ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

26 травня 2020 року Справа № 915/47/20

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

без участі представника позивача

без участі представника відповідача

в ході підготовчого засідання

за позовом: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дев`ятий квартал", 55002, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, вул. Дружби народів, 52; 54046, м.Миколаїв, вул. Архітектора Старова, 14-б, кв. 33 (для адвоката Гайдаржий А.В.),

до відповідача: Територіальної громади міста Южноукраїнська в особі Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, 55000, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, вул. Дружби народів, 48

про: визнання недійсними свідоцтв про право власності на нерухоме майно,

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дев`ятий квартал" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою б/н від 16.01.2020 до територіальної громади міста Южноукраїнська в особі Южноукраїнської міської ради, в якій просить суд:

- визнати недійсним свідоцтво від 09.04.2008 року про право власності на нерухоме майно - житловий будинок № 52 по вул. Дружби народів у м. Южноукраїнську , у частині права власності на нежитлові приміщення загальною площею 237,7 кв.м;

- визнати недійсним свідоцтво від 11.04.2008 року про право власності на нерухоме майно - житловий будинок № 56 по вул. Дружби народів у м. Южноукраїнську , у частині права власності на нежитлові приміщення загальною площею 186 кв.м.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 14.06.2016 на баланс позивача було передано житловий будинок № 52 та №56 по вул .Дружби народів та відповідну документацію. При передачі на баланс будинків та документації зі змісту документації з`ясувалося, що у цьому будинках наявні, серед іншого, нежитлові приміщення площею 237,7 м2 та 186 м2 відповідно. Право власності на них як на окремий об`єкт зареєстровані за відповідачем. Із переданої позивачу документації також з`ясувалося, що за відповідачем 18.04.2008 було зареєстровано право власності на весь житловий будинок №52 та № 56 по вул. Дружби народів . Реєстрація права була проведена на підставі свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 09.04.2008 та від 11.04.2008, оформлених Виконкомом Южноукраїнської міської ради. Зазначені свідоцтва були оформлені на підставі рішення Виконкому "Про зміну статусу будинків №52 та №56 по вул. Дружби народів" від 12.12.2007 №619. Позивач вважає, що територіальна громада набула право власності на зазначені вище нежитлові приміщення безпідставно, вказує на наявність самочинного будівництва, що полягає у незаконній реконструкції спірних приміщень.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 22.01.2020 позовну заяву б/н від 16.01.2020 Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дев`ятий квартал" залишено без руху. Вказаною ухвалою позивачу надано строк для усунення недоліків, який не перевищує 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Вказана ухвала була отримана позивачем 27.01.2020, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №546.

03.02.2020 позивач до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області на виконання ухвали суду від 22.01.2020 надав заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 10.02.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 03 березня 2020 року.

20.02.2020 відповідач до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області надав клопотання про закриття провадження у справі, оскільки постановою Південно - Західного апеляційного господарського суду від 11.02.2019 у справі №915/1096/18, встановлено обставини за тими самими вимогами.

27.02.2020 відповідач до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області надав відзив на позовну заяву в якому проти позову заперечує з підстав викладених у відзиві та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову.

03 березня 2020 року позивач до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області надав клопотання про призначення у справі судової будівельно - технічної експертизи.

Представник позивача у підготовчому засіданні 03.03.2020 просить суд розгляд клопотання про призначення експертизи здійснити у наступному підготовчому засіданні.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 03.03.2020, відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі, оскільки підстави позову у справі №915/1096/18 та у справі №915/47/20 є різними. Продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів, оголошено перерву у підготовчому засіданні до 16 квітня 2020 року.

Відповідач 13.04.2020 до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області надав клопотання в якому, у зв`язку зі складнощами у прибутті до суду в м.Миколаїв з м.Южноукраїнськ та у зв`язку з запровадженням карантину, просить суд розглядати справу у письмовому провадженні без присутності відповідача.

