ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

02.06.2020 Справа № 905/482/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.,
при секретарі судового засідання Пузіковій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження матеріали
за позовом: Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" (, адреса: 87504, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченка, буд. 1),

до відповідача: Квартирно-експлуатаційного відділу м.Луганськ (, адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Поштова, буд. 20),

про: стягнення 186.097,93 грн., -

за участю представників сторін:
від позивача: не з`явились,

від відповідача: не з`явились, -

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" звернулося до Господарського суду Донецької області з позовною заявою №09/48 від 12.02.2020 про стягнення з Квартирно-експлуатаційного відділу м.Луганськ заборгованості у сумі 186.097,93 грн., з яких: 135.956,17 грн. - основного боргу, 8.867,27 грн. - 3% річних. 20.846,32 грн. - інфляційні втрати, 20.428,17 грн. - пеня, крім того, судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушені грошові зобов`язання за договором про відшкодування витрат електроенергії №1626 від 01.08.2017р. щодо своєчасної та повної сплати отриманих послуг.

До позову додано: договір № 1626 від 01.08.2017 з додатками № 1 (схема обліку) та № 2 (порядок розрахунків) до нього, акти прийому-передачі наданих ТМЦ, послуг (виконаних робіт) № 91742517 від 31.10.2017, № 91750502 від 31.10.2017, № 91786251 від 30.11.2017, № 91793357 від 30.11.2017, № 91830475 від 31.12.2017, №91826542 від 31.12.2017, рахунки-фактури № 91742517 від 31.10.2017, № 91750502 від 31.10.2017, № 91786251 від 30.11.2017, № 91793357 від 30.11.2017, № 21830475 від 31.12.2017, № 91826542 від 31.12.2017, претензію № 19р/9 від 10.01.2018, з додатком (реєстр неоплачених рахунків), список зареєстрованих поштових відправлень від 11.01.2018, претензію № 19р/166 від 18.04.2018 з додатком (реєстр неоплачених рахунків), фіскальний чек, лист № 19р/823 від 23.12.2019 з додатком (реєстр неоплачених рахунків), список зареєстрованих поштових відправлень від 24.12.2019, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відповідача, банківську довідку про відкриті рахунки позивача, договір про надання юридичних послуг (правової допомоги) № 845 від 30.03.2018 з додатковими угодами до нього, правовстановлюючі документи позивача, копії яких долучено до матеріалів справи.

Ухвалою від 07.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 905/482/20. Постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судове засідання призначено на 05.05.2020. Визнано явку уповноважених представників сторін в судове засідання необов`язковою. Встановлено сторонам строк для вчинення дій процесуального характеру (надання відзиву на позовну заяву відповідачем, відповіді на відзив позивачем, та інше).

На час розгляду справи 05.05.2020 від відповідача відзив на позовну заяву та докази, на яких такий відзив ґрунтується, не надійшов, тому, з метою дотримання основних засад господарського судочинства, справедливого, неупередженого вирішення спору, вжиття заходів, спрямованих на мінімізацію ризиків, пов`язаних з епідеміологічними обставинами, судом відкладено розгляд справи на 02.06.2020 з наданням сторонам додаткового часу для реалізації своїх прав в господарському процесі.

Ухвала суду від 05.05.2020 отримана позивачем 12.05.2020, відповідачем 13.05.2020 (відповідні рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення містяться в матеріалах справи).

25.05.2020 до канцелярії суду від позивача надійшло клопотання від 01.05.2020 № 09/905/482/20 про долучення доказів (вх.№9462/20), а саме: додаткову угоду № 48 від 12.02.2020 до договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) № 845 від 30.03.2018, акт приймання-передачі наданих послуг від 01.05.2020 до додаткової угоди № 48 від 12.02.2020 до договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) № 845 від 30.03.2018, розрахунок розміру винагороди від 01.05.2020.

26.05.2020 до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив від 21.05.2020 № 524/1773 на позовну заяву по справі № 905/482/20 (вх.№9665/20), в якому викладено заперечення проти задоволення позовних вимог.

