно до п.п. 1.5, 1.7 Положення про управління містобудування та архітектури Кіровоградської міської ради, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин, що діяло у редакції, затвердженій рішенням Кіровоградської міської ради від 17.06.2008 року № 594., Управління є виконавчим органом Кіровоградської міської ради, що утворюється міською радою за поданням міського голови.

Управління є підконтрольним та підзвітним у своїй діяльності міській раді, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - підконтрольними відповіднім органам виконавчої влади; міському голові, першому заступнику мвського голови та директору департаменту містобудування та капітального будівництва.

Основними завданнями Управління є реалізація державної політики у сфері містобудування та архітектури (п.2.1); координація діяльності суб`єктів містобудування щодо комплексного розвитку і забудови міста, проліпшення його архітектурного вигляду (п.2.3); забезпечення дотримання законодавства у сфері містобудування, державних стандартів, норм і правил, правил забудови міста, затвердження містобудівної документації (п.2.4).

До основних функцій Управління віднесено надання дозволів на розміщення малих архітектурних форм (3.6 Положення); підготовка висновків щодо надання, вилучення, продажу, припинення права користування земельними ділянками, обмежень використання (п.3.17).

До повноважень Управління віднесено організацію перевірок і підготовка висновків з питань, що належать до їх компетенції (п.4.5. Положення); внесення на розгляд мівської ради або виконавчого комітету пропозицій щодо вирішення питань, які відносяться до компетенції Управління (п.4.8).

Завдання аналогічного змісту, а також функції та повноваження Управління закріплені і в Положенні від 24.02.2011.

Як вбачається з Ескізного проекту "Розміщення павільйону з зупиночним навісом по просп. Правди в м.Кіровограді (біля старого автовокзалу), він погоджений серед інших, Відділом планування та містобудівного кадастру Управління містобудування та архітектури Кіровоградської міської ради 28.05.2009 з приміткою "к.229. Узгоджено без руйнування дорожного покриття".

Вказане свідчить про обгрунтованість доводів відповідача-1, що Управлінню містобудування та архітектури Кіровоградської міської ради було відомо про розміщення відповідачем-1 торгівельного павільйону і таке управління погодило таке розміщення; не скористалось повноваженнями щодо обмеження використання земельною ділянкою; не організовувало перевірки з підготуванням відповідних висновків.

З огляду на вищенаведене, суд зазначає, що доводи позивача, що він дізнався про укладення оспорюваного договору лише після отримання позову від ФОП Загребельного К.В. у справі № 912/1403/18, є необгрунтованими, оскільки міська рада, за якою закріплені функції контролю за діяльністю органів місцевого самоврядування, мала всі засоби та механізми дізнатись як від Управління містобудування та архітектури Кіровоградської міської ради, так і від Департаменту житлово-комунального господарства Кіровоградської міської ради, як про факт розміщення торгового павільйону, так і про підстави його розміщення, що не було зроблено позивачем.

В постанові від 12.12.2018 р. по справі № 367/2259/15 Велика Палата Верховного Суду висловила наступну правову позицію:

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Конституції України).

Споживач послуг органів місцевого самоврядування законно презюмував, що його рішення є законними та такими, що прийняті у межах компетенції.

У справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) ЄСПЛ підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Отже, ФОП Загребельний К.В. мав усі підстави сподіватися, що Департамент житлово-комунального господарства міської ради, укладаючи договір від 24.04.2009 р. № 265 діяв законно та у межах компетенції.

Наслідки не запровадження самим позивачем та відповідачем-2 внутрішніх процедур (у тому числі щодо розподілу повноважень між виконавчими органами міської ради), які б мінімізували ризик помилок, не можуть покладатися в даному випадку на відповідача-1, оскільки ФОП Загребельний К.В. є більш незахищеною стороною договору з огляду на витрати, які він поніс, виконуючи оспорюваний договір.

З огляду на вищенаведене, господарський суд вважає за необхідне при вирішенні даного спору задовольнити заяву ФОП Загребельного К.В. про застосування давності до вимог Міської ради міста Кропивницького щодо визнання недійсним договору від 24.04.2009 № 265 , зроблену у відзиві на позовну заяву Міської ради міста Кропивницького.

Відповідно до норм статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За нормами статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Частиною 4 цієї статті Цивільного кодексу України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої завлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи, що спірний договір укладено сторонами 24.04.2009 року, то строк позовної давності закінчився у квітні 2012 року.

Доказів поважності причини пропуску строку позовної давності позивачем не наведено та судом не встановлено .

З огляду на вищенаведене суд відмовляє в задоволенні позовних вимог повністю відносно обох відповідачів саме у зв`язку із спливом строку позовної давності .

Разом з тим, суд вважає безпідставним та необгрунтованими посилання позивача у позовній заяві, що спірний договір порушує публічний порядок та є нікчемним в силу приписів статті 228 Цивільного кодексу України, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Згідно з п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правочинами, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК України, вважаються: 1) правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; 2) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України потрібно враховувати вину, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Статтею 228 Цивільного кодексу України визначено правові наслідки вчинення правочинів, що порушують публічний порядок, вважаються серйозними порушеннями законодавства, мають антисоціальний характер і посягають на істотні громадські та державні (публічні) інтереси, та встановлено перелік правочинів, які є нікчемними та порушують публічний порядок.

Відповідно до приписів цієї статті, по-перше, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним; по-друге, правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Виділяючи правочин, що порушує публічний порядок, як окремий вид нікчемних правочинів, ЦК України виходить зі змісту самої протиправної дії та небезпеки її для інтересів держави і суспільства загалом, а також значимості порушених інтересів внаслідок вчинення такого правочину.

При цьому категорія публічного порядку застосовується не до будь-яких правовідносин у державі, а лише щодо суттєвих основ правопорядку.

З огляду на зазначене, можна зробити висновок, що публічний порядок - це публічно-правові відносини, які мають імперативний характер і визначають основи суспільного ладу держави.

Отже, положеннями ст. 228 Цивільного кодексу України визначено перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об`єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об`єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об`єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не вважаються такими, що порушують публічний порядок.

При кваліфікації правочину за ст. 228 Цивільного кодексу України потрібно враховувати вину, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Таким чином, правочин, які порушують публічний порядок спрямовані на використання власності всупереч закону за наявності вини.

Позивачем не подано доказів на підтвердження наявності вини, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами спірного договору або однією із сторін, та якою саме, а отже не доведено, що договір порушує публічний порядок та є нікчемним.

У зв`язку з тим, що суд відмовив в задоволення позовних вимог повністю відносно обох відповідачів, відповідно до норм ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Кіровоградської області.

Копії рішення вручити або надіслати Міській раді міста Кропивницького (25022, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 41), Фізичній особі-підприємцю Загребельному Костянтину Васильовичу ( АДРЕСА_2 ), Департаменту житлово-комунального господарства Кіровоградської міської ради (25022, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, буд. 41).

Повне рішення складено 08.06.2020.

Суддя Т. В. Макаренко

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про вебадресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, одночасно з врученням (надсиланням/видачі) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його вебадресою: http://reyestr.court.gov.ua