Господарський суд
Житомирської області
________________________________________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

"29" травня 2020 р. № 906/555/20

Господарський суд Житомирської області у складі:

суддя Сікорська Н.А., розглянувши

позовну заяву Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 11480 грн.98 коп.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" звернулось з позовом про стягнення з АТ "Укрзалізниця" 11480,98 грн заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2498, щодо оплати наданих послуг з розподілу природного газу у лютому- квітні 2020 року у розмірі 11480,98грн.

Як на правову підставу для стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 11480,98грн позивач посилається на норми статей 525, 526 ЦК України, 173, 175 ГК України.

В обґрунтування підсудності справи господарському суду Житомирської області позивач посилається на частину 5 ст. 29 ГПК України, оскільки місцем виконання укладеного з філією "Центр з будівництва і ремонту колій" АТ Українська залізниця" договору розподілу природного газу є місцезнаходження об`єкта відповідача, який споживає послугу з розподілу природного газу та відповідно до заяви - приєднання № 42СР100-609-20 від 01.02.2020 та додатків до неї, розташований за адресою: м. Коростень, пров. Ковельський,10, корп.а.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що справу слід передати за територіальною підсудністю до господарського суду міста Києва, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналіз зазначеної норми міжнародного права свідчить, що обов`язково суд повинен бути встановлений законом, тобто кожен має право на розгляд справи компетентним судом, компетентність якого встановлюється тільки законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

Положеннями Господарського процесуального кодексу України визначено такі види юрисдикції (підсудності): предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів (статті 20-23 ГПК України), інстанційна юрисдикція (статті 24-26 ГПК України) та територіальна юрисдикція (підсудність) (статті 27-31 ГПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2 ст. 27 ГПК України, позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Частиною 5 ст. 29 ГПК України встановлено, що позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Позивач зазначив, що звернувся з позовною заявою до господарського суду Житомирської області з підстав виконання Договору розподілу природного газу саме на території Житомирської області.

Суд зазначає, що правила визначення місця виконання зобов`язання передбачено статтею 532 Цивільного кодексу України.

Так, згідно даної норми місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.

Якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться:

1) за зобов`язанням про передання нерухомого майна - за місцезнаходженням цього майна;

2) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі договору перевезення, - за місцем здавання товару (майна) перевізникові;

3) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі інших правочинів, - за місцем виготовлення або зберігання товару (майна), якщо це місце було відоме кредиторові на момент виникнення зобов`язання;

4) за грошовим зобов`язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання;

5) за іншим зобов`язанням - за місцем проживання (місцезнаходженням) боржника.

При цьому слід враховувати, що правила цієї статті не застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці.

Слід вказати, що виконання договірного зобов`язання - це вчинення боржником на користь кредитора або третьої особи певних дій, що становлять предмет виконання договірного зобов`язання.

Суд зауважує, що предметом спору у даній справі є стягнення коштів у зв`язку із неналежним виконанням умов договору розподілу природного газу в частині своєчасної сплати за надані послуги розподілу природного газу.

При цьому місце виконання договору відповідачем щодо оплати вартості отриманих послуг за своїм характером не пов`язане з місцем надання та прийняття послуг з розподілу природного газу. Тому спір у даній справі не пов`язаний з місцем виконання договору і посилання позивача на норми ч. 5 ст. 29 ГПК України з метою вибору господарського суду, який буде розглядати спір, є безпідставним.

З огляду на викладене, враховуючи предмет та підстави даного позову, доводи позивача стовно підсудності даної справи за вибором позивача з посиланням на ч. 5 ст. 29 ГПК України господарському суду Житомирської області судом до уваги не приймаються.

Безпідставними також є посилання позивача на норми ч.3 ст. 29 ГПК України щодо розгляду справи за місцем знаходження філії.

Відповідно до ст. 45 Господарського процесуального кодексу України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Частиною другою ст. 4 ГПК України встановлено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно зі ст. 80 ЦК України, юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Відповідно до ст. 95 ЦК України, філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності. Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру.

Згідно з ч. 3 ст. 29 ГПК України, позови у спорах, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред`являтися також за їх місцезнаходженням.

Як вбачається з позовної заяви, відповідачами за даним позовом визначено саме юридичну особу - АТ "Українська залізниця".

Позивач не обґрунтував в чому полягає спір з огляду саме на діяльність філії, не надав доказів, що саме філія за договором зобов`язана проводити, зокрема, розрахунки за надані позивачем послуги.

Інших доводів щодо можливості розгляду даної справи господарським судом Житомирської області позивачем не наведено.

Отже, підсудність даного спору визначається за загальним правилом на підставі ст. 27 ГПК України .

Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до відомостей, що містяться в ЄДРЮОФОПГФ щодо юридичної особи Акціонерного товариства "Українська залізниця", місцезнаходження відповідача: 03680, м.Київ, вулиця Тверська, будинок 5.

З огляду на положення статті 27 Господарського процесуального кодексу України, вказана справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Господарського суду міста Києва.

Відповідно до пункту 1 статті 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, зокрема, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Пунктом 5 вказаної статті визначено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Керуючись ст. ст. 27, 29, 31, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарсий суд

УХВАЛИВ:

Передати справу № 906/555/20 за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 11480,98 грн за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Сікорська Н.А.

Друк:

1- в справу

2- позивачу (рек. з повід.)

3- Господарський суд міста Києва ( 01030, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 44-в) (зі справою) (рек. з пов.)