ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2020 Справа № 917/546/20

Господарський суд Полтавської області у складі судді Тимощенко О.М., при секретарі судового засідання Отюговій О.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу №917/427/20

за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" вул. Грушевського 1Д, м. Київ,01001

до відповідача Фізичної особи-підприємця Ругалова Романа Павловича, АДРЕСА_1

про стягнення 10 075,79 грн. заборгованості

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Полтавської області 02.04.2020 року надійшла позовна заява Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до відповідача Фізичної особи-підприємця Ругалова Романа Павловича про стягнення 10 075,79 грн. заборгованості.

Ухвалою суду від 06.04.2020 року відкрито провадження у даній справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України протягом 15 днів з дня отримання ухвали; після отримання від позивача відповіді на відзив подати до суду заперечення в строк 5 днів з дня отримання такої відповіді від позивача з урахуванням вимог ст.167,184 ГПК України. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив з урахуванням вимог ст. 166 ГПК України 5 днів з моменту отримання від відповідача відзиву на позов. Попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.9 ст.165 ГПК України).

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 06.04.2020 року була надіслана відповідачу 07.04.2020 року рекомендованим листом за адресою, вказаною позивачем у позовній заяві ( АДРЕСА_1 ), що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці.

Однак поштове відправлення не було вручене відповідачу та було повернуте до суду з відміткою у довідці відділення поштового зв`язку про невручення даного поштового відправлення - "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення".

21.04.2020 року судом було здійснено повторне направлення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі від 06.04.2020 року на адресу: АДРЕСА_1 .

Однак поштове відправлення знову не було вручене відповідачу та було повернуте до суду з відміткою у довідці відділення поштового зв`язку про невручення даного поштового відправлення - "адресат відсутній".

Судом було зроблено витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб , фізичних осіб-підприємців та громадських формувань по відповідачу, з якого вбачається, що місцем знаходження відповідача є: АДРЕСА_1 , тобто та сама адреса, на яку здійснювалось направлення ухвали суду від 06.04.2020 року.

Згідно пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, суд належним чином повідомляв відповідача про розгляд справи.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

22.12.2018 року Фізичною особою підприємцем Ругалов Роман Павлович через систему інтернет-клієнт-банкінгу із використанням електронного цифрового підпису було підписало Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуги "КУБ" (арк. с. 14).

У вказаній заяві зазначено, що Фізична особа підприємець Ругалов Роман Павлович приєднується до розділу 3.2.8 Умов та правил надання послуги "КУБ", що розміщені на сайті ПриватБанку pb.ua. Крім того, відповідно до заяви відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Умовами та правилами надання послуги "КУБ" складають кредитний договір між Банком та Клієнтом.

Відповідно до пункту 3.2.8.1 Умов, Банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати Клієнту строковий "Кредит КУБ" для фінансування поточної діяльності Клієнта, в обмін на зобов`язання Клієнта з повернення кредиту, сплати процентів в обумовлені цим Договором терміни. Істотні умови кредиту (сума кредиту, проценти за користування кредитом, розмір щомісячного платежу, порядок їх сплати) вказуються в Заяві про приєднання до Умов та правил надання послуги "КУБ", а також в системі "Приват24".

Клієнт приєднується до умов та правил надання кредиту "Кредит "КУБ" шляхом підписання електронно-цифровим підписом Заяви в системі "Приват24" або у сервісі Папка 24 або іншим шляхом, що прирівнюється до належного способу укладання сторонами кредитного договору.

У пункті 1.1. заяви сторони погодили, що банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати клієнту строковий кредит для фінансування поточної діяльності клієнта в обмін на зобов`язання клієнта з повернення кредиту, сплати процентів та ін. винагород в обумовлені цим договором терміни.

Розмір кредиту 50 000,00 грн. Строк кредиту 12 місяців з дати видачі коштів клієнту. (п.п.1.2.-1.3. заяви).

Проценти (комісія) за користування кредитом 1,8% в місяць від поточного розміру кредиту (в т.ч. при достроковому погашенні кредиту) (п. 1.4. заяви).

Порядок погашення заборгованості здійснюється щомісяця рівними частинами, починаючи з місяця, наступного за місяцем видачі коштів Клієнту, до календарного числа місяця, в яке було надано кредит, включно із цим числом. Погашення процентів здійснюється щомісяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем видачі коштів Клієнту, до календарного числа місяця, в яке було надано кредит, включно із цим числом (п. 1.5. Заяви).

