ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2020 р. Справа№ 910/13418/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Ткаченка Б.О.

Суліма В.В.

секретар судового засідання - Нікітенко А.В.

за участю представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Науковий центр превентивної токсикології, харчової та хімічної безпеки імені академіка Л.І. Медведя Міністерства охорони здоров`я України"

на рішення Господарського суду міста Києва від 31.01.2020 (повний текст виготовлено 05.02.2020)

у справі № 910/13418/19 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Державного підприємства "Науковий центр превентивної токсикології, харчової та хімічної безпеки імені академіка Л.І. Медведя Міністерства охорони здоров`я України"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Український страховий стандарт"

про стягнення 137 558,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Науковий центр превентивної токсикології, харчової та хімічної безпеки імені академіка Л.І. Медведя Міністерства охорони здоров`я України" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Український страховий стандарт" (надалі - відповідач) про стягнення 168 000,00 грн. невиплаченого останнім страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту, цивільно-правової відповідальності та від нещасного випадку на транспорті № 0105 - 0121 - 0051 від 27.09.2018, а також 486,36 грн. інфляційних втрат, 2 402,63 грн. 3% річних, 27 731,51 грн. пені та 33 600,00 грн. штрафу, що були нараховані позивачем до стягнення з відповідача, у зв`язку із простроченням виплати страхового відшкодування.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 02.10.2019 відкрито провадження у справі № 910/13418/19, вирішено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 06.11.2019.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.01.2020 у справі № 910/13418/19 у задоволенні позовних вимог Державного підприємства "Науковий центр превентивної токсикології, харчової та хімічної безпеки імені академіка Л.І. Медведя Міністерства охорони здоров`я України" відмовлено повністю.

Не погоджуючись із винесеною прийнятим рішенням місцевого господарського суду, Державне підприємство "Науковий центр превентивної токсикології, харчової та хімічної безпеки імені академіка Л.І. Медведя Міністерства охорони здоров`я України" звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить поновити пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження та прийняти апеляційну скаргу, рішення Господарського суду міста Києва від 31.01.2020 у справі № 910/13418/19 скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позов Державного підприємства "Науковий центр превентивної токсикології, харчової та хімічної безпеки імені академіка Л.І. Медведя Міністерства охорони здоров`я України" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Український страховий стандарт" про стягнення 137 558,00 грн.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

На думку скаржника, судом не прийнято до уваги приписи частин 2, 3 Закону України "Про страхування".

Також скаржник вважає, що початок періоду перебігу прострочення виплати суми страхового відшкодування слід вважати з 04.04.2019 згідно із вимогами 12.10.2 ч. 2 договору, а не 02.10.2019.

Відповідно до витягу із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/13418/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2020 поновлено Державному підприємству "Науковий центр превентивної токсикології, харчової та хімічної безпеки імені академіка Л.І. Медведя Міністерства охорони здоров`я України" пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 31.01.2020 у справі № 910/13418/19, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Науковий центр превентивної токсикології, харчової та хімічної безпеки імені академіка Л.І. Медведя Міністерства охорони здоров`я України" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.01.2020 у справі № 910/13418/19 та призначено справу до розгляду у судовому засіданні 09.04.2020.

Рада суддів України рішенням від 17.03.2020 № 19, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", затвердила Рекомендації щодо встановлення особливого режиму роботи судів України.

Крім того, Рада суддів України рекомендує громадянам та іншим особам:

- всі необхідні документи (позовні заяви, заяви, скарги, відзиви, пояснення, клопотання тощо) надавати суду в електронному вигляді на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі "Електронний суд", поштою, факсом або дистанційні засоби зв`язку;

- рекомендувати учасникам судових засідань подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами;

- утриматися від відвідування приміщення суду, особливо за наявності захворювання (слабість, кашель, задуха, утруднення дихання, тощо).

Відповідно до вказаного рішення, з метою убезпечення населення України від поширення гострих респіраторних захворювань та коронавірусу COVID-19, який віднесено до особливо небезпечних інфекційних хвороб, Рада суддів України рекомендує, на період з 16 березня до 03 квітня 2020 року, встановити особливий режим роботи судів України, зокрема, зменшити кількість судових засідань, що призначаються для розгляду протягом робочого дня.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 239, внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 8) - із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2020 р. № 215 слова і цифри "до 3 квітня 2020 р." замінено словами і цифрами "до 24 квітня 2020 р.".

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2020 повідомлено учасників справи № 910/13418/19, що судове засідання 09.04.2020 із розгляду апеляційної скарги Державного підприємства "Науковий центр превентивної токсикології, харчової та хімічної безпеки імені академіка Л.І. Медведя Міністерства охорони здоров`я України" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.01.2020 не відбудеться, про дату і час судового засідання за апеляційною скаргою Державного підприємства "Науковий центр превентивної токсикології, харчової та хімічної безпеки імені академіка Л.І. Медведя Міністерства охорони здоров`я України" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.01.2020 у справі № 910/13418/19 учасники справи будуть повідомлені додатково.

Відповідно до підпункту 3 пункту 11 розділу І Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 розділ X Господарського процесуального кодексу України "Прикінцеві положення" доповнено пунктом 4 такого змісту:

"4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Оскільки, призначення справи до розгляду на період карантину є неможливим, враховуючи п. 4 розділу Х Господарського процесуального кодексу України "Прикінцеві положення", колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про призначення апеляційної скарги Державного підприємства "Науковий центр превентивної токсикології, харчової та хімічної безпеки імені академіка Л.І. Медведя Міністерства охорони здоров`я України" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.01.2020 у справі № 910/13418/19 до розгляду, після офіційної дати закінчення карантину.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2020 судове засідання із розгляду апеляційної скарги Державного підприємства "Науковий центр превентивної токсикології, харчової та хімічної безпеки імені академіка Л.І. Медведя Міністерства охорони здоров`я України" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.01.2020 у справі № 910/13418/19 призначено на 21.05.2020.

23.04.2020 від позивача через відділ канцелярії суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі учасника справи - представника позивача.

Постановою Кабінету Міністрів України № 343 від 04.05.2020 послаблені карантинні обмеження.

Представники позивача та відповідача у судове засідання 21.05.2020 не з`явились.

Згідно із ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, які містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК, судова колегія ухвалила розглядати апеляційну скаргу за відсутності представників відповідача.

Згідно із ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи та вірно встановлено господарським судом першої інстанції, 27.09.2018 між позивачем, за договором - страхувальник та відповідачем, за договором - страховик, укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, цивільно-правової відповідальності та від нещасного випадку на транспорті № 0105-0121-0051 (надалі - договір).

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про страхування" від 07.03.1996 № 85/96-ВР (далі - Закон № 85/96-ВР) договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Така ж норма закріплена і в ч. 1 ст. 979 ЦК України.

Зі змісту п. п. 4, 5 частини 1 договору вбачається, що за цим Договором взято під страховий захист майнові інтереси позивача, а саме, транспортний засіб (ТЗ) "Peugeot Partner", рік випуску 2008, д.н.з. НОМЕР_1 (надалі також - Автомобіль), дійсна вартість якого становить 168 000,00 грн.; страхові випадки: повне КАСКО ('НЗ ТЗ','ДТП' 'ПДТО', 'ІВП'), страховий пакет "COMFORT".

Пунктом 11.3 частини 1 договору встановлено, що безумовна франшиза при пошкодженні транспортного засобу складає 0,00%.

Поряд із тим пунктом 11.11 частини 1 договору визначено ліміт на відшкодування додаткових витрат транспортування пошкодженого ТЗ згідно із страховим пакетом "COMFORT" - 1 000,00 грн.

При цьому, згідно п. п. 3.1.1. частини 2 договору страховими випадками по КАСКО, що зазначені в пункті 5 частини 1 цього Договору визначено події, що призвели до пошкодження, повної загибелі, або втрати застрахованого ТЗ частково, або складових його деталей, частин та застрахованого додаткового обладнання (ДО) внаслідок, зокрема, дорожньо-транспортної пригоди.

Поряд із тим у п. п. 12.5.15 частини 1 договору, у разі повної конструктивної загибелі транспортного засобу (розмір збитків перевищує 75% дійсної вартості ТЗ на момент укладення договору), розмір страхового відшкодування визначається на розсуд відповідача одним з таких шляхів:

а) як сума дійсної вартості ТЗ та ДО на дату настання страхового випадку (з урахуванням положення п. 5.8 частини 2 договору про пропорційну систему відповідальності) і необхідних та доцільних витрат позивача, передбачених договором, за вирахуванням передбаченого в частині 1 договору розміру франшизи. При цьому ТЗ (право власності) передається відповідачу після зняття його з реєстрації разом з усіма документами на нього (свідоцтво про реєстрацію ТЗ , сервісна книжка, інструкція по експлуатації ТЗ та ДО), повним комплектом оригінальних (заводських) ключів, разом із заводськими дублікатами ключів, пультами управління, карток та інших активних та пасивних засобів активації до ТЗ і до всіх засобів проти викрадення, про що по факту передачі між сторонами складається акт приймання-передачі ТЗ. Витрати на зняття ТЗ з обліку здійснюються за рахунок позивача (власника);

б) як сума дійсної вартості ТЗ та ДО на дату настання страхового випадку (з урахуванням коефіцієнту пропорційності згідно п. 5.8 частини 2 договору) і необхідних та доцільних витрат позивача, передбачених договором, за вирахуванням передбаченого в частині 1 договору розміру франшизи та вартості залишків ТЗ. Загальна вартість залишків визначається шляхом вивчення попиту та пропозиції на ринку щодо таких залишків, зокрема через онлайн-аукціони з продажу автомобілів (ТОВ "Україно-польське підприємство "Авто онлайн Україна" http://www.autoonline.uа/. ПП "Інформаційно-правова фірма "Рута-Консалтінг", http://karvert.com/ чи аналогічні аукціони) або шляхом експертної оцінки.

Підпунктом 12.10.1. частини 2 договору обумовлено, що відповідач приймає рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування і складає страховий акт протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання відповідачем всіх належним чином оформлених документів необхідних для встановлення причин, обставин та наслідків події, що має ознаки страхового випадку та визначення розміру завданих збитків, отриманих відповідачем в процесі розслідування страхового випадку.

Відповідно до п. п. 12.10.2. частини 2 договору, виплата страхового відшкодування здійснюється не пізніше 10 (десяти) робочих днів від дати складання відповідачем страхового акта.

Статтею ст. 8 Закону № 85/96-ВР встановлено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Як вбачається із довідки № 528087 про дорожньо-транспортну пригоду Управління патрульної поліції у м. Києві Національної поліції України, 22.02.2019, копія якої міститься в матеріалах справи, на Набережному Шосе у місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП), в результаті якої механічні ушкодження отримав автомобіль "Peugeot Partner", д.н.з. НОМЕР_1 .

Позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування № 324 від 21.03.2019, копія якої також міститься в матеріалах справи, у зв`язку із настанням страхового випадку - ДТП, про яку зазначено вище та дана заява позивача була 21.03.2019 отримана відповідачем, що підтверджується відміткою на заяві.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про страхування" страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України та п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Відповідно до частин 1, 3 статті 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Страховик та страхувальник мають право залучити за свій рахунок аварійного комісара до розслідування обставин страхового випадку. Страховик не може відмовити страхувальнику в проведенні розслідування і повинен ознайомити аварійного комісара з усіма обставинами страхового випадку, надати всі необхідні матеріальні докази та документи.

У разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 26.03.2018 у справі № 916/4613/15.

В матеріалах справи міститься належним чином засвідчена копія страхового акту № 9972 від 02.10.2019, відповідно до якого відповідачем було вирішено сплатити на користь позивача страхове відшкодування в сумі 94 552,50 грн. та зазначена сума грошових коштів була сплачена відповідачем на користь позивача, що підтверджується платіжним дорученням № 1205 від 07.10.2019, копія якого міститься в матеріалах справи.

Водночас, як вбачається зі звіту № 41708 про оцінку вартості матеріального збитку автомобіля "Peugeot Partner", д.н.з. НОМЕР_1 (згідно зі звітом - КТЗ) від 13.03.2019, здійсненого Регіональним партнером Товариства з обмеженою відповідальністю "Брітіш Авто Клаб Асістанс" - Фізичною особою-підприємцем Цурпаленко Є.В. (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 895/17 від 11.09.2017) та копія якого також міститься в матеріалах справи, ринкова вартість КТЗ до пошкодження становить 137 532,50 грн. (значення коефіцієнту фізичного зносу - 0,6719); вартість відновлювального ремонту КТ3 становить 175 686,64 грн.; вартість матеріального збитку - 137 532,50 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач, з урахуванням поданої ним заяви про зміну предмету позову, що фактично є заявою про зменшення позовних вимог, із чим погоджується колегія суддів апеляційного господарського суду, просить присудити до стягнення з відповідача страхове відшкодування в сумі 73 447,59 грн., яке становить собою різницю між раніше заявленим позивачем до стягнення страховим відшкодування в сумі 168 000,00 грн., що є дійсною вартістю автомобіля, що визначена в п. 5 частини 1 договору та розміром сплаченого відповідачем страхового відшкодування в сумі 94 552,50 грн.

