УХВАЛА

28 травня 2020 року

м. Київ

Справа № 923/1064/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Багай Н. О. - головуючого, Дроботової Т. Б., Зуєва В. А.,

за участю секретаря судового засідання: Мартинюк М. О.,

за участю представників:

позивача - Онищенка І. П.,

відповідача - не з`явився,

за матеріалами касаційної скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.11.2019 (колегія суддів: Колоколов С. І., Богатир К. В., Разюк Г. П.) і рішення Господарського суду Херсонської області від 17.07.2019 (суддя Закурін М. К.) у справі

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Акціонерного товариства "Херсонгаз"

про стягнення 24 658 205,30 грн,

ВСТАНОВИВ:

03.02.2020 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (далі - АТ "Укртрансгаз") на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.11.2019 (повний текст складено 04.12.2019) і рішення Господарського суду Херсонської області від 17.07.2019 у справі № 923/1064/18, подана 20.12.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду через засоби поштового зв`язку.

Ухвалою Верховного Суду від 13.02.2020 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою АТ "Укртрансгаз" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.11.2019 і рішення Господарського суду Херсонської області від 17.07.2019 у справі № 923/1064/18

У процесі розгляду цієї справи Верховний Суд установив, що ухвалою Верховного Суду від 12.05.2020 справу № 904/1210/18 за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - АТ "НАК "Нафтогаз України") до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (далі - ТОВ "Дніпропетровськгаз збут") про стягнення 124 155 033,81 грн передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Передаючи справу № 904/1210/18 на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, Верховний Суд виходив з такого.

Верховним Судом у складі колегії суддів судової палати для розгляду справ щодо захисту прав інтелектуальної власності, а також пов`язаних з антимонопольним та конкурентним законодавством розглядалась справа № 903/796/18 за позовом АТ "Укртрансгаз" до ТОВ "Волиньгаз Збут" про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість по оплаті послуг за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами. У пункті 8.1 постанови від 06.03.2020 у цій справі, залишаючи без змін оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції про відмову у позові, Верховний Суд виходив з того, що аналіз окремих положень Закону України "Про ринок природного газу" від 09.04.2015 № 329-VIII (далі - Закон), постанови Кабінету Міністрів України № 792 від 30.09.2015 "Про забезпечення проведення розрахунків за спожитий природний газ", якою затверджено Порядок відкриття (закриття) поточних рахунків із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ та Порядок проведення розрахунків за спожитий природний газ (далі - Постанова 792) і постанови НКРЕКП від 30.09.2015 № 2516, якою затверджено Алгоритм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки (далі - Алгоритм), вказує на те, що державою визначено спеціальний режим проведення взаєморозрахунків, що, по суті, усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає в автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами. Отже, несвоєчасна та неповна оплата послуг за Договором безпосередньо залежить від рівня оплати природного газу споживачами - фізичними особами, а ТОВ "Волиньгаз Збут" з об`єктивних причин позбавлено можливості впливати на своєчасність розрахунків за Договором. Наведене виключає застосування до нього відповідальності, передбаченої пунктом 7.3 Договору, у вигляді стягнення пені за допущену прострочку оплати послуг та виникнення зобов`язання, передбаченого частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, з оплати боргу з урахуванням 3 % річних та встановленого індексу інфляції.

Також у пункті 6.8 постанови від 21.10.2019 у справі № 904/4912/18 Верховний Суд, залишаючи без змін постанову суду апеляційної інстанції, якою відмовлено у задоволенні вимог АТ "Укртарнсгаз" до ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість по оплаті послуг позивача за Договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами, дійшов подібного правового висновку щодо застосування норм Закону, Постанови № 792 та Алгоритму, а саме, що відповідач міг сплачувати кошти за транспортування газу відповідно до умов договору виключно з рахунку із спеціальним режимом використання, а тому правомірним є висновок суду апеляційної інстанції, що державою визначено спеціальний режим проведення взаєморозрахунків, що по суті усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає в автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами, тобто змінює остаточний строк здійснення розрахунків за Договором. Отже, несвоєчасна та неповна оплата послуг за договором безпосередньо залежить від рівня оплати природного газу споживачами - фізичними особами, а ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" з об`єктивних причин позбавлено можливості впливати на своєчасність розрахунків за договором. Наведене виключає застосування до нього відповідальності, передбаченої пунктом 7.2 Договору, у вигляді стягнення пені за допущену прострочку оплати послуг та виникнення зобов`язання, передбаченого частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, з оплати боргу з урахуванням 3% річних та встановленого індексу інфляції.

Крім того, у пункті 51 постанови Верховного Суду від 15.04.2020 у справі № 909/256/18, якою залишено без змін рішення судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог АТ "НАК "Нафтогаз України" до ТОВ "Івано-Франківськгаз Збут" про стягнення пені, 3 % річних, та інфляційних втрат за неналежне виконанням умов договору купівлі-продажу природного газу, доводи касаційної скарги АТ "НАК "Нафтогаз України" відхилено, зокрема, з посиланням на правові позиції Верховного Суду, які викладені у постановах від 21.10.2019 у справі № 904/4912/18 та від 06.03.2020 у справі № 903/796/18.

Водночас розглядаючи справу № 904/1210/18, Верховний Суд дійшов висновку за необхідне відступити від зазначених висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду від 15.04.2020 у справі № 909/256/18, від 06.03.2020 у справі № 903/796/18 та від 21.10.2019 у справі № 904/4912/18.

Ухвалою Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 25.05.2020 прийнято касаційну скаргу АТ "НАК "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2019 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 09.12.2019 у справі № 904/1210/18 до розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду. Призначено розгляд справи № 904/1210/18 у відкритому судовому засіданні на 05.06.2020 о 12:00 у приміщенні Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. 0. Копиленка, 6, кім. № 203.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою палатою Верховного Суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у цій справі, апеляційний господарський суд виходив, зокрема, з того, що незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсуватиме за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, а сплата вартості послуг за три спірні місяці за рахунок субвенцій відбувалася у порядку та розмірах, імперативно визначених Державою, а тому облік та контроль за строками платежів за рахунок субвенцій виходить за межі компетенції відповідача.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у справі № 923/1064/19 до закінчення перегляду в касаційному порядку Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду справи № 904/1210/18.

Керуючись пунктом 7 частини 1 статті 228, статтями 234, 314 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження у справі № 923/1064/18 до закінчення перегляду в касаційному порядку Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду справи № 904/1210/18.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова

В. А. Зуєв