ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"28" травня 2020 р. м. Київ Справа № 911/1567/20

Суддя Бабкіна В.М., розглянувши

заяву Колективного сільськогосподарського підприємства «Красилівське» (07451, Київська обл., Броварський р-н, с. Красилівка, вул. С. Басова)

про забезпечення позову, що подана до пред`явлення позову,

особи, які можуть отримати статус учасника справи Товариство з обмеженою відповідальністю Екотехнологія (47132, Тернопільська обл., Шумський р-н, с. Соснівка, вул. Набережна, 30-А); Товариство з обмеженою відповідальністю «Квіти-Сервіс» (87547, Донецька обл., м. Маріуполь, просп. Будівельників, 142, кв. 186),

Без виклику представників учасників процесу

встановив:

Колективне сільськогосподарське підприємство «Красилівське» до пред`явлення позову звернулось до господарського суду Київської області із заявою б/н від 26.05.2020 р. (вх. № 105/20 від 28.05.2020 р.) про забезпечення позову, відповідно до якої просить суд: вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкти нерухомого майна: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 212, земельна ділянка з кадастровим номером :04:006:0025, площею 0,9261 га; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 212, земельна ділянка з кадастровим номером :04:006:0026 площею 0,084 га, та заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Екотехнологія» відчужувати, змінювати цільове призначення земельних ділянок з кадастровими номерами :04:006:0025, :04:006:0026, здійснювати їх перетворення, поділ, об`єднання з іншими земельними ділянками.

Розглянувши заяву КСП «Красилівське» б/н від 26.05.2020 р. (вх. № 105/20 від 28.05.2020 р.) про забезпечення позову, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд зазначає наступне.

Колективне сільськогосподарське підприємство «Красилівське» стверджує про необхідність застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчинення певних дій до подання позовної заяви до Товариства з обмеженою відповідальністю «Екотехнологія» про витребування із чужого незаконного володіння об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 212, земельна ділянка з кадастровим номером :04:006:0025, площею 0,9261 га; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 212, земельна ділянка з кадастровим номером :04:006:0026 площею 0,084 га).

В обґрунтування підстав для застосування заходів забезпечення позову КСП «Красилівське» посилається на наявність підстав вважати, що до моменту вирішення справи по суті, дані земельні ділянки можуть бути поділені та відчужені на користь третіх осіб, що, у разі невжиття заходів забезпечення позову, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених прав КСП «Красилівське», за захистом яких останнє має намір звернутися до суду, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Квіти-Сервіс» і Товариство з обмеженою відповідальністю «Екотехнологія», діючи умисно, вже декілька разів незаконно відчужували спірні земельні ділянки, здійснювали їх поділ з реєстрацією права власності та права оренди.

КСП «Красилівське» зазначає, що рішенням господарського суду Київської області від 13.11.2007 р. у справі № 18/539-07 було задоволено позов та визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Квіти-Сервіс» право власності на земельну ділянку загальною площею 9,2793 га, кадастровий номер :04:006:0003, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 обл., Броварський р-н, с. Димитрово, провул. Залізничний, буд. 15. Проте, постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2012 р. вказане рішення господарського суду Київської області від 13.11.2007 р. у справі № 18/539-07 скасовано повністю та прийнято нове рішення, яким у позові ТОВ «Квіти-Сервіс» до КСП «Красилівське» про визнання права власності на земельні ділянки відмовлено. Однак, на підставі зазначеного рішення господарського суду Київської області від 13.11.2007 р. у справі № 18/539-07 ТОВ «Квіти-Сервіс» було видано державні акти на право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :04:006:0010, :04:006:0011 за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Димитрово, провул. Залізничний, 15 серії ЯК № 287073, серії НОМЕР_1 НОМЕР_2 НОМЕР_3 , серії ЯК № НОМЕР_4 від 11.08.2011 р., що підтверджується, на думку заявника, постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2012 р. у справі № 18/539-07.

