ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

"26" травня 2020 р. Cправа № 902/541/15

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука Василя Васильовича, розглянувши без виклику учасників справи заяву Українсько-білоруського товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "ЛУКСОР" № 9/20 від 08.04.2020 про видачу дублікату наказу у справі

за позовом: Українсько-білоруського товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "ЛУКСОР", м. Дніпропетровськ

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Шаргородський маслозавод", м. Шаргород Вінницька область

до: Компанії "TIMLANO LIMITED", Республіка Кипр

про стягнення 1 454 000,00 грн заборгованості

В С Т А Н О В И В :

На розгляді Господарського суду Вінницької області перебувала справа № 902/541/15 за позовом Україно-білоруського товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "ЛУКСОР" до Приватного акціонерного товариства "Шаргородський маслозавод" (правонаступником якого являється Товариство з обмеженою відповідальністю "Шаргородський маслозавод", яке в свою чергу змінило своє найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю "Сурі") та Компанії "TIMLANO LIMITED" про стягнення солідарно 1 454 000 грн 00 коп. заборгованості за договором позики № 25/03-11 від 25.03.2011.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 14.04.2016 у справі позов задоволено в повному обсязі, ухвалено стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "СУРІ" та Компанії "TIMLANO LIMITED" на користь Українсько-білоруського товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "ЛУКСОР" 1 454 000,00 грн. основного боргу та 29 080,00 грн. - відшкодування витрат пов`язаних зі сплатою судового збору.

04.05.2016 на виконання вказаного рішення суду видано відповідні накази, які надіслано на адресу стягувача.

25.05.2020 до господарського суду надійшла заява Українсько-білоруського товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "ЛУКСОР" № 9/20 від 08.04.2020 про видачу дублікату наказу по справі №902/541/15.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.05.2020 означена заява Українсько-білоруського товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "ЛУКСОР" розподілена судді Матвійчуку В.В.

Розглядаючи заяву Українсько-білоруського товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "ЛУКСОР" суд враховує те, що з 15.12.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017 № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Таким чином, суд здійснює судочинство відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи згідно з приписами ч.3 ст.3 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п.19.4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Обґрунтовуючи вимогу про видачу дублікату наказу позивач (стягувач) зазначає, що вказаний виконавчий документ втрачено, про що йому стало лише 2020 року довідки Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі.

Судом встановлено, що на виконанні Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі перебував наказ Господарського суду Вінницької області від 04.05.2016 у справі № 902/541/15 про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "СУРІ" та Компанії "TIMLANO LIMITED" на користь Українсько-білоруського товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "ЛУКСОР" 1 454 000,00 грн. основного боргу та 29 080,00 грн. - відшкодування витрат пов`язаних зі сплатою судового збору. Стягувачем за вказаним наказом є Українсько-білоруське товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "ЛУКСОР", боржником - Товариство з обмеженою відповідальністю "СУРІ".

Постановою заступника начальника відділу Кулеби В.О. від 06.06.2017 у виконавчому провадженні № 51288810 виконавчий документ № 902/541/15 від 04.05.2016 повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

За змістом довідки Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі № 273 від 27.02.2020, оригінал виконавчого документа було направлено на поштову адресу стягувача. При цбому, під час перевірки журналу відправлень вихідної кореспонденції встановлено, що виконавчий документ було втрачено.

Першочергово при розгляді заяви про видачу дубліката наказу суд вважає за необхідне дослідити питання щодо строку для пред`явлення наказу суду до виконання.

Примусове виконання судових рішень регламентується Законом України "Про виконавче провадження" від02.06.2016 № 1404-VIII (далі-Закон 1404-VІІІ).

Частиною 1 ст. 12 Закону 1404-VIII визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Пунктом 1 ч. 4 ст. 12 Закону 1404-VIII встановлено, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Приписами норм ч. 5 ст. 12 Закону 1404-VIII визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

У постанові від 06.06.2017 про повернення виконавчого документу стягувачу визначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 06.06.2020.

