ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" травня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/3384/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.

при секретарі судового засідання Аганін В.Ю.

розглянувши справу №916/3384/19

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарського підприємства „НІБУЛОН (54002, м. Миколаїв, вул. Каботажний спуск, 1; )

До відповідача: Акціонерного товариства „Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ) в особі регіональної філії „Одеська залізниця (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19; )

Про стягнення 188342,05 грн.

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Чібічьян О.Р., представник за довіреністю

Встановив: Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство „НІБУЛОН звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Акціонерного товариства „Українська залізниця в особі регіональної філії „Одеська залізниця про стягнення 188342,05 грн.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарського підприємства „НІБУЛОН обґрунтовано неналежним виконанням з боку відповідача прийнятих на себе зобов`язань щодо своєчасної доставки вантажу та направлено на стягнення з Акціонерного товариства „Українська залізниця в особі регіональної філії „Одеська залізниця штрафу у розмірі 188342,05 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.11.2019р. прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство „НІБУЛОН до розгляду та відкрито провадження у справі №916/3384/19. Справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на "16" грудня 2019 р. о 10:40.

05.12.2019р. до господарського суду Одеської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову.

05.12.2019р. до господарського суду Одеської області від Акціонерного товариства „Українська залізниця в особі регіональної філії „Одеська залізниця надійшла заява, відповідно до якого відповідач просив суд зменшити розмір штрафних санкцій на 50% до 61376,35 грн.

12.12.2019р. до господарського суду Одеської області від позивача надійшли заперечення проти клопотання про зменшення штрафних санкцій.

А також, 12.12.2019р. до господарського суду Одеської області позивачем було подано відповідь на відзив, в порядку ст. 166 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулось 16.12.2019р. судом було оголошено перерву по справі до 17.01.2020р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 17.01.2020р. провадження у справі №916/3384/19 зупинено до закінчення перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду судового рішення у справі №910/1524/19.

02.03.2020р. до господарського суду Одеської області представником Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство „НІБУЛОН було подано клопотання про поновлення зупиненого провадження, відповідно до якого позивачем було зазначено суду, що Верховний Суд Постановою від 21.02.2020р. вирішив скасувати рішення судів попередніх інстанцій та направити справи на новий розгляд, а також надав відповідні висновки по спірним правовідносинам.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.03.2020р. поновлено провадження у справі №916/3384/19. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на "30" березня 2020 р. о 11:40. Викликано учасників справи у судове засідання 30.03.2020р. о 11:40.

18.03.2020р. до господарського суду Одеської області від відповідача надійшло клопотання, відповідно до якого відповідач просив суд розглянути справу у відсутності представника відповідача за наявними матеріалами справи, у зв`язку з запровадженням карантину.

26.03.2020р. до господарського суду Одеської області від позивача надійшло клопотання, відповідно до якого позивач просив суд перенести судове засідання за межі строку запровадженого карантину.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.03.2020р. справу №916/3384/19 ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на "27" квітня 2020 р. о 12:30. Викликано сторін у підготовче засідання, призначене на 27.04.2020р. о 12:30.

27.04.2020р. до господарського суду Одеської області від представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство „НІБУЛОН надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на пізнішу дату, в якому він просив суд перенесести судовове засідання за межі строку запровадженого карантину або розглянути справу за відсутності сторін на розсуд суду.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.04.2020р. закрито підготовче провадження у справі № 916/3384/19. Призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на "25" травня 2020 р. 09:50.

Позивач підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог позивача з підставі, що викладено у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача за час розгляду справи, суд встановив.

14.02.2018р. між Публічним акціонерним товариством Українська залізниця (перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство Нібулон (замовник) укладено договір про надання послуг № 09829/ЦТЛ-2018, предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах Замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до п. 1.3. Договору, надання послуг за цим Договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами.

Згідно п. 2.3.7. Договору, перевізник зобов`язаний надавати вагони в технічно справному стані для виконання вантажних операцій Замовником.

Відповідно до умов п. 3.2. Договору, розмір плати за перевезення вантажу у вагоні Перевізника (крім транспортерів Перевізника, проїзду бригад супроводження великовагових транспортерів та вагонів для проїзду цих бригад) складається з:

- плати за перевезення навантаженого вагону Перевізника, яка визначається за тарифом, визначеним у Збірнику тарифів встановленим для власного вагону перевізника;

- компенсації витрат на перевезення у порожньому стані вагону Перевізника, яка визначається за тарифною схемою 14 Збірника тарифів за тарифну відстань перевезення вантажу, скориговану на коефіцієнт порожнього пробігу, зазначеного в додатку 3 до цього Договору.