Відповідач вказує, що на порушення п.4 додатка 2 до договору № 1626 від 01.08.2017 позивачем, як власником мереж, акти прийому-передачі наданих ТМЦ, послуг (виконаних робіт) разом з рахунком (платіжною вимогою - дорученням) за період з жовтня 2017 року по грудень 2017 року на загальну суму 135.956,17 грн. були надіслані відповідачу у 2018 році, після закінчення строку дії укладеного договору. Дати вручення в цих Актах та рахунках відсутні і доказів їх надіслання відповідачу позивач не надав.

Квартирно-експлуатаційний відділ є державною бюджетною установою Міністерства оборони України, відповідно до п.1 ст.48 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють бюджетні платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, узятих на облік органами Державного казначейства України. Оскільки акти прийому-передачі наданих ТМЦ, послуг (виконаних робіт) разом з рахунком (платіжною вимогою - дорученням) за період з жовтня 2017 року по грудень 2017 року на загальну суму 135.956,17 грн. не було надано позивачем на адресу КЕВ міста Луганськ у поточному році, тому зареєструвати та здійснити оплату, як це визначено ст. 2 Бюджетного кодексу України, відшкодування витрат з активної електроенергії відповідач не мав можливості, так як зобов`язання, взяті розпорядниками бюджетних коштів без відповідних асигнувань не вважаються бюджетними зобов`язаннями та не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів.

До відзиву додано установчі документи відповідача та докази відправлення відзиву позивачу.

В судове засідання 02.06.2020 сторони своїх представників не направили.

Враховуючи, що явка уповноважених представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась, позивач та відповідач повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином, тому справа розглядається за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:
Між Приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (далі власник мереж, позивач), Військовою частиною НОМЕР_1 (далі - споживач) та Квартирно-експлуатаційним відділом міста Луганськ (далі платник, відповідач) укладено договір № 1626 від 01.08.2017, за умовами якого платник відшкодовує витрати, понесені власником мереж з оплати електричної енергії, яка була спожита споживачем, та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатків до нього, що є невід`ємними частинами (п.1.1 договору). Схема обліку, точки відпуску електричної енергії визначаються у додатку № 1 до договору. Порядок визначення ціни та порядок розрахунків визначаються у додатку № 2 до договору (п.1.2 договору).

Орієнтовна сума договору з ПДВ складає 360.000,00 грн. (п.2.1 договору).

Власник мереж зобов`язався забезпечити споживача електроенергією з 01.08.2017 по 31.12.2017 в обсязі показань приладу обліку або в розрахунковому обсязі (без приладу обліку), при потужності згідно з технічними даними та режимом роботи електроустановок споживача, згідно додатку № 1 «Схема обліку» (п.3.1.2 договору).

Згідно «Схеми обліку» до договору: найменування приєднання ДДР РУ-0,4 кВ; адреса вул. Карпова, 170; дозволена потужність 100 кВт; приєднана потужність 100 кВт; номінальна напруга 0,4 кВ; категорія надійності електропостачання 3; режим роботи цілодобово; точка відпуску ел.енергії/підключення на наконечниках кабелю живлення в РУ-0,4 кВ ДДР-2; тип приладу обліку СТК3-05Q2H4Mt №47376; трансформатори струму 800/5.

Розрахунковим вважається період з 00-00 годин 1 числа попереднього місяця до 00-00 годин 1 числа поточного місяця (п.1.1 додатку №1 до договору).

За згодою сторін зняття показів розрахункових приладів обліку активної електричної енергії здійснюється споживачем самостійно або в присутності представника власника мереж щомісяця 1 числа о 00-00 годин за усіма точками вимірювання. Споживач зобов`язується доводити показання засобів обліку електроенергії власнику мереж 1 числа розрахункового місяця. У разі неможливості отримання показів розрахункових приладів обліку електричної енергії або у разі відсутності розрахункових приладів обліку розрахунок обсягу споживання електроенергії виконується розрахунковим засобом.

У п.3.2.2 договору споживач зобов`язався дотримуватися режиму споживання електричної енергії на рівні, що не перевищує потужності 100 кВт.