Заявник зазначає, що земельна ділянка загальною площею 9,2793 га, кадастровий номер :04:006:0003, входить до складу земель колективної власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Красилівське» на підставі Державного акту на право колективної власності на землю від 25.04.1996 р., виданого Калинівською сільською Радою народних депутатів Броварського району Київської області, відповідно до рішення Калинівської сільської Ради народних депутатів від 25.12.1995 р. № 7, згідно з яким КСП «Красилівське» було передано у колективну власність 495,64 гектарів землі. Дані обставини встановлені, за твердженням заявника, у постанові Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2012 р. у справі № 18/539-07. Отже, з моменту набрання законної сили постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2012 р, у справі № 18/539-07, підстава набуття ТОВ «Квіти-Сервіс» права власності на землю, яка належала КСП «Красилівське», скасована, а отже ТОВ «Квіти-Сервіс» втратило будь-які права володіння, користування та розпорядження земельними ділянками з кадастровими номерами :04:006:0010, :04:006:0011 за адресою: АДРЕСА_1 Броварський АДРЕСА_2 Димитрово АДРЕСА_3 15.

Також заявник зазначав, що згідно даних Публічної кадастрової карти України, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна від 30.04.2020 р. КСП «Красилівське» стало відомо, що земельна ділянка з кадастровим номером :04:006:0011 на підставі договору міни від 10.10.2016 р., зареєстрованого в реєстрі за № 1553, посвідченого нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А., всупереч дії мораторію на відчуження та продаж земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, перейшла у власність до Товариства з обмеженою відповідальністю «Екотехнологія». Також заявнику стало відомо, що згідно договору оренди № 01/2015 від 20.01.2015 р. ТОВ «Квіти-Сервіс», без жодних правових підстав, незаконно передало ТОВ «Екотехнологія» в оренду належну КСП «Красилівське» земельну ділянку з кадастровим номером :04:006:0011, площею 1,0101 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 .

При цьому, заявник зазначив, що у 2019 році земельна ділянка з кадастровим номером :04:006:0011 площею 1,0101 га ТОВ «Екотехнологія» на підставі заяви № 3005 від 24.10.2019 р. була поділена на 2 (дві) земельні ділянки, у звязку з чим було зареєстровано право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :04:006:0025, площа 0,9261 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 212), та :04:006:0026, площа 0,084 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 212).

Намагання Товариства з обмеженою відповідальністю «Квіти-Сервіс» оскаржити в касаційному порядку постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2012 у справі № 18/539-07, за наслідком якого ухвалою Вищого господарського суду України від 14.01.2015 р. була повернута без розгляду його касаційна скарга, свідчить про обізнаність ТОВ «Квіти-Сервіс» про скасування підстави набуття права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :04:006:0010 та :04:006:0011, всупереч чому у 2016 році ТОВ «Квіти-Сервіс» було незаконно відчужено спірні земельні ділянки третім особам, чим порушено право власності на землю Колективного сільськогосподарського підприємства «Красилівське».

З метою повернення незаконно захоплених земель, КСП «Красилівське» підготовлено позовну заяву з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Екотехнологія» про витребування із чужого незаконного володіння об`єктів нерухомого майна, а саме - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 212, земельна ділянка з кадастровим номером :04:006:0025, площею 0,9261 га; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 212, земельна ділянка з кадастровим номером :04:006:0026 площею 0,084 га. Однак, на переконання підприємства, є всі підстави вважати, що до моменту вирішення справи по суті спірні земельні ділянки можуть бути поділені чи відчужені на користь третіх осіб.

