ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"05" червня 2020 р. м. Київ Справа № 911/683/20

За заявою ОСОБА_1 про вжиття заходів до забезпечення позову у справі

За позовом ОСОБА_1

до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Новоселицький»

про визнання недійсним рішення загальних зборів

ОСОБА_2

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Новоселицький» про визнання недійсним рішення загальних зборів.

Зокрема, позивач в позові просить визнати недійсними рішення позачергових загальних зборів Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Новоселицький» () від 25.04.2019 року, оформлені протоколом № 1 у зв`язку з порушенням відповідачем порядку їх скликання та проведення, що мало наслідком позбавлення позивача, як члена кооперативу, можливості брати участь в управлінні справами кооперативу. Крім того, позивач зазначає що спірними рішеннями загальних зборів його, поряд з іншими членами кооперативу (всього 15 осіб) безпідставно виключено із складу засновників кооперативу.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.05.2020 року відкрито провадження у справі № 911/683/20, справу № 911/683/20 призначено за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 01.07.2020 року.

03.06.2020 року до канцелярії Господарського суду Київської області від позивача - ОСОБА_1 надійшла заява б/н від 02.06.2020 року про вжиття заходів до забезпечення позову у справі, в якій позивач просить:

- Заборонити загальним зборам членів Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Новоселицький» та Голові Кооперативу приймати будь-які рішення щодо розпорядження усім нерухомим майном Кооперативу, рішення про будь-який спосіб відчуження цього нерухомого майна (продаж, дарування та ін.), рішення про передачу цього нерухомого майна як внесок до статутного капіталу іншої юридичної особи, повернення цього нерухомого майна (його частини) при виході членів із Кооперативу, рішення про передачу майна в іпотеку, передачу в оренду, рішення про поділ майна чи об`єднання його з іншим нерухомим майном;

- Заборонити загальним зборам членів Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Новоселицький» приймати будь-які з наступних рішень: внесення змін і доповнень до Статуту Кооперативу; обрання Голови Кооперативу, членів Правління Кооперативу та членів Ревізійної комісії (ревізора); затвердження рішення правління Кооперативу про прийняття нових членів Кооперативу; виключення з числа членів Кооперативу; визначення інших питань, що періодично можуть узгоджуватися між членами Кооперативу як такі, що потребують ухвалення Загальними зборами, або які відносяться до компетенції загальних зборів за чинним законодавством; вирішення питання про входження Кооперативу до об`єднання кооперативів, створення підприємств різних видів;

- Заборонити державним реєстраторам (нотаріусам) речових прав на нерухоме майно приймати рішення про державну реєстрацію, здійснювати будь-яку державну реєстрацію змін стосовно будь-якого нерухомого майна, що належить Сільськогосподарському виробничому кооперативу «Новоселицький» та вносити будь-які записи про такі зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в тому числі зміни на підставі рішень загальних зборів членів Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Новоселицький», які прямо чи опосередковано стосуються нерухомого майна Кооперативу;

- Заборонити державним реєстраторам, нотаріусам та іншим суб`єктам державної реєстрації приймати рішення про державну реєстрацію змін, здійснювати державну реєстрацію змін та вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідні записи та вчиняти інші реєстраційні дії, що стосуються зміни складу членів Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Новоселицький», зміни керівника (голови) Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Новоселицький», підписантів Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Новоселицький», змін до Статуту Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Новоселицький» та будь-яких інших змін в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що стосуються Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Новоселицький» та впливають на предмет спору (зміна компетенції загальних зборів членів кооперативу та виконавчого органу кооперативу, зміна порядку виходу членів із кооперативу).

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову позивач посилається на умисне позбавлення відповідачем позивача можливості брати участь в позачергових загальних зборах Кооперативу шляхом неповідомлення про дату, час, місце проведення вказаних зборів та визначеного порядку денного, що мало на меті управління відповідачем справами кооперативу колом зацікавлених осіб та усунення решти членів кооперативу від участі в загальних зборах. Про що також свідчить факт зміни голови кооперативу та незаконне виключення частини членів кооперативу з порушенням процедури добровільного припинення членства та отримання вартості частини майна Кооперативу (у грошовій або натуральній формі), що пропорційна частці в пайовому фонді Кооперативу (п.9.2 статуту Кооперативу). Ймовірно, такі дії відповідача щодо передчасного з порушенням процедури виключення членів Кооперативу мали на меті усунення від участі та одноосібне вирішення питання про приховання майна з метою невиплати його частки вибувшим членам Кооперативу.