- плати за використання вагону Перевізника у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки.

Згідно п. 3.2.2. Договору, при замовленні вагону Перевізника для проїзду провідників відправника (одержувача) Замовник сплачує:

- плату за проїзд провідника відправника (одержувача), встановлену Збірником Тарифів на дату відправлення вантажу;

- плату за перевезення порожнього вагону Перевізника з провідниками, яка розраховується за фактичну тарифну відстань за ставками і тарифами, які визначаються у відповідності до умов Збірника Тарифів,

- плату за використання вагону Перевізника у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки, відповідно до п. 3.2.1;

- компенсацію витрат на перевезення у порожньому стані вагону Перевізника, яка визначається за тарифною схемою 14 Збірника тарифи з урахуванням коригуючих коефіцієнтів до тарифів Збірника тарифів за тарифну відстань перевезення вантажу, скориговану на коефіцієнт порожнього пробігу, зазначеного в додатку 3 до цього Договору.

Згідно з умовами п.4.1. договору розрахунки за цим Договором здійснюються через філію Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень ПАТ Укрзалізниця.

У п.4.13. договору встановлено, що податкові накладі складаються в електронному вигляді Перевізником за першою подією та реєструються в ЄРПН у порядку, встановленому Податковим кодексом України. У разі коригування сум податкових зобов`язань, а також у разі виправлення помилок, складається розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в електронному вигляді та надається Замовнику для реєстрації в ЄРПН. Зареєстровані податкові накладні/розрахунки коригувань в ЄРПН доступні Замовникам в електронному вигляді.

Згідно п. 12.1. Договору, Договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання Замовником договору в електронному вигляді з накладанням ЕЦП в АС Месплан або АС Клієнт УЗ, або вчинення Замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє з 20.02.2018 до 31.12.2018.

Товариством з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство „НІБУЛОН, яке є вантажовідправником та вантажоодержувачем, було відправлено вантаж насіння зернових культур) відповідно до залізничних накладних №32236465 від 03.10.2019р., №32227803 від 02.10.2019р., №34680793 від 21.08.2019р. (досильна накладна №34713792 від 25.08.2019р.), №34757963 від 28.08.2019р., №43911593 від 17.09.2019р.

Посилаючись на п.п. 1.1.1., 1.2., 2.4 „Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р., було зазначено, що термін доставки вантажу визначається. Виходячи з відставні, за яку обчислюється провізна плата. Залізниці зобов`язані доставити вантаж за призначенням за вагонними відправками та відправками у великовантажних контейнерах зі швидкістю 1 доба на кожна та неповні 200 км. Терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно п. 1. збільшуються на одну добу операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Щодо накладної №32236465 від 03.10.2019р. Згідно з п. 30 вищевказаної накладної тарифна відстань перевезення складає 964км, вагони прийняті до перевезення груповими відправленнями з заявленою швидкістю 200 км/добу. Тривалість операцій відправлення та прибуття вантажу становить 1 добу. Отже, загальний строк доставки вантажу у даному випадку складає 6 діб починаючи: з 00 год. 00 хв. 04.10.2019. У зв`язку з цим, граничний строк доставки вантажу за вказаною накладною сплинув о 00 год. 00 хв. 10.10.2019р.

Про факт неприбуття вантажу у вагонах за вказаною накладною в установлений строк за вказаною накладною також зроблено відмітку у п. 49 накладної. Фактично вантаж за накладною надійшов на станцію призначення 14.10.2019р. Вантажоодержувачу вантаж був виданий у той самий день. Враховуючи той факт, що вантажовідправником вантаж було завантажено у справні вагони на станції відправлення, а також відсутність підстав дають право залізниці на збільшення терміну доставки вантажу, позивач вважає, що прострочення терміну доставки відбулось з вини залізниці. Також, у зв`язку з тим, що залізниця прострочила строк доставки вантажу по накладній № 32236465 від 03,10.2019 на 4 доби - то стягненню з залізниці підлягає штраф у розмірі 30% від провізної плати. Як зазначено у п. 34 накладної №32236465 від 03.10.2019р. за перевезення вантажу загалом було справлено 75020,00 грн. без ПДВ. Відповідно до переліку №20191003 від 03.10.2019р. провізні платежі було справлено з урахуванням ПДВ. Таким чином, за перевезення вантажу за вказаною накладною було сплачено провізних платежів на суму 90024,00 грн.. в т.ч. ПДВ. Позивачем було здійснено нарахування штрафу на суму 27007,20 грн.