Платник зобов`язався здійснити відшкодування витрат з активної енергії, транспортування електроенергії та послугу з утримання технологічних електричних мереж спільного використання згідно додатку № 1 «Схема обліку» та згідно додатку № 2 «Порядок розрахунків» не пізніше 5 (п`яти) календарних днів з часу підписання з обох сторін акту прийому-передачі наданих ТМЦ, послуг (виконаних робіт), на поточний рахунок власника мереж згідно рахунка і податкової накладної (п.3.3.2 договору); забезпечити письмове звернення до власника мереж за 10 робочих днів до закінчення терміну дії договору у разі виникнення необхідності продовжити дію договору (п.3.3.3 договору).

Відповідно до п.4 додатку № 2 «Порядок розрахунків» до договору, акт прийому-передачі наданих ТМЦ, послуг (виконаних робіт) оформляється власником мереж на 1 число місяця наступного за розрахунковим періодом і вручається разом з рахунком (платіжною вимогою - дорученням) представникові платника особисто в руки або прямує поштою.

Платник зобов`язується повернути оформлений зі своєї сторони акт прийому-передачі наданих ТМЦ, послуг (виконаних робіт) в строк не пізніше 5 числа місяця наступного за розрахунковим періодом за адресою власника мереж. Платник зобов`язаний підписати акт прийому-передачі наданих ТМЦ, послуг (виконаних робіт) своїм уповноваженим представником, скріпити його печаткою платника і повернути один примірник акту власникові мереж в строк вказаний в п.6 сьогодення (п.6, п.7 додатку № 2 «Порядок розрахунків» до договору).

У випадку якщо в зазначений термін представник платника не повернув оформлений зі свого боку акт прийому-передачі наданих ТМЦ, послуг (виконаних робіт), такий акт дійсний без його оформлення з боку платника (п.8 додатку № 2 «Порядок розрахунків» до договору).

За внесення платежів за п.3.3.2 цього договору, з порушенням термінів, платник сплачує власнику мереж пеню у розмірі 1% за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати; 3% річних з простроченої суми, при цьому сума грошового зобов`язання за цим договором повинна бути сплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції. Сума пені, 3% річних з простроченої суми, суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції зазначається у розрахунковому документі окремим рядком, або в окремому розрахунковому документі (за наявності) (п.4.1 договору).

Згідно з п.7.1 договору, договір набуває чинності з 01.08.2017 та діє до 31.12.2018 включно. Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої зі сторін у порядку, визначеному законодавством України, про що зацікавлена сторона письмово повідомляє іншу сторону не пізніше, ніж за 10 днів до запланованої дати розірвання договору.

У п.9 додатку № 2 «Порядок розрахунків» до договору сторони обумовили, що по закінченню строку дії договору платник та власник мереж на 1 число календарного місяця оформляють з обох сторін акт звірки взаєморозрахунків. У випадку не явки платника для звірки акт звірки взаєморозрахунків вважається дійсним, до сплати виставляються рахунки на відшкодування згідно з розрахунками власника мереж.

Договір № 1626 від 01.08.2017 та додатки до нього підписано без застережень всіма сторонами та скріплено їх печатками.

Доказів розірвання цього договору у порядку, обумовленому п.7.1 цього договору, матеріали справи не містять.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання договору № 1626 від 01.08.2017 між Приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (як власником мереж та виконавцем) та Квартирно-експлуатаційним відділом міста Луганськ (як платником та замовником) підписано без застережень акти прийому-передачі наданих ТМЦ, послуг (виконаних робіт) на загальну суму 135.956,17 грн. з ПДВ, а саме:

№ 91742517 від 31.10.2017 на суму 1802,21 грн. з ПДВ, у тому числі 300,37 грн. ПДВ (транспортування електроенергії 47,04 грн. без ПДВ; послуга з утримання технологічних електричних мереж спільного використання 1454,80 грн. без ПДВ);

№ 91750502 від 31.10.2017 на суму 44.289,52 грн. з ПДВ, у тому числі 7381,59 грн. ПДВ (відшкодування витрат на активну електроенергію 36.907,93 грн. без ПДВ);