Підготовче засідання призначене на 16.04.2020 було відкладено на 12 травня 2020 року.

12.05.2020 позивач засобами електронного зв`язку до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області надав клопотання про закриття провадження у справі в якому зазначає, що постановою Верховного Суду від 08.04.2020 у справі №915/1096/18 скасовано постанову суду апеляційної інстанції та залишено в силі рішення Господарського суду Миколаївської області від 14.02.2019, яким: - визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно видане 11.04.2008 року виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради на дев`ятиповерховий житловий будинок №56 по вул. Дружби Народів у м. Южноукраїнську в частині посвідчення права власності територіальної громади в особі Южноукраїнської міської ради Миколаївської області на нежитлові приміщення загальною площею 186,0 кв.м.; - визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно видане 09.04.2008 року виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради на дев`ятиповерховий житловий будинок № 52 по вул. Дружби Народів у м. Южноукраїнську в частині посвідчення права власності територіальної громади в особі Южноукраїнської міської ради Миколаївської області на нежитлові приміщення загальною площею 237,70 кв.м. Зважаючи, що спірні свідоцтва про право власності вже визнані частково недійсними у тій же частині в іншій справі, то просить суд закрити провадження у даній справі, у зв`язку з відсутністю предмету спору та вирішити питання про повернення позивачу судового збору з бюджету.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 12.05.2020, з метою надання можливості всім учасникам справи реалізувати свої процесуальні прав, суд відклав підготовче засідання на 26 травня 2020 року.

19.05.2020 відповідач до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області надав заперечення на клопотання про закриття провадження у справі (в частині витрат на професійну допомогу у розмірі 7 000,00 грн.)

Відповідач про час та місце підготовчого засідання повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 547.

25.05.2020 позивач засобами електронного зв`язку до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області надав заяву в якій просить судове засідання у справі №915/47/20, призначене на 26.05.2020 проводити за відсутності представника позивач. Клопотання про закриття провадження у справі підтримує у повному обсязі. Також, повідомляє суд, що у даній справі позивачем одержано професійну правничу допомогу від Адвокатського бюро Андрія Гайдаржий «Гроно», професійна правнича допомога одержана позивачем у обсязі, згідно розрахунку, що доданий до клопотання про закриття провадження у справі.

Суд розглянувши клопотання про закриття провадження у справі зазначає наступне.

У відповідності до ч.2 ст. 185 ГПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про:

1) залишення позовної заяви без розгляду;

2) закриття провадження у справі;

3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Згідно п.2 ч.1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до ч.3 ст. 231 ГПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Верховного Суду від 08.04.2020 у справі №915/1096/18 скасовано постанову суду апеляційної інстанції та залишено в силі рішення Господарського суду Миколаївської області від 14.02.2019, яким: - визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно видане 11.04.2008 року виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради на дев`ятиповерховий житловий будинок №56 по вул. Дружби Народів у м. Южноукраїнську в частині посвідчення права власності територіальної громади в особі Южноукраїнської міської ради Миколаївської області на нежитлові приміщення загальною площею 186,0 кв.м.; - визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно видане 09.04.2008 року виконавчим комітетом Южноукраїнської міської ради на дев`ятиповерховий житловий будинок № 52 по вул. Дружби Народів у м. Южноукраїнську в частині посвідчення права власності територіальної громади в особі Южноукраїнської міської ради Миколаївської області на нежитлові приміщення загальною площею 237,70 кв.м.

Враховуючи, що спірні свідоцтва про право власності визнано частково недійсними у тій же частині в іншій справі (справа №915/1096/18), то станом на 26.05.2020 відсутній предмет спору, та наявні підстави для закриття провадження у справі №915/47/20.

Також, позивач, просить суд повернути сплачений за подання позовної заяви судовий збір.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету (положення ч. 4 ст. 231 ГПК України).

У відповідності до п. 5 ч.1 ст.7 Закон України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Також, Верховний Суд, зокрема, в постанові від 22.05.2019 у справі №904/9628/17, прийшов до висновку, що в разі закриття судом провадження у справі судовий збір не підлягає до стягнення з відповідача, оскільки в такому випадку ст.7 Закону України «Про судовий збір» передбачено можливість повернення судового збору з державного бюджету.

Враховуючи, що провадження у справі №915/47/20 закрито згідно п.2 ч.1 ст.231 ГПК України, то судовий збір у розмірі 2102,00 грн. сплачений згідно платіжного доручення №641 від 13.01.2020 слід повернути Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку "Дев`ятий квартал" згідно п. 5 ч. 1 ст.7 Закон України «Про судовий збір».

Також, позивач у наданому до суду клопотанні просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7 000,00 грн.

Відповідач у наданих до суду запереченнях на клопотання про закриття провадження у справі (в частині стягнення витрат на професійну допомогу у розмірі 7000,00 грн.) просить суд відмовити позивачу у задоволенні клопотання в частині стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. у справі №915/47/20. Зазначає, що Южноукраїнська міська рада вважає неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, а відтак необґрунтованими вимоги про стягнення 7 000,00 грн. Вказує, що оцінюючи складність виконаних адвокатом Адвокатського бюро «Гроно» Гайдаржий А. варто враховувати кількість проаналізованих адвокатом документів. У справі №915/47/20, адвокатом проаналізовано лише 2 процесуальні документи (подання позовної заяви до Господарського суду Миколаївської області на 4 арк., підготовка клопотання про призначення експертизи на 1 арк.). Зазначає, що оскільки правова позиція представника відповідача не змінилась в суді першої інстанції, то нічим не підтверджується наявність об`єктивної необхідності для представника позивача - адвоката Гайдаржий А.В. вивчати додаткові джерела права, оскільки представник позивача не міг бути необізнаний з позицією відповідача, законодавством яким регулюється спір у справі, доводами та документами, якими відповідач обґрунтував свої вимоги та інші обставини, тому вважає, що у представника позивача підготовка до цієї справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи. Вказує, що заявлена вартість опрацювання матеріалів й законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини, обсяг указаних представником позивач робіт (послуг) і час витрачений на вчинення процесуальних дій та підготовку відповідних процесуальних документів є неспіврними зі складністю наданих ним послуг, що свідчить про завищення вартості й часу, витраченого представником позивача на виконання процесуальних дій (підготовка позовної заяви, надання консультацій із правових питань). Зазначає, що процесуальні документи, підготовлені адвокатом з огляду на їх кількість та обсяг (кількість сторінок) не є складними.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

У відповідності до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Пунктом 12 ч.3 ст.2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання (1)заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, якщо на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Господарський суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має, сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, 08 січня 2020 року між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Дев`ятий квартал" (клієнт) та Адвокатським бюро Андрія Гайдаржий «Гроно» (виконавець) укладено Договір про надання професійної правничої допомоги (далі - Договір), у відповідності до умов якого виконавець в особі призначеного ним адвоката зобов`язується згідно з дорученням клієнта надавати останньому професійну правничу допомогу в захисті та відстоюванні його прав та законних інтересів в судах, органах державної влади та місцевого самоврядування, перед фізичними та юридичними особами на умовах, передбачених цим Договором, а клієнт зобов`язується сплатити виконавцеві гонорар в обсязі та в порядку, передбаченому цим Договором (п.1.1 Договору).

У відповідності до п.1.2 Договору, клієнт доручає, а виконавець в особі призначених ним адвокатів приймає до виконання наступне доручення про надання професійної правничої допомоги (доручення клієнта): - юридичне супроводження при вирішенні спору щодо частини нерухомого майна співвласників ОСББ, що виник між клієнтом та Южноукраїнською міською радою (її виконавчими органами)

Згідно п.2.1 Договору, сторони домовились, що розмір гонорару за виконання цього доручення складає 7 000,00 грн. Гонорар сплачується на розрахунковий рахунок виконавця на підставі рахунку виконавця у такому порядку: - 7 000,00 грн. протягом трьох днів з моменту підписання цього договору.

Відповідно до п.3.1 Договору, виконавець зобов`язаний надавати клієнтові професійну правничу допомогу, що включає у себе:

- представництво клієнта в цивільному, господарському, адміністративному

та конституційному судочинстві, захист та/або представництво у кримінальному провадженні незалежно від стадії (досудове розслідування, судовий розгляд тощо) захисті у справах про адміністративні правопорушення, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, органами державної влади та місцевого самоврядування;

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань,

складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Пунктом 5.1 Договору визначено, що на підтвердження виконання цього договору сторони складають двосторонній акт приймання - передачі наданих послуг.

Клієнтом було сплачено адвокатському бюро гонорар у розмірі 7 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №642 від 16.01.2020.

На виконання договору про надання професійної правничої допомоги, Адвокатським бюро «Андрія Гайдаржий «Гроно» видано ордер серія ВЕ №1004610 від 15.01.2020 адвокату Гайдаржий А.В. на підставі якого здійснювалось представництво позивача у справі 915/47/20.

Адвокатом надано до суду розрахунок гонорару за договором про надання професійної правничої допомоги від 08.01.2020.

Враховуючи вищенаведене, судом встановлено, що адвокатом надано позивачу наступні послуги: - підготовка позовної заяви (3 год.); - підготовка клопотання про призначення експертизи (0,5 год.); - консультації з правових питань, пов`язань із предметом спору у справі (1 год.); - участь у судових засіданнях у справі №915/47/20 (згідно протоколу судового засідання).

З огляду на викладені обставини та надане суду право передбачене у частині 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, яким визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

З урахуванням обставин подання позивачем клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, оскільки спірні свідоцтва про право власності вже визнані недійсними в іншій справі та виходячи із загальних засад господарського судочинства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності судових витрат, а також взявши до уваги час, який витратив адвокат, як кваліфікований фахівець на підготовку позовної заяви та додатків до неї, значення справи для сторони, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат та критерію розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку про обмеження розміру суми, яка підлягає сплаті за послуги адвоката до 3000,00 грн. з огляду на розумну необхідність відповідних судових витрат для даної справи.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 11, 13, 73, 74, 86, 123, 126, 129, 181, 182, п.2 ч.2 ст. 185, п.2 ч.1 ст. 231, 232, 234, 235, Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Закрити провадження у справі.

2. Повернути Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку "Дев`ятий квартал" (55002, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, вул. Дружби Народів, 52; 54046, м.Миколаїв, вул. Архітектора Старова, 14-б, кв. 33, ідентифікаційний код 40517087) з Державного бюджету України (Банк одержувача: Казначейство України (ЕАП), МФО банку 899998, Рахунок UA3014002, Одержувач: УДКСУ у м.Миколаїв 22030101, , Код класифікації доходів: 22030101, Назва коду класифікації доходів: Судовий збір, Назва суду: Господарський суд Миколаївської області) судовий збір сплачений за платіжним дорученням №641 від 13.01.2020 в сумі 2102,00 грн.

3. Стягнути з територіальної громади міста Южноукраїнська в особі Южноукраїнської міської ради Миколаївської області (55000, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, вул. Дружби народів, 48, ) на користь об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дев`ятий квартал" (55002, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, вул. Дружби народів, 52, ідентифікаційний код 40517087) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000,00 грн.

Ухвала суду, у відповідності до ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили 29.05.2020.

Ухвала може бути оскаржена у відповідності до п.13 ч.1ст. 255 ГПК України.

Ухвала господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256-259 ГПК України з урахуванням п.4 розділу Х "Прикінцеві положення" ГПК України та підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 29.05.2020

Суддя Н.О. Семенчук