Щодо накладної №32227803 від 02.10.2019р. Згідно з п. 30 вищевказаної накладної тарифна відстань перевезення складає 964км, вагони прийняті до перевезення груповими відправленнями з заявленою швидкістю 200 км/добу. Тривалість операцій відправлення та прибуття вантажу становить 1 добу. Отже, загальний строк доставки вантажу у даному випадку складає 6 діб починаючи: з 00 год. 00 хв. 03.10.2019. У зв`язку з цим, граничний строк доставки вантажу за вказаною накладною сплинув о 00 год. 00 хв. 09.10.2019р. Про факт неприбуття вантажу у вагонах за вказаною накладною в установлений строк за вказаною накладною також зроблено відмітку у п. 49 накладної. Фактично вантаж за накладною надійшов на станцію призначення 13.10.2019р. Вантажоодержувачу вантаж був виданий у той самий день. Враховуючи той факт, що вантажовідправником вантаж було завантажено у справні вагони на станції відправлення, а також відсутність підстав дають право залізниці на збільшення терміну доставки вантажу, позивач вважає що прострочення терміну доставки відбулось з вини залізниці. Також, у зв`язку з тим, що залізниця прострочила строк доставки вантажу по накладній № 32227803 від 02.10.2019 становить 4 доби - то стягненню з залізниці підлягає штраф у розмірі 30% від провізної плати. Як зазначено у п. 34 накладної № 32227803 від 02.10.2019 за перевезення вантажу загалом було справлено 92600,00 грн. без ПДВ. Відповідно до переліку №20191002 від 02.10.2019 провізні платежі було справлено з урахуванням ПДВ. Таким чином, за перевезення вантажу за вказаною накладною було сплачено провізних платежів на суму 111120,00 грн. в т. ч. ПДВ. Враховуючи зазначене. Позивач вказує, що у даному випадку штраф підлягає сплаті у розмірі 33336,00 грн.

Щодо накладної №34680793 від 21.08.2019р. (досильна накладна №34713792 від 25.08.2019р.). Згідно з п. 30 вищевказаної накладної тарифна відстань перевезення складає 686км, вагони прийняті до перевезення груповими відправленнями з заявленою швидкістю 200 км/добу. Тривалість операцій відправлення та прибуття вантажу становить 1 добу. Отже, загальний строк доставки вантажу у даному випадку складає 5 діб починаючи: з 00 год. 00 хв. 22.08.2019р. У зв`язку з цим, граничний строк доставки вантажу за вказаною накладною сплинув о 00 год. 00 хв. 26.08.2019р. Про факт неприбуття вантажу у вагоні №95380135 за вказаною накладною в установлений строк також зроблено відмітку у п. 49 накладної. Фактично вантаж у вказаному вагоні надійшов на станцію призначення 04.09.2019 за досильною накладною. Вантажоодержувачу вантаж був виданий у той самий день. Враховуючи той факт, що вантажовідправником вантаж було завантажено у справні вагони на станції відправлення, а також відсутність підстав дають право залізниці на збільшення терміну доставки вантажу, позивач вважає, що прострочення терміну доставки відбулось з вини залізниці. Також, у зв`язку з тим, що залізниця прострочила строк доставки вантажу у вагоні №95380135 по накладній №34680793 від 21.08.2019 більш ніж на 4 доби - то стягненню з залізниці підлягає штраф у розмірі 30% від провізної плати. Як зазначено у п. 34 накладної № 34680793 від 21,08.2019 за перевезення вантажу загалом було справлено 1498827,20 грн. без ПДВ., а за перевезення вантажу у вагоні №95380135 - 27 771,80 грн. без ПДВ (про що зазначено у відомості вагонів). Відповідно до переліку №20190821 від 21.08.2019 провізні платежі було справлено з урахуванням ПДВ. Таким чином, за перевезення вантажу за вказаною накладною у зазначеному вагоні було сплачено провізних платежів на суму 33 326,16 грн. в т. ч. ПДВ. Враховуючи зазначене, позивач вказує, що у даному випадку штраф підлягає сплаті у розмірі 9997грн. 85 коп.