Позивач зазначає, що на підставі спірного рішення загальних зборів, що оформлене протоколом № 1 позачергових Загальних зборів СВК «Новоселицький» від 25.04.2019 року, відповідач може також ініціювати вчинення реєстраційних дій щодо зміни відомостей про СВК «Новоселицький» в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що остаточно позбавить позивача можливості впливати на справи Кооперативу та захистити свої корпоративні права.

Також позивач пояснив, що до цього часу діяли обмеження внаслідок вжиття заходів забезпечення позову у справі № 911/2516/19 за позовом іншого члена кооперативу в аналогічному спорі. Однак, у зв`язку з закриттям провадження у справі № 911/2516/19 відповідні заходи забезпечення були скасовані і зняті всі запобіжники можливим незаконним діям відповідача.

Крім того, необхідність вжиття заходів забезпечення позову до вирішення питання про законність оскаржуваних рішень загальних зборів покликана відвертою підтримкою зі сторони представників влади дій осіб, які провели незаконні загальні збори.

Так, заявник просить вжити заходів забезпечення позову з метою попередження можливих незаконних дій та негативних наслідків щодо можливого незаконного відчуження майна Кооперативу та внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Новоселицький», адже існує спір щодо незаконності прийнятих за відсутності позивача рішень загальними зборами членів СВК «Новоселицький», а тому до вирішення такого спору їх реалізація (виконання) у випадку задоволення позову може призвести до суттєвого порушення прав позивача, нанесення йому значних збитків та загрози понесення в майбутньому додаткових витрат для відновлення в подальшому своїх порушених корпоративних прав, зокрема, необхідність ініціювання вже нових звернень до суду з метою оскарження реєстраційних дій у випадку зміни відомостей в ЄДРПОУ щодо СВК «Новоселицький» на підставі оскаржуваних рішень.

В якості доказів щодо намірів відповідача та підтримки державних посадовців позивачем надано публічні відомості з веб-сервісу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та соціальної мережі «Facebook».

Розглянувши подану позивачем заяву про забезпечення позову та дослідивши надані ним докази, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги у даній справі обґрунтовані порушенням корпоративних прав позивача, який є членом СВК «Новоселицький» та за твердженням якого зі сторони відповідача не було дотримано порядку скликання загальних зборів, що відбулись 25.04.2019 року та на яких були прийняті оспорювані рішення, у зв`язку з чим, позивач не зміг взяти у них участь та, відповідно, не мав можливості внести свої пропозиції щодо порядку денного.

Відповідно до протоколу №1 позачергових загальних зборів СВК «Новоселицький» від 25.04.2019 року були прийняті рішення, якими виключено із засновників кооперативу 15 осіб, в тому числі, позивача; обрано головою СВК «Новоселицький» ОСОБА_3 ; скасовано протокол № 10/2019 загальних зборів від 10.04.2019 року; надано повноваження виконавчому директору СВК «Новоселицький» ОСОБА_4 на вчинення дій щодо державної реєстрації змін до відомостей про СВК «Новоселицький» в ЄДРПОУ.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову, позивач наголошував, що СВК «Новоселицький», маючи у розпорядженні протокол № 1 позачергових загальних зборів СВК «Новоселицький» від 25.04.2019 року, може ініціювати вчинення реєстраційних дій, які порушать права позивача як члена кооперативу, оскільки оспорювані рішення повністю суперечать волевиявленню позивача.

Позивач також вказував, що забезпечення позову необхідно вчинити в найкоротші строки, у зв`язку з тим, що зі сторони одного з народних депутатів України здійснюється підтримка та сприяння ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у втіленні їх намірів щодо внесення змін до ЄДРПОУ на підставі вказаного протоколу позачергових загальних зборів кооперативу.

Як зазначав позивач у заяві про забезпечення позову, народний депутат 03.10.2019 року у своєму виступі на брифінгу у Верховній Раді України, де також були присутні ОСОБА_5 М.П. та ОСОБА_6 І.П., 28.09.2019 року на зібранні з населенням у с. Вільшанська Новоселиця, Васильківського району Київської області, 10.10.2019 року на каналі веб-сервісу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та у соціальній мережі «Facebook» доводить законність проведення загальних зборів СВК «Новоселицький» від 25.04.2019 року та вказує про необхідність внесення змін до ЄДРПОУ на підставі вказаного протоколу, а також про те, що має намір сприяти якнайшвидшому здійсненню відповідних реєстраційних дій, у тому числі, шляхом особистого звернення до Міністра юстиції України.

На думку позивача, з метою попередження можливих незаконних дій та негативних наслідків, а саме, внесення змін до ЄДРПОУ щодо голови та складу членів СВК «Новоселицький», а також можливого незаконного відчуження майна кооперативу, виникає невідкладна необхідність у забезпеченні позову.

Крім того, позивач має припущення вважати, що відповідачем будуть вживатись подальші дії щодо зміни розміру часток у статутному капіталі або відчуження часток на користь інших осіб, що призведе до нових реєстраційних дій, у зв`язку з чим позивач буде змушений змінювати предмет позову, а у разі задоволення позову у даній справі звертатися з новими позовами до суду.

За приписами ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З аналізу вказаної норми вбачається, що заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. Однак, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Тобто положення вказаної статті пов`язують вжиття заходу забезпечення з ефективним захистом або поновленням порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, реальним виконанням судового рішення, а також із наявністю обставин, що достеменно свідчать про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Разом з тим, оскільки у даній справі позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 року у справі № 910/1040/18.

Крім цього, при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року № ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Так, за приписами ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За змістом ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Водночас, в силу положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення конкретного позову та на які така сторона посилається.

Обов`язок доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на позивача.

При цьому, відповідно до ч. 10 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства. Зокрема, крім випадків, передбачених частиною дев`ятою цієї статті, заборона вчиняти дії має стосуватися лише акцій або корпоративних прав, безпосередньо пов`язаних з предметом спору.

Аналізуючи обрані заявником заходи забезпечення позову, а саме, викладені у пунктах 1, 2 прохальної частини заяви про забезпечення позову щодо заборони загальним зборам членів СВК «Новоселицький» вчиняти певні дії, зокрема, внесення змін і доповнень до Статуту кооперативу, обрання голови кооперативу, членів правління кооперативу, приймати будь-які рішення щодо розпорядження усім нерухомим майном кооперативу, рішення про будь-який спосіб відчуження цього нерухомого майна (продаж, дарування та ін.) тощо, є безпосереднім втручанням в господарську діяльність кооперативу та перешкоджанням реалізації прав останнього та його учасників.

Враховуючи викладене, заява позивача про забезпечення позову в частині вжиття заходів, зазначених у пунктах 1, 2 прохальної частини заяви задоволенню не підлягає.

Також, не підлягає задоволенню заява позивача про забезпечення позову в частині вжиття заходів, зазначених у пункті 3 прохальної частини заяви щодо заборони державним реєстраторам (нотаріусам) речових прав на нерухоме майно приймати рішення про державну реєстрацію, здійснювати будь-яку державну реєстрацію змін стосовно будь-якого майна, що належить СВК «Новоселицький» та вносити будь-які записи про такі зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в тому числі зміни на підставі рішень загальних зборів членів кооперативу, які прямо чи опосередковано стосуються нерухомого майна кооперативу.

Відповідні висновки суду ґрунтуються на тому, що відповідний захід забезпечення позову є непов`язаним з предметом позову про визнання недійсними рішень загальних зборів СВК «Новоселицький» від 25.04.2019 року, оформлених протоколом № 1, та не відповідає вимогам розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову в межах даної судової справи.

Питання майнових відносин може вирішуватись по суті в позові про захист права на отримання частини майна кооперативу під час виходу з його складу, в той час, як у справі розглядається немайновий спір про захист корпоративного права на участь в загальних зборах, на яких до того ж не вирішувалось майнових питань.

Щодо наведеного в п. 4 прохальної частини заяви заходу забезпечення позову про заборону суб`єктам державної реєстрації, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», вчиняти реєстраційні дії в ЄДРПОУ відносно СВК «Новоселицький», зокрема, щодо зміни складу членів, керівника (голови), підписантів кооперативу та внесення змін до Статуту кооперативу, такий захід стосується предмета спору та підлягає застосуванню у даній справі, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Згідно правового висновку Верховного суду від 17.10.2019 року у справі № 640/7285/19, забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень. Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 25.05.2016 року).

З огляду на зміст ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, забезпечення позову полягає у вжитті заходів, необхідних для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» державна реєстрація юридичних осіб - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, зміни відомостей, що містяться в ЄДРПОУ, про юридичну особу, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Згідно зі ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі: документів, що подаються заявником для державної реєстрації; судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі.

Підставами для відмови у державній реєстрації, відповідно до ст. 28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», є наявність у Єдиному державному реєстрі відомостей про судове рішення щодо заборони проведення реєстраційної дії.

Відповідно до ч. 10 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» державна судова адміністрація України забезпечує передачу до Єдиного державного реєстру примірника судового рішення, яке тягне за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, судового рішення про арешт корпоративних прав та про заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій - у день набрання рішенням суду законної сили.

Частиною 5 ст. 14 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» передбачено, що направлення судових рішень, які тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, та про заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій здійснюється у порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та Єдиним державним реєстром судових рішень.

Отже, такий спосіб забезпечення позову як заборона вчинення реєстраційних дій прямо передбачений Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

При цьому, чинною редакцією Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» не передбачено обмежень щодо проведення реєстраційних дій за місцезнаходженням реєстраційної справи, а тому вчиняти реєстраційні дії стосовно СВК «Новоселицький» може будь-який державний реєстратор у будь-якій адміністративно-територіальній одиниці України.

За приписами п. 4 ч. 5 ст.137 Господарського процесуального кодексу України не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

З аналізу вказаної норми вбачається, що судом мають бути визначені конкретні дії, пов`язані з предметом позову, які забороняється вчиняти органам державної влади, до яких, у тому числі, належать суб`єкти державної реєстрації, визначені Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

Невжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам вчиняти реєстраційні дії в ЄДРПОУ щодо СВК «Новоселицький», зокрема, стосовно зміни складу членів, керівника (голови), підписантів кооперативу та внесення змін до Статуту кооперативу, може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених корпоративних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, подавши позов у цій справі, оскільки у разі, якщо до закінчення розгляду даної справи державним реєстратором будуть здійснені нові реєстраційні дії відносно СВК «Новоселицький» на підставі прийнятих загальними зборами кооперативу за відсутності позивача рішень, останній може бути позбавлений захисту або поновлення своїх прав в межах одного даного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.11.2018 року у справі № 915/508/18 та від 18.02.2019 року у справі № 922/3010/18.

Враховуючи предмет заявленого позову та межі заявленого до захисту корпоративного права позивача на участь в Кооперативі та управлінні його справами, вимога позивача про заборону державним реєстраторам вчиняти вказані реєстраційні дії в ЄДРПОУ щодо СВК «Новоселицький» до вирішення спору по суті, є належним та допустимим заходом забезпечення позову, що прямо стосується предмету спору у даній справі, відповідає вимогам розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечує справедливий баланс інтересів учасників справи, а також гарантуватиме ефективний захист прав позивача, у випадку задоволення позовних вимог у даній справі.

При цьому, вказаний захід забезпечення позову не обмежує права кооперативу щодо його господарської діяльності до вирішення спору по суті, оскільки унеможливлює лише внесення записів до ЄДРПОУ щодо змін його членів, керівника, підписантів та змін до Статуту.

Водночас, враховуючи приписи п. 4 ч. 5 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, вимоги позивача про вжиття судом заходів забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам вчиняти будь-які інші зміни в ЄДРПОУ, що стосуються СВК «Новоселицький» та впливають на предмет спору (зміна компетенції загальних зборів членів кооперативу та виконавчого органу кооперативу, зміна порядку виходу членів із кооперативу), є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Враховуючи, що до вирішення спору по суті наявні обґрунтовані підстави вважати, що на підставі оспорюваних рішень будуть внесені вищевказані зміни до відомостей про СВК «Новоселицький», які містяться в ЄДРПОУ, та тим самим буде ускладнено відновлення порушених прав позивача та виконання рішення у справі, у разі його задоволення, заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню частково, шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» вчиняти реєстраційні дії щодо СВК «Новоселицький», а саме, вносити записи стосовно змін його членів, керівника, підписантів та змін до Статуту.

Аналогічної правової позиції дотримувався Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів в постанові від 11.12.2019 року в аналогічній справі № 911/2516/19 за позовом іншого члена кооперативу в аналогічному спорі.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При цьому, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 року та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 року, в яких зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Задоволені судом заходи забезпечення жодним чином не порушують інтересів відповідача та інших осіб, в той же час дозволять уникнути непорозумінь на період вирішення спору і запобігти порушенню прав позивача, є адекватними і пов`язаними з предметом спору.

Також, суд враховує, що заходи забезпечення позову є тимчасовими на період вирішення спору по суті з метою зупинення вчинення під час розгляду справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки та можуть призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання судового рішення в разі задоволення позову. Враховуючи характер спору, обрані позивачем заходи забезпечення є співрозмірними до позовних вимог та фактичних обставин господарської діяльності сторін, забезпечують виконання судового рішення в разі можливого задоволення позову й не порушують існуючих прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Враховуючи достатність наданих заявником пояснень та доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, та відсутність підстав для зустрічного забезпечення (оскільки заходи забезпечення не передбачають значних та не відновлювальних матеріальних втрат для відповідача чи інших осіб), суд не вбачає необхідності викликати особу, що подала заяву, та призначати розгляд заяви у судовому засіданні.

Згідно з п. 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Статтею 144 Господарського процесуального кодексу України визначено, що ухвала господарського суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Частинами 7-10 ст. 145 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження - вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

В такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Також, ч. 13 ст. 145 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі:

1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 138 цього Кодексу;

2) повернення позовної заяви;

3) відмови у відкритті провадження у справі.

Таким чином, заява позивача - ОСОБА_1 б/н від 02.06.2020 року про вжиття заходів до забезпечення позову у справі № 911/683/20 підлягає частковому задоволенню шляхом

В решті вимог заява позивача - ОСОБА_1 б/н від 02.06.2020 року про вжиття заходів до забезпечення позову у справі № 911/683/20 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 144, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 б/н від 02.06.2020 року про вжиття заходів до забезпечення позову у справі № 911/683/20 задовольнити частково.

2. Вжити заходи забезпечення позову у справі № 911/683/20, а саме:

2.1. До вирішення спору по суті у справі № 911/683/20 заборонити суб`єктам державної реєстрації, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», приймати рішення про державну реєстрацію змін, здійснювати державну реєстрацію змін та вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідні записи та вчиняти інші реєстраційні дії, що стосуються зміни складу членів Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Новоселицький» (), зміни керівника (голови) Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Новоселицький» (), підписантів Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Новоселицький» (), змін до Статуту Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Новоселицький» ().

Стягувач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Боржник: Сільськогосподарський виробничий кооператив «Новоселицький» (08675, Київська обл., Васильківський район, село Вільшанська Новоселиця, вул. Тарнавського, буд. 9; ).

3. В задоволенні решти заяви ОСОБА_1 б/н від 02.06.2020 року про вжиття заходів до забезпечення позову у справі № 911/683/20 відмовити.

4. Ухвала є виконавчим документом в розумінні Закону України «Про виконавче провадження» зі строком пред`явлення до виконання до 05.06.2023 року і підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

5. Ухвалу направити учасникам справи та Департаменту державної реєстрації та нотаріату (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13) для внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про заборону проведення реєстраційної дії.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та відповідно до ч. 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено у строки та в порядку, визначеному § 1 глави 1 розділу згідно IV Господарського процесуального кодексу України. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Т.П. Карпечкін