Пунктом 3.2.8.3.1 Умов передбачено, що повернення кредиту здійснюється щомісяця шляхом забезпечення Клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених у Заяві. Для позичальників, що працюють сегменті агро-бізнесу, може бути встановлений окремий порядок погашення, що передбачає погашення основного боргу лише шість останніх місяців користування кредитом. Банк здійснює договірне списання грошей з поточного рахунку. Клієнта в строки і розмірах, передбачених умовами договору. Останній термін погашення заборгованості за кредитом є дата повернення кредиту.

Пунктами 3.2.8.5.2 та 3.2.8.5.3 Умов Відповідач зобов`язався оплатити щомісячні проценти за користування кредитом у вигляді щомісячної комісії згідно з п. 3.2.8.3.2. та повернути кредит, у терміни та в сумах, як встановлено п.п. 3.2.8.3.1, 3.2.8.5.14., 3.2.8.6.2, а також зазначені в заяві, шляхом розміщення необхідних для планового погашення внеску коштів на своєму поточному рахунку.

Відповідно до п. 3.2.8.9. Умов за користування кредитом у період з дати списання коштів з позикового рахунку до дат погашення кредиту згідно з п.п. 3.2.8.1., 3.2.8.2, 3.2.8.3, 3.2.8.3.1. Договору клієнт сплачує проценти у вигляді щомісячної комісії в розмірі, зазначеному в п. 3.2.8.3.2., за яким за користування послугою Клієнт сплачує щомісяця проценти за користування кредитом у вигляді щомісячної комісії в розмірі, який зазначено в п. 1.4. Заяви.

Пунктом 3.2.8.9.2. передбачено, що сплата процентів за користування кредитом у вигляді щомісячної комісії, передбачено п. 3.2.8.3.2. Умов, здійснюється з дати платежів, зазначені у Заяві, відповідно до п. 3.2.8.3.1. Умов.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 22.12.2018 року на підставі укладеного договору ним було перераховано на поточний рахунок Фізичної особи підприємця Ругалова Романа Павловича кредитні кошти в сумі 50 000,00 грн., що підтверджується банківськими виписками (арк. с.24-34).

В порушення відповідних умов договору відповідач в повному обсязі не повернув кредитні кошти у визначені в договорі строки та не сплатив в повному обсязі проценти.

Посилаючись на те, що відповідач не повернув кредитні кошти у розмірі, визначеному договором позивач просить стягнути з Ругалова Романа Павловича 10 075,79 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 22.12.2018 року, яка складається з: 8333,30 грн. - заборгованості за кредитом, 166,66 грн. - заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, 243,71 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 1332,12 грн. - заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії.

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав наступні докази: заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуги "КУБ" від 22.12.2018 року, акт звірки, банківську ліцензію, виписки з ЄДРЮОФОП, статут банку, файл перевірки електронного цифрового підпису, витяг з Умов та правил надання банківських послуг", витяг з протоколу №10 від 09.02.2017 року, розрахунок заборгованості, виписки по рахункам, і т.д.

При прийнятті рішення суд керувався наступним.

За змістом ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ст.ст. 11, 509 ЦК України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлене договором або не випливає із суті змішаного договору (ч. 2 ст. 628 ЦК України).

Стаття 181 ГК України передбачає загальний порядок укладання господарських договорів. Частина 1 зазначеної статті визначає, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до норм ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Частиною 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як вже зазначалось судом у описовій частині даного рішення, 22.12.2018 року Фізична особа підприємець Ругалов Роман Павлович через систему інтернет-клієнт-банкінгу із використанням електронного цифрового підпису підписав Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуги "КУБ" із використанням електронного цифрового підпису (арк. с. 14).

Відтак, 22.12.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, який за своєю правовою природою є договором приєднання та складається з Анкети-заяви та Умов.

Укладений між сторонами у справі договір не суперечить чинному законодавству, укладений у письмовій формі, відповідно до виписки об`єкта перевірки: заяви про приєднання підписаний електронним цифровим підписом Фізичної особи підприємця Ругалова Романа Павловича.