Щодо накладної №34757963 від 28.08.2019р. Згідно з п. 30 вищевказаної накладної тарифна відстань перевезення складає 686км. вагони прийняті до перевезення груповими відправленнями з заявленою швидкістю 200 км/добу. Тривалість операцій відправлення та прибуття вантажу становить 1 добу. Отже, загальний строк доставки вантажу у даному випадку складає 5 діб починаючи: з 00 год. 00 хв. 29.08.2019р. У зв`язку з цим, граничний строк доставки вантажу за вказаною накладною сплинув о 00 год. 00 хв. 03.09.2019р. Враховуючи той факт, що вантажовідправником вантаж було завантажено у справні вагони на станції відправлення, а також відсутність підстав дають право залізниці на збільшення терміну доставки вантажу, вважаємо що прострочення терміну доставки відбулось з вини залізниці. Також, у зв`язку з тим, що залізниця прострочила строк доставки вантажу по накладній № 34757963 від 28.08.2019р. на 3 доби - то стягненню з залізниці підлягає штраф у розмірі 20% від провізної плати. Як зазначено у п. 34 накладної № 34757963 від 28.08.2019р. за перевезення вантажу загалом було справлено 195 244,00 грн. без ПДВ. Відповідно до переліку №20190828 від 28.08.2019 провізні платежі було справлено з урахуванням ПДВ. Таким чином, за перевезення вантажу за вказаною накладною було сплачено провізних платежів на суму 234 292,80 грн. в т. ч. ПДВ. Враховуючи зазначене у даному випадку, за твердженням позивача, штраф підлягає сплаті у розмірі 46 858,56 грн.

Щодо накладної №43911593 від 17.09.2019р. Згідно з п. 30 вищевказаної накладної тарифна відстань перевезення складає 497км, вагони прийняті до перевезення груповими відправленнями з заявленою швидкістю 200 км/добу. Тривалість операцій відправлення та прибуття вантажу становить 1 добу. Отже, загальний строк доставки вантажу у даному випадку складає 4 доби починаючи: з 00 год. 00 хв. 18.09.2019р. У зв`язку з цим, граничний строк доставки вантажу за вказаною накладною сплинув о 00 год. 00 хв. 22.09.2019р. Враховуючи той факт, що вантажовідправником вантаж було завантажено у справні вагони на станції відправлення, а також відсутність підстав дають право залізниці на збільшення терміну доставки вантажу, вважаємо що прострочення терміну доставки відбулось з вини залізниці. Також, у зв`язку з тим, що залізниця прострочила строк доставки вантажу по накладній № 4311593 від 17.09.2019р. на 4 доби - то стягненню з залізниці підлягає штраф у розмірі 30% від провізної плати. Як зазначено у п. 34 накладної № 43911593 від 17.09.2019р. за перевезення вантажу загалом було справлено 197617,90 грн. без ПДВ. Відповідно до переліку №20190918 від 18.09.2019 провізні платежі було справлено з урахуванням ПДВ. Таким чином, за перевезення вантажу за вказаною накладною було сплачено провізних платежів на суму 237141,48 грн. в т. ч. ПДВ. Враховуючи зазначене у даному випадку, за твердженням позивача, штраф підлягає сплаті у розмірі 71142,44 грн.

Ґрунтуючи заявлені позовні вимоги позивачем було зазначено суду, що по усім вище переліченим накладним з простроченим терміном доставки вантажу, відповідач повинен в силу п. 116 Статуту залізниць України сплатити 188342,05 грн. штрафу за несвоєчасну доставку вантажу.

У відзиві на позов відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, з посиланням при цьому на те, що позивачем необґрунтовано завищено відсотки суми штрафу за прострочення термінів доставки вантажу, у зв`язку з тим, що позивач повинен був врахувати тільки відсотки від провізної плати, яка зазначена в п. 31 залізничній накладній або у відомості вагонів, без врахування додаткових зборів, що значно завищують суму штрафів. Також відповідачем було зазначено, що позивач необґрунтовано та незаконно здійснив нарахування ПДВ на штрафні санкції.

Також під час розгляду справи відповідачем було надано до суду клопотання про зменшення розміру штрафну за, згідно з яким просить суд зменшити розмір штрафних санкцій на 50 %, посилаючись при цьому, на те що метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності, а також на те, що матеріали справи не містять доказів, що позивач поніс збитки внаслідок затримки доставки вантажу.

