ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2020 р. Справа№ 910/8124/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Мартюк А.І.

Зубець Л.П.

при секретарі Рибчич А. В.

За участю представників:

від позивача: Палій В.П. - адвокат

від відповідача 1: не з`явився

від відповідача 2: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби

на рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2019, повний текст якого складено 26.12.2019

у справі № 910/8124/19 (суддя Плотницька Н.Б.)

за позовом Фірми «Ван Хеес» ГмбХ» (Van Hees GmbH)

до 1. Київської митниці Держмитслужби

2. Державної казначейської служби України

про відшкодування шкоди у розмірі 27 965,60 євро

ВСТАНОВИВ:

Позов, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с.194-196 т.2), заявлено про стягнення з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь Фірми «Ван Хеес» ГмбХ» (Van Hees GmbH) 27 965,60 євро в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 7 720,58 євро в рахунок відшкодування витрат, зроблених позивачем для відновлення свого порушеного права (витрати на проведення досліджень, витрати на послуги перекладача, витрати по доставці міжнародних відправлень, додаткові витрати на оплату праці працівників позивача, витрати на телефонний зв`язок), 44 109 євро в рахунок відшкодування упущеної вигоди.

Загальна сума майнових вимог позивача становить 79 795,18 євро, звернення до суду за стягненням яких з відповідачів позивач обґрунтовує незаконними рішеннями відповідача 1 (Київської митниці ДФС) щодо нерозмитнення товару, заявленого до митного контролю та оформленого за митною декларацією № UA125250/2017/803719 від 28.03.2017, та неналежним зберігання товару, вилученого Київською митницею ДФС на підставі протоколу про порушення митних правил № 0213/12500/17 від 24.04.2017.

Крім того, в позовній заяві позивач визначив попередній розрахунок суми понесених судових витрат - 230 812,00 грн., а під час розгляду справи в суді першої інстанції звернувся до суду з заявою про відшкодування судових витрат (пов`язаних з розглядом справи) (а.с. 42-46 т. 3), в якій просив покласти на відповідача понесені судові витрати, стягнувши на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 13 360 євро, витрати, пов`язані з проведенням експертизи, в сумі 8 438,40 грн. та витрати, пов`язані із залученням перекладача, в сумі 37 207,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.11.2019, повний текст якого складено 26.12.2019, у справі № 910/8124/19 позов задоволено частково, до стягнення з Державного бюджету України на користь позивача присуджено шкоду в сумі 27 965,60 євро, в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідачів на користь позивача 7 720,58 євро в рахунок відшкодування витрат, зроблених позивачем для відновлення свого порушеного права, та 44 109 євро упущеної вигоди відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення шкоди в сумі 27 965,60 євро, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи доведено обставини заподіяння позивачу шкоди у розмірі 27 965,60 євро через неправомірну поведінку Київської митниці ДФС, що полягала у прийнятті неправомірного рішення про визначення коду товару від 25.04.2017 № КТ-UA-2017, протоколу про порушення митних правил від 24.04.2017 № 0213/12500/17, рішення про відмову у митному оформленні товару, що оформлено карткою відмови № UA125250/2017/00023 від 27.04.2017, та неналежному зберіганні його в умовах, які не відповідають нормативним вимогам.

Відмовлячи у задоволенні позовних вимог про стягнення грошових коштів в рахунок відшкодування витрат, зроблених позивачем для відновлення свого порушеного права, у розмірі 7 720,58 євро та грошових коштів в рахунок відшкодування упущеної вигоди у розмірі 44 109,00 євро, суд першої інстанції послався на відсутність всіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення, необхідних для застосування такого виду господарської санкції (правового наслідку порушення зобов`язання), як стягнення збитків: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника і збитками, вини, в той час як при відсутності хоча б одного з цих елементів господарсько-правова відповідальність не настає.

При цьому суд першої інстанції виходив з такого.

- на підтвердження зроблених позивачем витрат для відновлення свого порушеного права на суму 7 720,58 євро позивачем долучено до матеріалів справи рахунок від 16.06.2017 № 14 на суму 849,66 євро за проведене дослідження в міжнародній групі лабораторій Eurofins з метою підтвердження відповідності кількісного вмісту сафролу в продукції позивача нормативам, встановленим документами ЄС; рахунок від 22.05.2017 № 83/17 на суму 538,12 євро за послуги перекладача Єріки Рубінштейн ; рахунок від 30.06.2017 № 150/506236 на суму 79,80 євро за послуги компанії «GO! Express & Logistics Mainz» GmbH по доставці міжнародних відправлень від позивача до ДФС України; витрати на оплату непередбаченого регламентом робочого часу працівників позивача у розмірі 3 600,00 євро (45 годин часу керівництва, менеджменту експорту, правового відділу), а також 6 годин часу контактної особи (обслуговування клієнтів), що становить 240 євро; 36 робочих годин працівників по збуту, що складає 2 160,00 євро, комісійні витрати вказаних працівників на суму 53 євро та витрати на телефонний зв`язок у сумі 200 євро;

