ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"04" червня 2020 р.Справа № 890з-20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Афаліна" про забезпечення позову до подання позовної заяви

особа, яка може набутити статус учасника справи (відповідач): Товариство з обмеженою відповідальністю "Капро", м. Харків

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Харківської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Афаліна" надійшла заява про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій останнє просить суд вжити заходів забезпечення позову та накласти арешт на майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Капо" в межах суми позовних вимог у розмірі 586719,04 грн.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову, заявник посилається на те, що 28.08.2017 між ТОВ "Афаліна" (за договором - кредитор, позивач) та ТОВ "Капро" (за договором - позичальник, відповідач) було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги №19/17 (далі за текстом - договір). Сторони узгодили основні умови договору, якими передбачено наступне:

- пункт 1.1: кредитор надає позичальнику поворотну фінансову допомогу шляхом передачі позичальнику у користування на визначений строк тимчасово вільних коштів кредитора без нарахування та отримання процентів або надання інших видів компенсації як плати за користування такими коштами, а позичальник зобов`язується повернути кредитору таку ж суму коштів;

- пункт 1.2: кошти позичальнику надаються на поворотній основі;

- пункт 2.1: сума допомоги становить за цим договором 400000,00 грн.

ТОВ "Афаліна" зобов`язання за договором виконало належним чином та у відповідності до п. 3.1 перерахувало на користь ТОВ "Капро" грошові кошти в сумі 400 000, 00 грн. Однак, ТОВ "Капро" власні зобов`язання в повному обсязі не виконало внаслідок чого у відповідача станом на 02.06.2020 виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 586719,04 грн.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову в даному випадку зумовлена декількома чинниками.

По-перше, відповідач тривалий час не виконує свої зобов`язання і не вчиняє дій, які б підтвердили ймовірність сплати боргу в майбутньому по відношенню до позивача. Про вказане свідчить той факт, що з моменту виникнення заборгованості минуло 2 роки, на протязі яких відповідач не вчиняв жодних дій по виконанні власних зобов`язань перед позивачем. Як вбачається з інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно все нерухоме майно ТОВ "Капро" знаходиться в іпотеці у ПАТ "Укрсоцбанк" з метою забезпечення кредитного договору з розміром основного зобов`язання 3381487,20 грн. Цей факт є додатковим підтвердженням, що ТОВ "Капро" має скрутне фінансове становище, у зв`язку з чим Товариство звертається до способів поповнення власних обігових коштів за рахунок позичання.

По-друге, за даними ЄДРПОУ розмір статутного капіталу ТОВ "Капро" складає 15000,00 грн., що є значно меншим від суми заборгованості, а відтак, не може гарантувати виконання зобов`язань з повернення суми фінансової допомоги.

Крім того, відповідно даних ЄДРПОУ основним видом діяльності ТОВ "Капро" є механічне оброблення металевих виробів. Тобто, відповідач с підприємством, що отримує доходи від здійснення власної підприємницької діяльності за рахунок майна, що знаходиться на території Товариства, а отже з метою забезпечення фактичного виконання рішення суду є необхідним збереження належного відповідачу майна, що є можливим лише шляхом накладення на нього арешту. Ухилення відповідача від виконання зобов`язання перед ТОВ "Афаліна", низька гарантійна спроможність статутного капіталу, а також можливість сплати заборгованості лише шляхом використання власного майна дають підстави вважати, що існує реальна загроза порушенню прав позивача у вигляді неможливості повернення значної суми коштів, відтак незастосування заходів до забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі.

Також ТОВ "Афаліна" стало відомо, що на Інтернет-майданчику купівлі - продажу за адресою: www.olx.ua знаходиться оголошення про продаж нежитлової нерухомості промислового призначення загальною площею 6900 кв.м.

ТОВ "Афаліна" стверджує, що згідно наявних фотографій в оголошенні та опису рекламного оголошення, можна дійти однозначного висновку про те, що наразі здійснюються спроби продажу саме нерухомості ТОВ "Капро".

Враховуючи все вищевикладене, з метою уникнення ризиків, можливого не виконання рішення суду зі сторони відповідача внаслідок відчуження з його сторони земельних активів чи іншого майна, заявник вважає за потрібне звернутися до суду з проханням накласти арешт на майно відповідача в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши надані заявником до заяви про забезпечення позову документи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Разом з тим, заявивши про необхідність застосування заходів до забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно ТОВ "Капро", заявник не навів обставин, які свідчать, що невжиття таких заходів в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

Посилання заявника на наявність оголошень у мережі Інтернет про продаж майна, що нібито належить ТОВ "Капро" не може свідчити про ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду у даній справі в разі невжиття судом заходів до забезпечення позову.

Крім того, слід зазначити, що застосування арешту на майно можливе у випадку, коли кошти в боржника відсутні, тобто, коли виконання рішення про стягнення коштів є неможливим. Натомість, доказів неможливості виконання рішення про стягнення коштів матеріали справи не містять.

Доводи заявника у даному випадку є лише його оціночними судженнями, побоюваннями, що не підтверджені належними засобами доказування, та не можуть бути прийняті судом як доказ, що свідчить про реальну загрозу невиконання рішення суду по даній справі.

Також суд звертає увагу, що відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а відповідно до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Водночас, суд вважає за доцільне зауважити, що вжиття визначених заявником заходів забезпечення позову може призвести до негативних наслідків, як для заявника, так і для інших контрагентів відповідача, враховуючи їх можливий негативний вплив на господарську діяльність останнього.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості заяви ТОВ "Афаліна" щодо необхідності вжиття відповідних заходів до забезпечення позову, ймовірності утруднення виконання або неможливості виконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, адекватності вимог заявника про забезпечення позову, з урахуванням збалансованості інтересів сторін, суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, у зв`язку з чим у задоволенні поданої заяви слід відмовити.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Афаліна" про забезпечення позову до подання позовної заяви - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена, в порядку ст.ст. 255 - 257 ГПК України до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня підписання ухвали, з урахуванням приписів п.п. 17.5 п. 17 Перехідних положень ГПК України.

Ухвала підписана 04 червня 2020 року.

Суддя О.В. Погорелова