№ 91786251 від 30.11.2017 на суму 1690,04 грн. з ПДВ, у тому числі 281,67 грн. ПДВ (транспортування електроенергії 29,33 грн. без ПДВ, послуга з утримання технологічних електричних мереж спільного використання 1370,04 грн. без ПДВ);

№ 91793357 від 30.11.2017 на суму 41.954,09 грн. з ПДВ, у тому числі 6992,35 грн. ПДВ (відшкодування витрат на активну електроенергію 34.961,74 грн. без ПДВ);

№ 91830475 від 31.12.2017 на суму 44.449,48 грн. з ПДВ, у тому числі 7408,25 грн. ПДВ (відшкодування витрат на активну електроенергію 37.041,23 грн. без ПДВ);

№ 91826542 від 31.12.2017 на суму 1770,83 грн. з ПДВ, у тому числі 295,14 грн. ПДВ (транспортування електроенергії 16,60 грн. без ПДВ, послуга з утримання технологічних електричних мереж спільного використання 1459,09 грн. без ПДВ).

Зі змісту перелічених актів вбачається, що послуги (виконані роботи) надані (виконані) в повному обсязі. Замовник не має претензій до виконавця.

Матеріали справи містять відповідні рахунки-фактури: № 91742517 від 31.10.2017 на суму 1802,21 грн., № 91750502 від 31.10.2017 на суму 44.289,52 грн., № 91786251 від 30.11.2017 на суму 1690,04 грн., № 91793357 від 30.11.2017 на суму 41.954,09 грн., № 91830475 від 31.12.2017 на суму 44.449,48 грн., № 91826542 від 31.12.2017 на суму 1770,83 грн.

Доказів здійснення розрахунків повністю чи частково за цим договором матеріали справи не містять.

Як вбачається, позивач звертався до відповідача з претензіями № 19р/9 від 10.01.2018, № 19р/166 від 18.04.2018 з додатками (реєстр неоплачених рахунків) та листом № 19р/823 від 23.12.2019 з додатком (реєстр неоплачених рахунків), в яких просив сплатити заборгованість за договором № 1626 від 01.08.2017 у розмірі 135.956,20 грн., що виникла по зобов`язанням жовтня грудня 2017 року.

Відповідач оплату вартості відшкодування витрат на активну електроенергію, транспортування електроенергії та послуги з утримання технологічних електричних мереж спільного використання за період жовтень грудень 2017 року не здійснив, що і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково, з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У п.1 ч.2 ст.11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

В силу норм ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Договір, укладений сторонами з дотримання вимог, необхідних для чинності правочину, у тому числі відповідно до чинних нормативно-правових актів, має обов`язкову силу для сторін. Будучи пов`язаними взаємними правами та обов`язками (зобов`язаннями), сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов`язання.

Між тим, вищевстановлені обставини справи свідчать, що відповідачем не здійснено оплату відшкодування витрат на активну електроенергію, транспортування електроенергії та послуги з утримання технологічних електричних мереж спільного використання за період жовтень грудень 2017 року, внаслідок чого у нього утворився борг у розмірі 135.956,17 грн. При цьому, жодних заперечень щодо наявності вказаного боргу, а тим більш доказів, що спростовують його наявність, відповідачем до суду не надано.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що на порушення п.4 додатка 2 до договору № 1626 від 01.08.2017 позивачем, як власником мереж, акти прийому-передачі наданих ТМЦ, послуг (виконаних робіт) разом з рахунком (платіжною вимогою - дорученням) за період з жовтня 2017 року по грудень 2017 року на загальну суму 135.956,17 грн. були надіслані відповідачу у 2018 році, після закінчення строку дії укладеного договору.

По-перше, такі доводи не підтверджуються жодним доказом.

По-друге, зі змісту відповідних актів вбачається, що вони підписані відповідачем без зазначення дати, тому відсутні підстави вважати, що вказані акти прийому-передачі наданих ТМЦ, послуг (виконаних робіт) за період з жовтня 2017 року по грудень 2017 року отримані та підписані відповідачем у іншу дату, ніж в них зазначено.