Отже, строк пред`явлення наказу Господарського суду Вінницької області від 04.05.2016 у справі №902/541/15 не пропущено.

З урахуванням встановлених обставин, суд враховує таке.

В силу приписів ст.326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Європейську конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Так, право на судовий розгляд, гарантований ст. 6 Конвенції, захищає також виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 20.06.2004 р. в справі "Півень проти України").

Невиконання державою винесеного на користь підприємства-заявника рішення становить порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення Суду у справі "Силенок і Техносервіс-плюс проти України", no. 20988/02, від 09.12.2010).

Відповідно до п. 4.2 рішення Європейського суду від 27.07.2004 р. у справі "Ромашов проти України" невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Таким чином, основною ідеєю (аксіомою) права на судовий захист (права на суд) є не лише прийняття судом рішення про захист прав та інтересів особи, а й виконання зазначеного судового рішення, яке в країні, що поважає верховенство права, не може залишатися невиконаним та є складовою частиною судового розгляду. При цьому на державу в особі її органів влади, покладається забезпечення реалізації зазначеного права.

З огляду на встановлені судом обставини, судовий наказ від 04.05.2016 у справі №902/541/15 станом на день розгляду заяви не виконано, що не відповідає наведеним вище приписам та практиці Європейського суду з прав людини.

Отже, враховуючи факт невиконання судового рішення на час розгляду заяви, суд приходить до висновку про те, що видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити й дату його видачі. Натомість відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Дана правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду Верховного Суду від 10.09.2018 у справі № 5011-58/9614-2012, від 16.08.2018 у справі № 6/275-08, від 15.08.2018 у справі № 6/256, від 26.04.2018 у справі № 922/6111/15.

З урахуванням наведеного, в його сукупності, суд дійшов висновку про задоволення заяви Українсько-білоруського товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "ЛУКСОР" № 9/20 від 08.04.2020 про видачу дублікату наказу по справі №902/541/15.

Керуючись пунктом 19.4 Перехідних положень та ст.ст. 234, 235, 329 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Заяву Українсько-білоруського товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "ЛУКСОР" № 9/20 від 08.04.2020 про видачу дублікату наказу по справі №902/541/15 задовольнити повністю.

2. Видати Українсько-білоруському товариству з обмеженою відповідальністю "Фірма "ЛУКСОР" дублікат наказу Господарського суду Вінницької області від 04.05.2016 у справі №902/541/15 про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "СУРІ" та Компанії "TIMLANO LIMITED" на користь Українсько-білоруського товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "ЛУКСОР" 1 454 000,00 грн. основного боргу та 29 080,00 грн. - відшкодування витрат пов`язаних зі сплатою судового збору, де стягувачем є Українсько-білоруське товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "ЛУКСОР", вул. Плеханова, 15-Б, м. Дніпропетровськ, 49000 (ідентифікаційний код - 24613753), а боржником - Товариство з обмеженою відповідальністю "СУРІ", вул. Будівельників, 25 Б, офіс 14, Красноградський район, Дніпропетровська область, 49085 (ідентифікаційний код - 00444576).

3. Згідно зі ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

4. За приписами п. 19.4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України ухвалу про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржено окремо від рішення суду першої інстанції до Північно-західного апеляційного господарського суду.

5. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

За приписами ч.4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України (із доповненнями, внесеними відповідно до Закону України від 30.03.2020 N 540-IX) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

6. Примірник ухвали надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення (позивачу - разом із дублікатом наказу).

Дата складання повного тексту ухвали 26.05.2020.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи.

2 - Українсько-білоруське ТОВ "ЛУКСОР" (вул. Січеславська Набережна, 15 "А", м. Дніпро, 49000)

3 - ТОВ "СУРІ" (вул. Будівельників, 25 Б, офіс 14, м. Дніпро, 49000)

4 - Компанія "TIMLANO LIMITED" - 4, Диагору Стрит, Кермина Хаус, АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 Никосия, Кипр ( АДРЕСА_3 1097, Nicosia АДРЕСА_4 Cyprus).