Слід зазначити, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії (ст. 137 ГПК України). Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 03.04.2019 р. у справі № 918/702/18, від 17.04.2019 р. у справі № 914/1257/18, від 02.07.2019 р. № 910/16944/18.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку, що заява КСП «Красилівське» про забезпечення позову задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Як зазначалося вище, особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

При цьому, обов`язок доказування наведеного покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до вимог ст.ст. 73, 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України, які передбачають обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Слід відзначити також, що питання задоволення заяви про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання майбутнього рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Судом встановлено, що рішенням господарського суду Київської області від 13.11.2007 р. у справі № 18/539-07 було задоволено позов та визнано за ТОВ «Квіти-Сервіс» право власності на земельну ділянку загальною площею 9,2793 га, кадастровий номер :04:006:0003, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Димитрово, провул. Залізничний, буд. 15.

Як слідує із заяви КСП «Красилівське», на підставі цього рішення ТОВ «Квіти-Сервіс» було видано державні акти на право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :04:006:0010, :04:006:0011 за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Димитрово, провул. Залізничний, 15, серії ЯК № 287073, серії НОМЕР_1 НОМЕР_2 НОМЕР_3 , серії НОМЕР_1 НОМЕР_2 НОМЕР_4 від 11.08.2011 р., що, на переконання заявника, підтверджується постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2012 р. у справі № 18/539-07.

Проте, як встановлено судом, із постанови Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2012 р. у справі № 18/539-07 не вбачається, що земельна ділянка загальною площею 9,2793 га, кадастровий номер :04:006:0003 була поділена і, як наслідок, було утворено земельні ділянки з кадастровими номерами :04:006:0010, :04:006:0011.

Водночас, будь-яких доказів на підтвердження цієї обставини матеріали заяви про забезпечення позову не містять.

Суд зазначає, що за всіма наявними в матеріалах заяви документами та доказами, на які посилається заявник як на підставу заявлених вимог в поданій ним заяві, та які останнім було покладено в обґрунтування заяви про забезпечення позову, а саме - Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо КСП «Красилівське» станом на 13.05.2020 р., копія Державного акту на право колективної власності на землю від 25.04.1996 р., рішення господарського суду Київської області від 13.11.2007 р. у справі № 18/539-07, постанова Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2012 р. у справі № 18/539-07, ухвала Вищого господарського суду України від 14.01.2015 р. у справі № 18/539-07, Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 30.04.2020 р., копія висновку оцінювача про оціночну вартість земельної ділянки з кадастровим номером :04:006:0025 від 25.05.2020 р., копія висновку оцінювача про оціночну вартість земельної ділянки з кадастровим номером :04:006:0026 від 25.05.2020 р., не є можливим ідентифікувати, що земельні ділянки з кадастровими номерами :04:006:0025 та :04:006:0026, заходи забезпечення позову щодо яких заявлено, пов`язані із земельною ділянкою, що була предметом спору та об`єктом дослідження у справі господарського суду Київської області № 18/539-07 (кадастровий номер :04:006:0003).

Отже, з урахуванням наведеного та викладеного, за матеріалами поданої заяви про забезпечення позову заявником не надано належних та допустимих доказів, які б, у свою чергу, підтверджували обставини, викладені ним у поданій заяві про забезпечення позову, зокрема, щодо вибуття від КСП "Красилівське" в чуже незаконне володіння земельних ділянок, заходи забезпечення позову щодо яких заявлено.

З огляду на все викладене вище, аналізуючи обставини, викладені у заяві КСП «Красилівське», наявні докази та документи, які досліджено судом та яким надано оцінку у сукупності, заходи забезпечення позову, які обрано та заявлено заявником в поданій заяві, з урахуванням предмету доказування та наявних доказів та документів, що надано до такої заяви, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення заяви КСП «Красилівське» б/н від 26.05.2020 р. (вх. № 105/20 від 28.05.2020 р.) про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 136, 137, 140, 232, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

Відмовити у задоволенні заяви Колективного сільськогосподарського підприємства «Красилівське» б/н від 26.05.2020 р. (вх. № 105/20 від 28.05.2020 р.) про забезпечення позову.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду оскаржується в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів, встановлених п. 4 розділу Х «Прикінцеві положення» ГПК України.

Ухвалу підписано 28.05.2020 р.

Суддя В.М. Бабкіна