Це стосується й дати отримання відповідачем відповідних рахунків-фактур на загальну суму 135.956,17 грн.

Також суд вважає необгрунтованими доводи відповідача про те, що оскільки акти прийому-передачі наданих ТМЦ, послуг (виконаних робіт) разом з рахунком (платіжною вимогою - дорученням) за період з жовтня 2017 року по грудень 2017 року на загальну суму 135.956,17 грн. не було надано позивачем на адресу КЕВ міста Луганськ у поточному році, тому зареєструвати та здійснити їх оплату, як це визначено ст. 2 Бюджетного кодексу України, відповідач не мав можливості.

Основним принципом цивільних відносин є те, що вони засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (частина перша статті 1 Цивільного кодексу України). Однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору (стаття 3 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

У силу вимог п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справах Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України від 18 жовтня 2005 року та Войтенко проти України від 29 червня 2004 року, відсутність відповідних асигнувань не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 135.956,17 грн. заборгованості з відшкодування витрат на активну електроенергію, транспортування електроенергії та послуги з утримання технологічних електричних мереж спільного використання за період жовтень грудень 2017 року, підлягає задоволенню як така, що доведена позивачем належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Положеннями ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України унормовано, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч.1 ст.550 ЦК України).

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 цього Закону).

Сторони у п.4.1 договору визначили, що за внесення платежів за п.3.3.2 цього договору, з порушенням термінів, платник сплачує власнику мереж пеню у розмірі 1% за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати; 3% річних з простроченої суми, при цьому сума грошового зобов`язання за цим договором повинна бути сплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції. Сума пені, 3% річних з простроченої суми, суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції зазначається у розрахунковому документі окремим рядком, або в окремому розрахунковому документі (за наявності).

Позивач розрахував та пред`явив до стягнення з відповідача пеню за період з 12.08.2019 по 07.02.2020 у загальному розмірі 20.428,17 грн., у тому числі:

270,80 грн. за актом № 91742517 від 31.10.2017 на суму 1802,21 грн.;

6654,98 грн. за актом № 91750502 від 31.10.2017 на суму 44.289,52 грн.;

253,95 грн. за актом № 91786251 від 30.11.2017 на суму 1690,04 грн.;

6304,06 грн. за актом № 91793357 від 30.11.2017 на суму 41.954,09 грн.;

6679,01 грн. за актом № 91830475 від 31.12.2017 на суму 44.449,48 грн.;

266,09 грн. за актом № 91826542 від 31.12.2017 на суму 1770,83 грн.

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Встановлений наведеною нормою строк нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання не є строком позовної давності, в межах якого особа може звернутись за захистом свого порушеного права або інтересу, а тривалість цього може бути встановлена договором за домовленістю сторін.

З умов договору № 1626 від 01.08.2017 вбачається, що сторонами строк позовної давності для стягнення неустойки (штрафу, пені) за цим договором не змінювався.

З огляду на наведене, позивачем невірно визначено період розрахунку пред`явленої до стягнення пені, оскільки не враховано приписи ч.6 ст.232 Господарського кодексу України.
Оскільки у п.3.3.2 договору сторони встановили, що платник зобов`язаний здійснити відшкодування витрат з активної енергії, транспортування електроенергії та послугу з утримання технологічних електричних мереж спільного використання не пізніше 5 (п`яти) календарних днів з часу підписання з обох сторін акту прийому-передачі наданих ТМЦ, послуг (виконаних робіт), а з матеріалів справи вбачається, що відповідні акти підписані сторонами саме у дату їх складання, то строк оплати за такими актами прийому-передачі наданих ТМЦ, послуг (виконаних робіт) настав відповідно:

06.11.2017 (05.11.2017 - неділя) за актом № 91742517 від 31.10.2017 на суму 1802,21 грн.

06.11.2017 (05.11.2017 - неділя) за актом № 91750502 від 31.10.2017 на суму 44.289,52 грн.;

05.12.2017 за актом № 91786251 від 30.11.2017 на суму 1690,04 грн.;

05.12.2017 за актом № 91793357 від 30.11.2017 на суму 41.954,09 грн.;

05.01.2018 за актом № 91830475 від 31.12.2017 на суму 44.449,48 грн.;

05.01.2018 за актом № 91826542 від 31.12.2017 на суму 1770,83 грн.

Враховуючи умови договору, приписи ч.6 ст.232 ГК України та ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» судом здійснено власний розрахунок пені за допомогою калькулятору штрафів програмного комплексу «Ліга:Закон» із застосуванням подвійної облікової ставки НБУ, судом встановлено, що розмір таких нарахувань складає 21.744,99 грн., що є більше ніж заявлено позивачем.

Так, за підрахунком суду:

за період з 07.11.2017 по 07.05.2018 за актом № 91742517 від 31.10.2017 на суму 1802,21 грн, пеня 278,58 грн.;

за період з 07.11.2017 по 07.05.2018 за актом № 91750502 від 31.10.2017 на борг 44.289,52 грн., пеня 6846,07грн.;

за період з 06.12.2017 по 06.06.2018 за актом № 91786251 від 30.11.2017 на борг 1690,04 грн., пеня 272,21 грн.;

за період з 06.12.2017 по 06.06.2018 за актом № 91793357 від 30.11.2017 на борг 41.954,09 грн., пеня 6757,48 грн.;

за період з 06.01.2018 по 06.07.2018 за актом № 91830475 від 31.12.2017 на суму 44.449,48 грн., пеня 7328,68 грн.;

за період з 06.01.2018 по 06.07.2018 за актом № 91826542 від 31.12.2017 на суму 1770,83 грн., пеня 291,97 грн.,

Враховуючи положення ч.1 ст.14 та ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України, згідно яких суд розглядає справу в межах заявлених вимог і не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, задоволенню підлягає пеня саме в розмірі заявленому позивачем - 20.428,17 грн.

При цьому суд враховує, ч.2 ст.258 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін (ст. 260 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України). Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч.2, 3 ст. 267 цього Кодексу).

Отже, за відсутності заяви відповідача про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення пені, суд задовольняє вимоги позивача в цій частині у розмірі 20.428,17 грн.

Частиною 2 ст. 625 ЦК Кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, три проценти річних від простроченої суми.

Позивач розрахував за кожним актом прийому-передачі наданих ТМЦ, послуг (виконаних робіт) окремо та пред`явив до стягнення 3% річних у загальному розмірі 8867,27 грн. (за період з 06.11.2017 по 07.02.2020) та інфляційні 20.846,32 грн. (за період з 06.11.2017 по 31.12.2019).

Перевіривши арифметичний розрахунок інфляційних нарахувань, періоди, правові підстави, порядок їх нарахування, суд дійшов висновку про задоволення цих вимог в пред`явленому до стягнення розмірі 20.846,32 грн.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок 3% річних, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню частково, а саме у розмірі 8863,48 грн., оскільки позивач невірно визначає початкову дату для відповідного розрахунку з огляду на встановлені судом обставини щодо початку прострочення виконання зобов`язань відповідачем. Позивач безпідставно враховує у розрахунку останній день для виконання відповідачем зобов`язань за договором.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з п.3 ст.129 Конституції України та ст.ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість та правомірність позовних вимог, а отже і про їх задоволення частково. Протилежного відповідачем не доведено.

На підставі ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" про стягнення з Квартирно-експлуатаційного відділу м.Луганськ заборгованості у сумі 186.097,93 грн., з яких: 135.956,17 грн. - основного боргу, 8.867,27 грн. - 3% річних, 20.846,32 грн. - інфляційні втрати, 20.428,17 грн. пеня, задовольнити частково.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м.Луганськ (, адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Поштова, буд. 20) на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" (, адреса: 87504, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченка, буд. 1) основного боргу - 135.956,17 грн., пеню 20.428,17 грн., 3% річних 8863,48 грн., інфляційні 20.846,32 грн. та судовий збір у розмірі 2791,41 грн.

В іншій частині вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 02.06.2020.

Суддя Н.В. Величко