З огляду на встановлений ст. 204 ЦК України принцип презумпції правомірності правочину, суд приймає кредитний договір від 03.05.2017 року як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Позивач всій обов`язок за договором виконав, надавши 22.12.2018 року позичальнику кредитні коштів в сумі 50 000,00 грн. в межах кредитного ліміту, що підтверджується банківськими виписками (арк. с.24-34).

Пунктом 3.2.8.3.1. Умов передбачено, що повернення кредиту здійснюється щомісяця шляхом забезпечення Клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених у Заяві. Для позичальників, що працюють сегменті агро-бізнесу, може бути встановлений окремий порядок погашення, що передбачає погашення основного боргу лише шість останніх місяців користування кредитом. Банк здійснює договірне списання грошей з поточного рахунку. Клієнта в строки і розмірах, передбачених умовами договору. Останній термін погашення заборгованості за кредитом є дата повернення кредиту.

За п. 3.2.8.3.1.3. Умов, Клієнт доручає Банку щомісячно у строки, зазначені в Заяві, здійснювати договірне списання з його рахунків, відкритих у Банку, на погашення заборгованості у кількості та розмірі, зазначеному в кредитному договорі. Остаточним терміном погашення заборгованості за кредитом є дата повернення кредиту.

Пунктом 1.3. Заяви від 22.12.2018 р. встановлено, що кредит надається на строк 12 місяців з дати видачі коштів клієнту. Погашення заборгованості здійснюється щомісяця рівними частинами, починаючи з місяця, наступного за місяцем видачі коштів Клієнту, до календарного числа місяця, в яке було надано кредит, включно із цим числом (п. 1.5. Заяви).

Також відповідно до п. 1.4 Заяви Клієнт зобов`язаний сплачувати на користь Банку проценти (комісію) за користування кредитом 1,8% в місяць від початкового розміру кредиту (в т.ч. при достроковому погашенні кредиту). Погашення процентів здійснюється щомісяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем видачі коштів Клієнту, до календарного числа місяця, в яке було надано кредит, включно із цим числом (п. 1.5. Заяви).

Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним Договором та приписів ст. 1049 Цивільного кодексу України суму кредиту та комісію за користування кредитом сплатив не в повному обсязі. Таким чином, судом встановлено що заборгованість відповідача за наданим кредитом в сумі 8333,30 грн. та 1332,12 грн. заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії, підтверджена документально та не спростована відповідачем (розрахунок - в матеріалах справи, арк. с. 23).

Пунктом 3.2.8.3.3. Умов визначено, що при порушенні клієнтом будь-якого грошового зобов`язання Позичальник сплачує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому у заяві. У разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобов`язань і при реалізації права банку, передбаченого п. 3.2.8.3.1. клієнт сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний календарний день прострочення.

Пунктом 1.6 Заяви від 22.12.2018 року передбачено, що у випадку порушення строку погашення заборгованості за кредитом, що зазначений в п. 1.5 цієї заяви, Клієнт зобов`язаний додатково до процентів, вказаних в п. 1.4, сплатити Банку проценти у розмірі 4% в місяць від суми простроченої заборгованості та неустойку в розмірі і згідно розділу 3.2.8 Умов та Правил надання банківських послуг.

За приписами ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання, сплата неустойки.

За приписами ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною першою та третьою ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 3.2.8.10.1. Умов у разі порушення клієнтом будь-якого із зобов"язань щодо сплати комісії за користування кредитом, передбаченої п.п. 3.2.8.3.2., 3.2.8.3.1. Договору, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.8.9., 3.2.8.3.1., 3.2.8.3.2. Договору, Клієнт сплачує Банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який нараховується пеня (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Таким чином, позивачем правомірно заявлено до стягнення відповідача 243,71 грн. пені та 166,66 грн. заборгованості за відсотками нарахованими на прострочену заборгованість.

Згідно із ч.2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 10 075,79 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 22.12.2018 року, яка складається з: 8333,30 грн. - заборгованості за кредитом, 166,66 грн. - заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, 243,71 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 1332,12 грн. - заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії, підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю .

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Ругалова Романа Павловича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, ідентифікаційний код 14360570) 8333,30 грн. заборгованості за кредитом, 166,66 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, 243,71 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 1332,12 грн. заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії та 2102,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 03.06.2020 року

Суддя О.М.Тимощенко

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається в порядку ст. 257 ГПК України.