У запереченнях проти клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій позивач посилався, на те що Статут залізниць України, як спеціальний нормативний акт, не передбачає можливості зменшення штрафних санкцій передбачених п. 116 за несвоєчасну доставку вантажу. Крім того, відповідач не надав доказів будь-яких інших виняткових обставин, які б дійсно могли виправдати зменшення розміру штрафних санкцій.

У відповіді на відзив позивачем було зазначено, що відповідно до п. 116 Статуту залізниць України штраф повинен вираховуватись саме з провізної плати у кожному конкретному випадку. Також зазначає, що вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату у розмірі, що визначається за домовленістю сторін. Умовами договору про надання послуг встановлено, що розмір плати за перевезення вантажу складається з плати за перевезення навантаженого вагону; компенсації витрат на перевезення у порожньому стані вагону; плати за використання вагону. На думку позивача, словосполучення провізна плата для цілей визначення бази нарахування штрафу за прострочення терміну доставки вантажу повинно включати в себе не лише безпосередню плату за перевезення, а усі складові провізної з плати, які справляються залізницею з відправника за фактично перевезення вантажу з пункту відправлення до пункту призначення. Стосовно заперечень відповідача щодо нарахування ПДВ, позивач, зазначає, що ПДВ за своєю суттю - це одна із складових ринкової вартості у даному випадку - послуг з перевезення вантажу, а відтак - штраф у відповідності до п. 116 Статуту залізниць України повинен вираховуватись з повної вартості послуги перевезення вантажу, тобто з урахуванням ПДВ. Тому позивачем нараховано суму штрафу від провізної плати з ПВД, що відповідає вимогам законодавства, оскільки ПДВ включається до вартості відповідних послуг.

Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши у судових засіданнях пояснення представників позивача та відповідача, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до частини першої статті 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст.6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. №457 (далі - Статут залізниць України), накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

В силу вищевикладених вимог Закону, наявні у матеріалах справи залізничні накладні свідчать про укладення між позивачем (вантажовідправник) і відповідачем (перевізник) договору перевезення вантажу.

Згідно з ч.1 ст.919 Цивільного кодексу України, перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Статтею 923 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі прострочення доставки вантажу перевізник зобов`язаний відшкодувати другій стороні збитки, завдані порушенням строку перевезення, якщо інші форми відповідальності не встановлені договором, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до п.23 Статуту залізниць України, відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. В разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій. Для посвідчення прийняття вантажу до перевезення станція видає відправнику квитанцію.

Згідно з п.41 Статуту залізниць України, залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Відповідно до п.п.1.1,1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням у такі терміни: у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками та відправками у великотоннажних контейнерах на кожну повну та неповну добу складає 200 км. Термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Згідно з п.п.2.1,2.4 Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. Терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Відповідно до п.2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Згідно з п.п.2.10 Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки

Відповідно до п.116 Статуту залізниць України, за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб. Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув. Залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

Відповідно до пункту 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Отже, належним доказом для звільнення відповідача від відповідальності у зв`язку з порушенням встановлених термінів доставки вантажів та покладання такої відповідальності на вантажовідправника або вантажоодержувача мають бути комерційні або акти загальної форми, в яких повинні бути відображені причини затримки вантажу, та які повинні бути складені відповідно до вимог Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334. Відповідачем такі акти не надані та не наведено жодних обставин, які б доводили відсутність його вини в затримці вагонів. В зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що вантаж був доставлений з простроченням з незалежних від залізниці причин.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення із відповідача штрафу за порушення термінів доставки вантажів залізничним транспортом.

Стосовно обчислення позивачем розміру штрафу по кожній залізничній накладній від суми провізної плати, зазначеної у графі 34 залізничної накладної, судом на підставі ч.4 ст.236 ГПК України враховується правовий висновок, який викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21.02.2020р. у справі № 910/1524/19, згідно з яким щодо розмежування понять провізна плата та інші платежі як різновиди платежів, що сплачуються відправником на користь залізниці та відображаються у відповідних графах (31-33, 35-37) залізничної накладної, колегія суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду відступила від правових позицій Верховного Суду у постановах від 27.02.2019р. у справі №910/9765/18, від 09.09.2019р. у справі №910/14170/18 та від 12.09.2019р. у справі №910/10427/18 щодо обчислення суми штрафу за несвоєчасну доставку вантажу залізницею, виходячи із загальної суми платежів, сплаченої відправником на користь залізниці та відображеної у графі 34 залізничної накладної, та зауважила на необхідності здійснення розрахунків штрафу в порядку пункту 116 Статуту залізниць України у відсотковому співвідношенні від суми провізної плати, зазначеної у графі 31 залізничної накладної, залежно від кількості днів прострочення у доставці вантажу.