Таким чином, враховуючи, що вартість відновлювального ремонту застрахованого ТЗ - 175 686,64 грн. (відповідно до звіту № 41708 про оцінку вартості матеріального збитку автомобіля "Peugeot Partner", д.н.з. НОМЕР_1 , від 13.03.2019), що становить більше 75% ринкової вартості автомобіля Peugeot Partner, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідач, на підставі п. б) п.п. 12.5.15 ч. 1 договору, визначив розмір страхового відшкодування, а саме як сума дійсної вартості ТЗ та ДО на дату настання страхового випадку і необхідних та доцільних витрат позивача, передбачених договором, за вирахуванням передбаченого в частині 1 договору розміру франшизи та вартості залишків ТЗ.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Також в ч. 1 ст. 193 ГК України передбачено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (ст. ст. 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (ст. 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 73 447,50 грн. страхового відшкодування є необґрунтованою, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат, 3% річних, пені та штрафу також є безпідставними.

Згідно із ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані із розглядом справи, у разі відмови у позові покладаються на позивача.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 ГПК України).

Згідно з ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування; обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно із принципом змагальності, який закріплений у ст. 13 ГПК України, тягар доказування покладається на сторін у справі, а не на суд.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику та при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Свобода договору є одним з основоположних принципів сучасного права. Так, наприклад, у ч. 1 ст. 627 ЦК України зазначено, що сторони відповідно до ст. 6 цього Кодексу є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов з урахуванням цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, укладаючи договір, сторони вільні у виборі умов, тож визначають їх на власний розсуд і за взаємною згодою, обираючи порядок розрахунків і платежів.

Таким чином, сторони, керуючись принципом свободи договору, що закріплений у статті 627 ЦК України та з урахуванням приписів ст. 20 Закону України "Про страхування", погодили порядок виплати страхового відшкодування за договором - не пізніше 10 (десяти) робочих днів від дати складання відповідачем страхового акта (п. 12.10.2 частини 2 договору).

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що факт складання відповідачем страхового акту (02.10.2019) з порушенням п`ятиденного терміну, що визначений підпунктом 12.10.1 ч. 2 договору, не свідчить про порушення відповідачем взятого на себе зобов`язання із виплати страхового відшкодування, позаяк дане зобов`язання відповідача, як страховика, відповідно до умов договору, виникає саме з моменту складання страхового акту.

Також слід зазначити, що відповідальність відповідача, яка передбачена договором, стосується лише несвоєчасної виплати страхового відшкодування, а не невчасного складення страхового акту.

Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Господарським судом першої інстанції надано належну оцінку усім доказам у справі, з урахуванням обставин справи та умов договору, зокрема, п.п. 12.10.1 ч. 2 договору та 12.5.15 ч. 1 договору.

Доводи апеляційної скарги не є такими, що ґрунтуються на нормах законодавства та відповідають матеріалам справи.

З огляду на вищевикладене, правові підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 31.01.2020 у справі № 910/13418/19 та для задоволення апеляційної скарги Державного підприємства "Науковий центр превентивної токсикології, харчової та хімічної безпеки імені академіка Л.І. Медведя Міністерства охорони здоров`я України", відсутні.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Скаржником у апеляційній скарзі не наведено порушень норм процесуального права, передбачених ч. 3 ст. 277 ГПК України, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду міста Києва від 31.01.2020 у справі № 910/13418/19.

Скаржником, на підтвердження доводів щодо неправильного застосування норм процесуального та матеріального права, не наведено обставин, які б свідчили про наявність таких порушень.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, скаржник не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 74, 76-79 ГПК України.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого суду не вбачається.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги - Державне підприємство "Науковий центр превентивної токсикології, харчової та хімічної безпеки імені академіка Л.І. Медведя Міністерства охорони здоров`я України", згідно із ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Науковий центр превентивної токсикології, харчової та хімічної безпеки імені академіка Л.І. Медведя Міністерства охорони здоров`я України" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 31.01.2020 у справі № 910/13418/19 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Державне підприємство "Науковий центр превентивної токсикології, харчової та хімічної безпеки імені академіка Л.І. Медведя Міністерства охорони здоров`я України".

4. Справу № 910/13418/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Повний текст постанови складено 01.06.2020.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286- 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді Б.О. Ткаченко

В.В. Сулім