- стосовно стягнення з відповідача 849,66 євро за проведене дослідження в міжнародній групі лабораторій Eurofins з метою підтвердження відповідності кількісного вмісту сафролу в продукції позивача нормативам, встановленим документами ЄС, зазначено, що товар, який був тимчасово вилучений, заявлений до митного оформлення 28.03.2017 (відповідно до митної декларації № UA125250/2017/803719 від 28.03.2017), натомість, вказане дослідження було проведене на підставі замовлення від 24.05.2017, тобто майже через два місяці після того, як товар був вилучений. До того ж, в матеріалах справи відсутні докази, що вказане дослідження було проведене щодо тимчасово вилученого товару, а відтак, не можна дійти однозначного висновку, які саме проби були надані для проведення дослідження, що свідчить про те, що вказане дослідження та його результати не можуть бути підставою для стягнення з відповідача збитків;

- щодо стягнення з відповідача 538,12 євро за послуги перекладача Єріки Рубінштейн , які полягали у перекладі листів позивача до митних органів України, 79,80 євро за послуги компанії «GO! Express & Logistics Mainz» GmbH по доставці міжнародних відправлень від позивача до ДФС України та 200 євро витрат на телефонний зв`язок - відсутній причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та збитками позивача у вигляді понесених витрат на послуги перекладача, послуги по доставці міжнародних відправлень та витрат на телефонний зв`язок;

- стосовно витрат на оплату непередбаченого регламентом робочого часу працівників Фірми «Ван Хеес» ГмбХ у розмірі 3600 євро (45 годин часу керівництва, менеджменту експорту, правового відділу), а також 6 годин часу контактної особи (обслуговування клієнтів), що становить 240 євро; 36 робочих годин працівників по збуту, що складає 2160 євро, комісійні витрати вказаних працівників на суму 53 євро -в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження понесених позивачем витрат на оплату непередбаченого регламентом робочого часу працівників Фірми «Ван Хеес» ГмбХ у розмірі 3600 євро;

- звертаючись до суду з вимогами про стягнення упущеної вигоди в сумі 44 109,00 євро, позивач зазначив, що внаслідок протиправних дій митних органів та їхніх безпідставних претензій до Приватного підприємства Виробничо-комерційна фірма «Вікос» обсяг поставок товару позивача в Україну знизився, внаслідок чого за 3 роки (з 2017 по 2019 роки) позивачем було недоотримано дохід в сумі 44 109,00 євро, проте вказаний розмір упущеної вигоди не підтверджений відповідними доказами.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 05.12.2019, повний текст якого складено 26.12.2019, у справі № 910/8124/19 до стягнення з відповідача 1 на користь позивача присуджено витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 630,84 євро, витрати, пов`язані з проведенням експертизи, в розмірі 2 957,38 грн. та витрати, пов`язані з залученням перекладача, в розмірі 1 821,94 грн.

Не погоджуючись з додатковим рішенням, 22.01.2020 Фірма «Ван Хеес» ГмбХ» (Van Hees GmbH) звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2019 у справі № 910/8124/19 в частині часткової відмови в задоволенні заяви Фірми «Ван Хеес» ГмбХ» (Van Hees GmbH) про відшкодування судових витрат скасувати, заяву задовольнити повністю, стягнувши на користь Фірми «Ван Хеес» ГмбХ понесені втрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13 360,00 євро, витрати, пов`язані з проведенням експертизи, у розмірі 8 438,40 грн. та витрати, пов`язані із залученням перекладача, в розмірі 37 207,00 грн.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2020 справа № 910/8124/19 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Ухвалою суду від 21.02.2020 колегією суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І. поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фірми «Ван Хеес» ГмбХ» (Van Hees GmbH) на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2019 у справі № 910/8124/19, встановлено строк для подання відзивів, пояснень, заперечень, зупинено дію оскаржуваного додаткового рішення, розгляд справи призначено на 18.03.2020 о 12:20, учасників судового процесу попереджено, що нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою в розгляді апеляційної скарги.

Не погоджуючись з рішенням та з додатковим рішенням, 29.01.2020 Київська митниця Держмитслужби звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2019 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2019 у справі № 910/8124/19 скасувати та відмовити у задоволенні позову повністю.

Щодо підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2019 Київська митниця Держмитслужби зазначила про те, що всі дії митницею вчинено у відповідності до вимог Митного кодексу України, Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1340 від 25.08.1998, Порядку роботи складу митниці ДФС, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 627 від 30.05.2012, всі дії та рішення митного органу щодо тимчасово вилученого товару здійснювалися, приймалися, та є правомірними, а тому у суду першої інстанції біли відсутні підстави для прийняття рішення щодо відшкодування з Державного бюджету України коштів в сумі 27 965,60 євро на користь позивача. Крім того, апелянтом зауважено на тому, що відповідно до приписів ч. 1 ст. 512 Митного кодексу України тимчасове вилучення товарів може бути оскаржено, проте зазначеним правом позивач не скористався, чим фактично погодився з правомірністю даного рішення митниці.

У апеляційній скарзі Київська митниця Держмитслужби просить замінити Київську митницю ДФС як відповідача 1 у справі № 910/8121/19 її правонаступником - Київською митницею Держмитслужби.

Згідно з витягом з протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) від 18.02.2020 справа № 910/8124/19 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.

При дослідженні матеріалів справи та апеляційної скарги колегією суддів встановлено, що подана заявником апеляційна скарга не відповідає вимогам ст. 258 ГПК України, яка встановлює вимоги до форми і змісту апеляційної скарги, оскільки заявником до апеляційної скарги не додано доказів надсилання копії апеляційної скарги з доданими до неї документами позивачу та відповідачу 2, з огляду на що ухвалою від 21.02.2020 апеляційну скаргу залишено без руху, апелянту надано час для усунення недоліків шляхом подання до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали доказів надсилання копії апеляційної скарги з доданими до неї документами позивачу та відповідачу.

12.03.2020 від Київської митниці Держмитслужби через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано докази надсилання копії апеляційної скарги з доданими до неї документами позивачу та відповідачу 2.

Ухвалою від 17.03.2020:

- Київській митниці Держмитслужби поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2019 та додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2019 у справі № 910/8124/19;

- відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Київської митниці Держмитслужби на рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2019 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2019 у справі № 910/8124/19;

- замінено відповідача 1 Київську міську митницю ДФС на її процесуального правонаступника - Київську митницю Держмитслужби (03124, м. Київ, вул. Вацлава Гавела, буд. 8 - А, ідентифікаційний код 43337359);

- апеляційні скарги Фірми «Ван Хеес» ГмбХ» (Van Hees GmbH) та Київської митниці Держмитслужби на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2019 у справі № 910/8124/19 об`єднані в одне апеляційне провадження для спільного розгляду;

- призначено апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2019 у справі № 910/8124/19 до розгляду на 15.04.2020 о 14:00.

Ухвалою суду від 31.03.2020 сторін повідомлено про те, що призначене на 15.04.2020 судове засідання не відбудеться з огляду на встановлений постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантин, дію якого продовжено до 24.04.2020.

08.04.2020 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2019, в якому позивач, з посиланням на те, що збитки були понесені через те, що Київська митниця ДФС вчасно не повернула належній позивачу товар, а в подальшому не забезпечила його належне зберігання, просить апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Ухвалою від 13.04.2020 Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2019 у справі № 910/8124/19 призначено до розгляду на 13.05.2020 о 15:20, доведено до відома учасників справи, що явка їх представників в судове засідання не є обов`язковою та звернуто увагу учасників справи на можливість розгляду справи № 910/8124/19 за відсутності їх представників за наявними у справі матеріалами у разі подання відповідних клопотань.

Станом на 13.05.2020 до Північного апеляційного господарського суду інших відзивів на апеляційну скаргу та клопотань від учасників справи не надходило.

Відповідачі представників в судове засідання не направили, про причини неявки суду не повідомили.

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, а також те, що явка представників учасників в судове засідання не визнана обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги Київської митниці Держмитслужби на рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2019 у справі № 910/8124/19 у відсутність представників відповідачів за наявними матеріалами апеляційного провадження.

Під час розгляду справи представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила таке.

25.01.2001 позивач як постачальник та Приватне підприємство Виробничо-комерційна фірма «Вікос» як покупець (далі покупець) уклали договір поставки № 01/им (а.с. 30-31 т. 1), відповідно до умов якого позивач прийняв на себе зобов`язання постачати, а покупець - приймати та оплачувати добавки і спеції для виробництва м`ясопродуктів і консервів (товар).

21.03.2017 позивач на підставі замовлення покупця № березень-17 від 06.03.2017 на поставку товару (харчові добавки до ковбасних виробів) загальною кількістю 6 480 кг виставив покупцю рахунок (інвойс) № 91595010 на загальну суму 27 965,60 євро (а.с. 39-41 т. 1).

21.03.2017 позивачем сформовано пакувальний лист до рахунку № 91595010 (а.с. 43-44 т. 1), відповідно до якого вага товару брутто становить 7 113 кг.

22.03.2017 позивачем заповнена митна декларація країни відправлення №MRN17DE07E9 (а.с. 45-52 т. 1), а 23.03.2017 видано експедиційний лист до рахунку № 91595010 (а.с. 55-56 т. 1).

Крім того, 23.03.2017 позивачем та покупцем підписано Специфікацію № 3 до договору № 01/им від 25.01.2001 (а.с. 57 т. 1), в якій погоджено асортимент, кількість, вагу та ціну товару, який мав бути поставлений позивачем покупцю.

На виконання умов договору № 01/им від 25.01.2001 та Специфікації № 3 до нього позивач мав поставити покупцю товар (харчові добавки до ковбасних виробів) загальною вагою 6 480 кг на загальну суму 27 965,60 євро.

23.03.2017 вказаний товар був завантажений у м. Валуф (Німеччина) в автотранспорт перевізника і 28.03.2017 доставлений перевізником на митний пост «Південний термінал» Київської митниці ДФС, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією міжнародної товарно-транспортної накладної СМR (а.с. 63 т. 1).

З метою випуску вказаного товару у вільний обіг, до Відділу митного оформлення № 1 митного поста «Південний термінал» Київської митниці ДФС 28.03.2017 агентом митного оформлення Руденко Б.А. подано електронну митну декларацію типу ІМ40ДЕ № UA125250/2017/803719 (а.с. 65-67 т. 1) з доданими до неї документами.

Під час здійснення митного оформлення товарів за електронною митною декларацією № UA125250/2017/803719 від 28.03.2017 головним державним інспектором ВМО № 1 митного поста «Південний термінал» Київської митниці ДФС Денисенко М.А. проведено огляд та взято проби (зразки) заявлених у митній декларації товарів, про що складено акт про взяття проб (зразків) товарів № 803719 від 28.03.2017 (а.с. 69-т. 1), з якого слідує, що метою взяття проб (зразків) є: встановлення визначальних характеристик для класифікації товарів, встановлення належності товарів до наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, прекурсорів, сильнодіючих чи отруйних речовин та товарів, що містять ГМО, а також визначення повного якісного та хімічного складу товарів.

На запит про проведення дослідження від 28.03.2017 № 803719 (лист від 29.03.2017 № 370/10-70-65-35) Управлінням експертиз та досліджень харчової продукції, напоїв та біологічно-активних речовин Департаменту податкових та митних експертиз Державної фіскальної служби України складено висновок № 106 від 14.04.2017 (а.с. 70-78 т. 1), яким, серед іншого, встановлено, що в результаті проведених досліджень у складі наданих проб №№ 2, 3, 4 виявлено сафрол, який згідно з Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 (зі змінами і доповненнями) віднесений до прекурсорів, обіг яких обмежено і стосовно яких встановлюються заходи контролю; визначення кількісного вмісту сафролу не видається можливим через відсутність хроматографічного стандартного зразка відповідної речовини.

При цьому експертом зазначено, що за даними літературних джерел, спеції/екстракти спецій, зазначені у складі продуктів № 1-7, містять, зокрема, мускатний горіх, що містить сафрол.

Водночас на підставі вказаного висновку 24.04.2017 головним державним інспектором першого відділу оперативного реагування управління протидії митним правопорушенням Київської митниці ДФС Мельником В.І. відносно директора покупця ОСОБА_2 складено протокол порушення митних правил № 0213/12500/17 (а.с. 79-81 т. 1), в якому встановлено, що вказаною особою вчинено дії, які мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України (далі МК України), а саме дії, спрямовані на переміщення товарів «харчові добавки до ковбасних виробів» через митний кордон України з приховуванням від митного контрою, тобто з поданням митниці як підстави для переміщення через митний кордон України документів, які містять неправдиві відомості щодо наявності прекурсорів, обіг яких обмежено і стосовно яких встановлюються заходи контролю.

З огляду на вказані обставини, на підставі ст. 511 МК України товар було вилучено та передано на зберігання до митного посту «Південний термінал» Київської митниці ДФС.

Також на підставі інформації, зазначеної у висновку № 106 від 14.04.2017, відділом класифікації товарів Київської митниці ДФС винесено рішення про визначення коду товару № КТ-UA-2017 від 25.04.2017 (а.с. 82 т. 1), згідно з яким змінено задекларований покупцем код товару «Харчові добавки до ковбасних виробів: арт. 349038013 UA Аромат яловичини / Rindfleischaroma» з коду , що має нульову ставку мита, на код , що має ставку мита 10 %.

На підставі протоколу про порушення митних правил № 0213/12500/17 від 24.04.2017 та рішення про визначення коду товару № КТ-UA-2017 від 25.04.2017 головним державним інспектором митного посту «Південний термінал» Київської митниці ДФС складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA125250/2017/00023 від 27.04.2017 (а.с. 83 т. 1).

Також на підставі протоколу про порушення митних правил № 0213/12500/17 від 24.04.2017 спірний товар був вилучений та переданий на зберігання Товариству з обмеженою відповідальністю «Митний термінал «Калинівка» на підставі укладеного з Київською митницею ДФС договору позички складського приміщення № 5 від 16.01.2017 (а.с.103-106 т. 2).

У подальшому, в зв`язку з закінченням строку дії договору з Товариством з обмеженою відповідальністю «Митний термінал «Калинівка», товар було передано на зберігання Товариству з обмеженою відповідальністю «Юс ВіЧі» за адресою: Київська обл., Васильківський район, м. Васильків, провулок Чкалова, 11 відповідно до договору відповідального зберігання товару № 48 від 20.03.2018 (а.с. 110-112 т. 2).

Протоколом № 7 засідання постійно діючої комісії Київської митниці ДФС по оцінці та розпорядженню майном, що переходить у власність держави, від 12.09.2018 (а.с. 120-121 т. 2) вирішено передати вказаний товар в реалізацію за ринковою вартістю відповідно до експертного висновку № 0609/18-1 від 06.09.2018 торгівельній організації ТОВ «Юс ВіЧі» з торгівельною винагородою 10 %.

Актом № 23 опису, оцінки та передачі товарів та предметів, термін зберігання яких на складі митниці закінчився, від 02.10.2018 затвердженим в.о. начальника Київської митниці ДФС (а.с. 125-126 т. 2), проведено оцінку та опис спірного товару та встановлено його вартість в сумі 223 131,35 грн.

Протоколом № 2 засідання постійно діючої комісії Київської митниці ДФС по оцінці та розпорядженню майном, що переходить у власність держави, від 26.02.2019 (а.с. 129-131 т. 2) вирішено провести уцінку спірного товару на 20 %, так як аукціон з його продажу не відбувся в зв`язку з тим, що не було подано заяв на прийняття участі в конкурсі.

Актом № 23/1 опису, уцінки товарів, що знаходиться в реалізації, від 01.03.2019, затвердженим начальником Київської митниці ДФС (а.с. 127-128 т. 2), проведено уцінку спірного товару та визначено його вартість в сумі 175 505,04 грн.

Листом від 10.05.2019 ТОВ «Юс ВіЧі» повідомило Київську митницю ДФС про те, що термін придатності спірного товару закінчився, з огляду на що товариство хоче повернути вказаний товар.

Протоколом № 5 засідання постійно діючої комісії Київської митниці ДФС по оцінці та розпорядженню майном, що переходить у власність держави, від 14.05.2019 (а.с. 139-143 т. 2) вирішено прийняти спірний товар від ТОВ «Юс ВіЧі» на склад митниці та, з врахуванням терміну придатності, провести його знищення.

Актом № 23 опису, оцінки та передачі майна, неприданого для реалізації, якість якого не відповідає вимогам стандартів на утилізацію від 05.07.2019, затвердженим начальником Київської митниці ДФС (а.с. 127-128 т. 2), спірне майно описано та передано в утилізацію. У вказаному акті, зокрема, зазначено про те, що майно непридане для використання, не сертифіковане та зберігалося в складі з перепадами температурного режиму.

Отже, спірний товар, право власності на який не перейшло до покупця за договором поставки № 01/им від 25.01.2001, та який, відповідно, є власністю позивача, на підставі протоколу про порушення митних правил № 0213/12500/17 від 24.04.2017, в якому Київська митниця ДФС дійшла висновку про те, що директором покупця ОСОБА_2 вчинено дії, які мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України (далі МК України), а саме дії, спрямовані на переміщення товарів «харчові добавки до ковбасних виробів» через митний кордон України з приховуванням від митного контрою, тобто з поданням митниці як підстави для переміщення через митний кордон України документів, які містять неправдиві відомості щодо наявності прекурсорів, обіг яких обмежено і стосовно яких встановлюються заходи контролю, був вилучений та переданий на зберігання та на даний час позивачу не повернутий.

З огляду на вказані обставини, позивач звернувся до суду з цим позовом та просив стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України збитки, понесені позивачем внаслідок незаконних рішень відповідача 1 (Київської митниці ДФС) щодо нерозмитнення товару, заявленого до митного контролю та оформленого за митною декларацією № UA125250/2017/803719 від 28.03.2017, та щодо неналежного зберігання товару, вилученого Київською митницею ДФС на підставі протоколу про порушення митних правил № 0213/12500/17 від 24.04.2017, які складаються з:

- грошових коштів у розмірі 27 965,60 євро, які становлять вартість вилученого товару;

- грошових коштів в сумі 7 720,58 євро в рахунок відшкодування витрат, зроблених позивачем для відновлення свого порушеного права (витрати на проведення досліджень, витрати на послуги перекладача, витрати по доставці міжнародних відправлень, додаткові витрати на оплату праці працівників позивача, витрати на телефонний зв`язок);

- упущеної вигоди в сумі 44 109 євро.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив частково, стягнувши на користь позивача 27 965,60 євро, які становлять вартість вилученого товару.

При цьому суд першої інстанції не знайшов правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення витрат, зроблених позивачем для відновлення свого порушеного права, в сумі 7 720,58 євро, а також упущеної вигоди в сумі 44 109,00 євро, встановивши, що позивачем не доведено наявності всіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення, необхідних для застосування такого виду господарської санкції (правового наслідку порушення зобов`язання), як стягнення збитків щодо вказаних вимог.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як слідує з тексту апеляційної скарги Київської митниці Держмитслужби у цій справі, рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2019 вказаною особою оскаржується лише в частині тих вимог, які були задоволені, оскільки жодних доводів щодо неправомірності вказаного рішення в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення витрат, зроблених позивачем для відновлення свого порушеного права, в сумі 7 720,58 євро, а також упущеної вигоди в сумі 44 109,00 євро апеляційна скарга не містить, а відтак, враховуючи, що рішення в частині відмови в задоволенні зазначених вимог не оскаржується, згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України в цій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не переглядається.

При цьому колегія суддів зазначає про те, що при апеляційному перегляді не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права щодо винесення судом першої інстанції рішення в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення витрат, зроблених позивачем для відновлення свого порушеного права, в сумі 7 720,58 євро, а також упущеної вигоди в сумі 44 109,00 євро.

Щодо позовних вимог про стягнення збитків в сумі 27 965,60 євро, які становлять вартість вилученого товару, колегія суддів зазначає таке.

За змістом частини 2 статті 11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є заподіяння майнової шкоди.

Відповідно до частини 1 статті ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способами захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Аналогічні норми містяться також в статті 20 ГК України, якою встановлено, що кожний суб`єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів, зокрема шляхом відшкодування збитків.

Стаття 56 Конституції України встановлює, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з приписами ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (ст. 1174 ЦК України).

Отже, відповідальність за шкоду, завдану органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим або органом місцевого самоврядування, настає незалежно від вини цих органів.

За таких обставин, необхідною підставою для притягнення відповідача 1 до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є неправомірні дії (бездіяльність) цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, в той час як відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

При цьому довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Аналогічна позиція наведена у постанові Верховного Суду від 02.03.2018 по справі № 916/336/17.

Як слідує з матеріалів справи, постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22.09.2017 у справі № 359/7330/17 провадження по адміністративній справі відносно директора покупця ОСОБА_2 за порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 483 МК України, закрито за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Вказаною постановою встановлено, що:

- в протоколі про порушення митних правил № 0213/12500/17 від 24.04.2017 взагалі не зазначено, які саме документи, подані до органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів, містять неправдиві відомості. В протоколі не конкретизовано також, в чому саме полягає неправдивість відомостей (які саме відомості є неправдивими) в поданих органу доходів і зборів документах. Що саме мав на увазі інспектор, зазначаючи в протоколі словосполучення «неправдиві відомості щодо наявності прекурсорів», абсолютно незрозуміло. Як вбачається з самого протоколу № 213/12500/17, єдиною підставою для складання даного протоколу став висновок ДПМЕ ДФС від 14.04.2017 р. № 106;

- висновок Управління експертиз та досліджень харчової продукції, напоїв та біологічно-активних речовин Департаменту податкових та митних експертиз Державної фіскальної служби України № 106 від 14.04.2017 є необ`єктивним, спотвореним та таким, що складений з порушенням законодавства, оскільки з висновку не зрозуміло, чи являються харчові добавки до варених ковбас, сосисок та сардельок прекурсорами;

- працівникам митної служби було відомо із доданих до митної декларації та супровідних документів, що харчові добавки містять екстракт спецій мускатного горіха, до складу якого у вигляді природного компоненту входить «сафрол», який є прекурсором, та зазначено, що наявність сафролу є похідною від наявності мускатного горіху;

- нечітка та неконкретна відповідь експертів у висновку № 106 від 14.04.2017 на поставлені їм питання (завдання) послужила підставою для зловживань посадовими особами митниці та вільного трактування ними положень законодавства;

- покупець не повинен був вказувати у митній декларації № UA125250/2017/803719 від 28.03.2017 про наявність сафролу у складі мускатного горіху, який є складовою частиною харчової добавки, а отже жодних документів, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, покупець до органу доходів і зборів не подавав;

- будь-яких дій, спрямованих на приховування від митного контролю, та які утворювали об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, представники покупця не здійснювали, оскільки в поданій до митного посту «Південний термінал» Київської митниці ДФС митній декларації були заявлені точні відомості про товари, а до митного оформлення були подані документи, які фактично відповідають наявному товару.

Крім того, постановою Київського окружного адміністративного суду від 04.10.2017, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.01.2018, у справі 810/1722/17 за позовом Приватного підприємства Виробничо-комерційна фірма «Вікос» до Київської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень позов задоволено повністю:

- визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці ДФС про визначення коду товару № КТ-UA-2017 від 25.04.2017;

- визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Київської митниці ДФС № UA125250/2017/00023 від 27.04.2017.

Приймаючим вказану постанову суд встановив що:

- кодом товару (харчові добавки «Аромат яловичини») за УКТ ЗЕД є , що, в свою чергу, підтверджує твердження позивача про те, що 28.03.2017 під час взяття головним державним інспектором ВМО № 1 митного поста «Південний термінал» Денисенко М.А. проб (зразків) товарів, які були вказані у відповідній митній декларації, посадовою особою митного органу було переплутано проби № 6 та № 12, і свідчить про те, що позивачем було вірно визначено код товару УКТ ЗЕД у митній декларації від 28.03.2017 № 125250/2017/803719, а відтак, рішення про визначення коду товару № КТ-UA-2017 від 25.04.2017 є протиправним та підлягає скасуванню;

- спірна картка відмови була прийнята безпідставно, а тому підлягає скасуванню, оскільки протокол про правопорушення митних правил № 0213/12500/17 від 24.04.2017 містить інформацію, яка спростована постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22.09.2017 № 359/7330/17, а також враховуючи скасування судом рішення про визначення коду товару від 25.04.2017 № КТ-UA-2017, які були підставою для прийняття картки відмови в прийняття митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів.

Отже, постановою Київського окружного адміністративного суду від 04.10.2017 у справі 810/1722/17 та постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22.09.2017 у справі № 359/7330/17 фактично встановлено протиправність поведінки Київської митниці ДФС як щодо складення протоколу про порушення митних правил № 0213/12500/17 від 24.04.2017, так і щодо зміни задекларованого покупцем коду товару та, відповідно, складення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA125250/2017/00023 від 27.04.2017.

Зазначені обставини підтверджуються, серед іншого, відповіддю Департаменту податкових та митних експертиз ДФС № 102/6/94-94-58-03-01-12 від 28.04.2017 (а.с. 84 т. 1), в якому зазначено, що невідповідність зовнішнього вигляду проб № 6 та № 12 якісному складу продуктів відповідних найменувань, може бути наслідком помилки при маркуванні проб під час їх відбору.

Вказане, відповідно, свідчить і про безпідставність вилучення спірного товару.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

Не потребують доказування преюдиціальні факти, тобто, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) у процесі розгляду іншої справи, в якій беруть участь ті самі сторони, в тому числі і в тих випадках, коли в іншому спорі сторони мали інший процесуальний статус. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме фактам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), але не правовій оцінці таких фактів, здійсненій іншим судом чи іншим органом, який вирішує господарський спір.

Таким чином, обставини, встановлені в вищевказаних судових рішеннях мають преюдиційне значення і не потребують повторного доказування.

За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про доведеність такої складової шкоди, як протиправна винна поведінка заподіювача - Київської митниці ДФС.

При цьому колегія суддів зауважує апелянтові на тому, що в спірному випадку відсутність судового рішення про визнання протиправним дій Київської митниці ДФС щодо тимчасового вилучення спірного товару не може свідчить про правомірність такого вилучення, оскільки про протиправність поведінки Київської митниці ДФС свідчить саме відсутність доказів порушення митних правил при митному оформленні спірного товару, що підтверджено судовими рішеннями, про які зазначалося вище, а відтак, у спірному випадку у Київської митниці ДФС були відсутні підстави для вилучення спірного товару.

Що стосується завданих збитків та наявності причинно-наслідкового зв`язку слід зазначити про таке.

На підтвердження розміру завданих внаслідок протиправної поведінки Київської митниці ДФС шкоди позивачем до матеріалів справи надано висновок експертного дослідження № 19/13-2/2-ЕД/18 від 11.01.2019 (а.с. 74-80 т. 2), складений Державним науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, яким встановлено що розмір завданого позивачу матеріального збитку внаслідок вилучення та затримання товару (харчові добавки до ковбасних виробів) загальною вагою 6480 кг (нетто) на загальну суму 27 965,60 євро, що ввозився на митну територію України по ЕМД № UA125250/2017/803719 від 28.03.2017 на адресу покупця згідно договору поставки № 01/им від 25.01.2001, з урахуванням висновку управління експертиз та досліджень харчової продукції ДПМЕ ДФС № 106 від 14.04.2017 документально підтверджується на суму 27 965,60 євро.

Щодо посилань відповідача 1 на те, що всі дії та рішення митного органу, що здійснювалися та приймалися щодо тимчасово вилученого товару, є правомірними, оскільки їх вчинено у відповідності до вимог Митного кодексу України, Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1340 від 25.08.1998, Порядку роботи складу митниці ДФС, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 627 від 30.05.2012, а тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для прийняття рішення щодо відшкодування з Державного бюджету України коштів в сумі 27 965,60 євро на користь позивача, слід зазначити таке.

Відповідно до частини 4 статті 240 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у пункті 6 частини п`ятої статті 238 цього Кодексу, що підлягають поверненню власнику, можуть зберігатися на складах органів доходів і зборів протягом 90 днів з дня набрання законної сили відповідним рішенням.

Відповідно до частини 1 статті 243 Митного кодексу України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що зберігаються на складах органів доходів і зборів, за якими власник або уповноважена ним особа не звернулися до закінчення строків зберігання, встановлених цим Кодексом, підлягають реалізації, а у випадках, передбачених законодавством, - безоплатній передачі у володіння і користування або переробці, утилізації чи знищенню, про що відповідний орган доходів і зборів повідомляє власника зазначених товарів, транспортних засобів комерційного призначення або уповноважену ним особу не пізніш як за 15 днів до закінчення строків зберігання.

Як встановлено судом, на підставі протоколу про порушення митних правил № 0213/12500/17 від 24.04.2017 спірний товар був вилучений та переданий на зберігання Товариству з обмеженою відповідальністю «Митний термінал «Калинівка» на підставі укладеної з Київською митницею ДФС договору позички складського приміщення № 5 від 16.01.2017 (а.с.103-106 т. 2), а в подальшому, в зв`язку із закінченням строку дії договору з Товариством з обмеженою відповідальністю «Митний термінал «Калинівка», переданий на зберігання Товариству з обмеженою відповідальністю «Юс ВіЧі» за адресою: Київська обл., Васильківський район, м. Васильків, провулок Чкалова, 11 відповідно до договору відповідального зберігання товару № 48 від 20.03.2018 (а.с. 110-112 т. 2).

Вищезгадана постанова Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22.09.2017 у справі № 359/7330/17 набрала законної сили 03.10.2017.

Отже, строк дії договору позички складського приміщення № 5 від 16.01.2017 закінчився 31.12.2017, а 90-денний строк зберігання сплив 02.01.2018.

Київська митниця ДФС повинна була повернути товар, або попередити власника - позивача про подальшу його реалізацію не пізніше, ніж за 15 днів до закінчення строків зберігання, доказів чого матеріли справи не містять.

Крім того, Київська митниця ДФС повинна була повідомити позивача після набрання законної сили (03.10.2017) постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22.09.2017 у справі № 359/7330/17, якою провадження по адміністративній справі відносно директора покупця ОСОБА_2 за порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 483 МК України, закрито за відсутності складу адміністративного правопорушення, про можливість забрати товар, зазначивши місце зберігання такого товару.

Як слідує з матеріалів справи, Київська митниця ДФС листом № 14/2/10-70-65-47 від 26.12.2017 (а.с. 21 т. 2), з посиланням на статтю 242 МК України, повідомила, що видача товарів, що зберігаються під митним контролем на складах органів доходів і зборів, здійснюється їх власникам або уповноваженим ними особам, а також особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, лише після митного оформлення зазначених товарів, відшкодування витрат органів доходів і зборів на їх зберігання та сплати відповідних митних платежів.

Однак, відповідно до ч. 3 ст. 243 МК України, у разі припинення провадження у справі про порушення митних правил за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення витрати органу доходів і зборів на зберігання зазначених вище товарів, транспортних засобів власником цих товарів, транспортних засобів або уповноваженою ним особою не відшкодовуються.

Водночас, як слідує з матеріалів справи, 02.02.2018 на підставі ухвали слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25.01.2018 у справі № 362/420/18 в ході досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0001511 проведено огляд складського приміщення, розташованого за адресою: Київська обл., Васильківський район, смт. Калинівка, вул. Індустріальна, 7, в якому зберігаються харчові добавки до ковбасних виробів вагою 6480 кг, вилучених 24.04.2017 на підставі протоколу про порушення митних правил № 0213/12500/17, за наслідками якого складено протокол огляду (а.с. 22-23 т. 2), де встановлено, що: за вказаною адресою в приміщенні складу митниці зберігаються картонні коробки з маркувальними етикетками «VAN HEES», які зберігаються разом з продукцією невідомого походження, що не відповідає вимогам Санітарних правил і норм по застосуванню харчових добавок, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 23.07.1996 № 222; засоби контролю температури та вологості у складському приміщенні відсутні, фіксація параметрів не проводиться, записів про наявність боротьби зі шкідниками не надавалось, медичні книжки працівників складу на момент огляду не надані.

Отже, вказане свідчить про те, що при зберіганні спірного товару на складі Товариства з обмеженою відповідальністю «Митний термінал «Калинівка» не було дотримано Санітарних правил і норм по застосуванню харчових добавок, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 23.07.1996 № 222, а відтак, повернення такого товару позивачу у визначений ст. 242 МК України строк не призвело б до відновлення його порушено права, оскільки порушення при зберіганні товару санітарних норм, ймовірно, призвело до неможливості його реалізації та, відповідно, отримання позивачем його вартості.

Водночас листом № 1871/1/10-70-03-47 від 14.03.2018 на ім`я позивача (а.с. 24 т. 2) Київська митниця ДФС повідомила позивача про те, що на складі митниці зберігаються товари, прийняті згідно протоколу про порушення митних правил № 0213/12500/17 від 17.04.2017 (харчові добавки до ковбасних виробів загальною вагою 6580 кг), строк зберігання на складі митниці визначений статтею 240 МК України, закінчився, та інформацію про повернення вищевказаного товару позивач може отримати за відповідними телефонами.

При цьому спірний товар вже на наступного дня, а саме 15.03.2018, було передано Київською митницею ДФС на зберігання іншому зберігачу - Товариству з обмеженою відповідальністю «Юс ВіЧі», що підтверджується відповідним актом про передачу-приймання товарів на відповідальне зберігання (а.с. 154-155 т. 2).

Матеріалами справи підтверджується, що на даний час строк придатності спірного товару сплив, що виключає доцільність повернення його позивачу з метою відновлення його порушено права.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 30 Митного кодексу України шкода, заподіяна особам та їх майну неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю органів доходів і зборів або їх посадових осіб чи інших працівників при виконанні ними своїх службових (трудових) обов`язків, відшкодовується цими органами, організаціями у порядку, визначеному законом.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що в зв`язку з неповерненням позивачу вилученого митницею товару, позивач поніс збитки на суму вартості товару в розмірі 27 965,60 євро та правомірно задовольнив позовні вимоги в цій частині. Рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Київської митниці Держмитслужби задоволенню не підлягає, рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2019 у справі № 910/8124/19 в оскаржуваній частині відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам, матеріалам справи і залишається без змін, оскільки підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по справі мали бути покладені на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, проте відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Керуючись ст.ст. 267-270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2019 у справі № 910/8124/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2019 у справі № 910/8124/19 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/8124/19.

Повний текст постанови складено: 01.06.2020

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді А.І. Мартюк

Л.П. Зубець