На підставі викладеного та зазначеного, а також із врахуванням правової позиції Верховного Суду, судом здійснено перерахунок розрахунку розміру штрафу по кожній залізничній накладній у відсотковому співвідношенні від суми провізної плати, зазначеної у графі 31 залізничної накладної, залежно від кількості днів прострочення у доставці вантажу, та із виключенням із розрахунку позивача 20 % ПДВ.

За залізничною накладною №32236465 від 03.10.2019р. до стягненню підлягає штраф у розмірі 30% від провідної плати. Провізна плата відповідно до графи 31 залізничної накладної становить 75020,00 грн., до стягнення підлягає сума штрафу у розмірі 22506,00грн. (75020/100%х30%).

За залізничною накладною №32227803 від 02.10.2019р. до стягненню підлягає штраф у розмірі 30% від провідної плати. Провізна плата відповідно до графи 31 залізничної накладної становить 92600,00 грн., до стягнення підлягає сума штрафу у розмірі 27780,00грн. (92600/100%х30%).

За залізничною накладною №34680793 від 21.08.2019р., до стягненню підлягає штраф у розмірі 30% від провідної плати. Провізна плата відповідно до графи 31 залізничної накладної становить 752234,00 грн., а за перевезення вантажу 13946,00 грн. за вагон, до стягнення підлягає сума штрафу у розмірі 4183,80 грн. (13946/100%х30%).

За залізничною накладною №34757963 від 28.08.2019р. до стягненню підлягає штраф у розмірі 20% від провідної плати. Провізна плата відповідно до графи 31 залізничної накладної становить 195244,00 грн., до стягнення підлягає сума штрафу у розмірі 39048,80грн. (195244/100%х20%).

За залізничною накладною №43911593 від 17.09.2019р. до стягненню підлягає штраф у розмірі 30% від провідної плати. Провізна плата відповідно до графи 31 залізничної накладної становить 97447,00 грн., до стягнення підлягає сума штрафу у розмірі 29234,10грн. (97447/100%х30%).

Таким чином розмір штрафу, який підлягає стягненню з відповідача, становить 122752,70 грн.

Щодо посилання позивача на правову позицію позивача щодо нарахування штрафу на провізну плату, із врахуванням 20% ПДВ не приймаються судом до уваги, з огляду на врахування судом правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21.02.2020р. у справі № 910/1524/19, згідно з яким розрахунок штрафу в порядку пункту 116 Статуту залізниць України здійснюється у відсотковому співвідношенні від суми провізної плати, зазначеної у графі 31 залізничної накладної, залежно від кількості днів прострочення у доставці вантажу.

Щодо клопотання Акціонерного товариства „Українська залізниця в особі регіональної філії „Одеська залізниця про зменшення розміру нарахованого позивачем штрафу на 50%, господарський суд зазначає наступне.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 229 Господарського Кодексу України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ст. 617 Цивільного Кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

За умовами ч. 3 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За приписами ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. Отже, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення розміру штрафу. Таким чином, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що наразі у суду відсутні підстави для звільнення відповідача від відповідальності або зменшення розміру штрафу.

Відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарського підприємства „НІБУЛОН зі стягненням з Акціонерного товариства „Українська залізниця в особі регіональної філії „Одеська залізниця штрафу, який становить 122752,70 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 1841,29 грн. покладаються на відповідача, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України

ВИРІШИВ:

1.Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарського підприємства „НІБУЛОН задовольнити частково.

2.Стягнути з Акціонерного товариства „Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ) в особі регіональної філії „Одеська залізниця (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарського підприємства „НІБУЛОН (54002, м. Миколаїв, вул. Каботажний спуск, 1; ) штраф за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 122752 (сто двадцять дві тисячі сімсот п`ятдесят дві) грн. 70 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1841 (одна тисяча вісімсот сорок одну) грн. 29 коп.

3. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Повний текст рішення складено 26 травня 2020 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги через господарський суд Одеської області відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI Перехідні положення ГПК України, в строк встановлений частиною першою статті 256 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" цього кодексу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко