ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2020 р. Справа№ 920/924/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Поляк О.І.

суддів: Кропивної Л.В.

Дідиченко М.А.

розглянувши апеляційні скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Сумської області (суддя Котельницька В.Л.) від 10.01.2020 (повний текст складено 20.01.2020) у справі №920/924/18

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Сумигаз"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про стягнення 601837,79 грн ,-

за участю представників згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до Господарського суду Сумської області з позовом до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Сумигаз" про стягнення 601837,79 грн боргу за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /П36 від 28.09.2011, з яких: 416246,72 грн основний борг, 36470,06 грн 3% річних, 149121,01 грн інфляційні втрати.

Рішенням Господарського суду міста Сумської області від 10.01.2020 у справі №920/924/18 у задоволені позову відмовлено повністю, у зв`язку з тим, що позивач не мав жодних правових підстав для здійснення коригування обсягів природного газу, які були ним протранспортовані, оскільки обсяги природного газу за жовтень 2015 року вже були оформлені попередньо між сторонами, а умовами договору не визначено прав (повноважень) позивача стосовно здійснення коригувань обсягів протранспортованого природного газу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 10.01.2020 у справі №920/924/18 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга Акціонерного товариства "Укртрансгаз" обґрунтована тим, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про відсутність належного первинного документа на підтвердження факту транспортування АТ "Укртрансгаз" природного газу у жовтні 2015 року, а відмова відповідача від підписання акту № 10-15-/П36/ВТВ/КОР та скріплення його печаткою не призводить до звільнення відповідача від виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Обставини, встановлені у справі № 920/44/16 не є преюдиційними, оскільки у вищезазначеній справі позовні вимоги були заявлені за іншим актом наданих послуг від 31.10.2015 № 10-15-/П36, тоді як у даній справі позивач просить стягнути борг з відповідача за актом № 10-15-/П36/ВТВ/КОР.

Крім того, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що протранспортовані обсяги природного газу є газом, закупленим для потреб ВТВ на підставі договору купівлі-продажу природного газу, укладеного між відповідачем та третьою особою, а факт ненадання НАК "Нафтогаз України" відповідачу у жовтні 2015 року послуг із транспортування відповідних обсягів природного газу встановлено у справі № 910/3487/17.

18.02.2020 матеріали справи надійшли з апеляційною скаргою надійшли до Північного апеляційного господарського суду та згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд колегії суддів у складі: Поляк О.І. (головуючий), Смірнова Л.Г., Кропивна Л.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2020 відрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз". Розгляд справи №920/924/18 призначено на 01.04.2020.

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" також не погодилось з рішенням суду першої інстанції та звернулось до Північного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 10.01.2020 у справі №920/924/18 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" обґрунтована тим, що суд першої інстанції не врахував, що у відповідача була наявна заборгованість перед третьою особою за договором купівлі-продажу природного газу № 03/140/13-ВТВ від 04.01.2013, у зв`язку з чим третя особа повідомила відповідача про наявність заборгованості та припинення передачі газу до повної оплати обсягів газу, отриманих у попередні періоди. Таким чином, третя особа не постачала природний газ відповідачу у жовтні 2015 року, а проекти актів за вказаний період повернула без оформлення, тож і послуги транспортування за непідписаними актами не замовляла. У справі № 910/3487/17 також встановлено факт відсутності надання послуг транспортування газу третьою особою відповідачу у спірний період.

18.02.2020 згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказана скарга передана на розгляд колегії суддів у складі: Поляк О.І. (головуючий), Смірнова Л.Г., Кропивна Л.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2020 відкрито апеляційне провадження за скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", об`єднано апеляційні скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Сумської області від 10.01.2020 у справі №920/924/18 в одне апеляційне провадження та призначено розгляд на 01.04.2020.

27.03.2020 до Північного апеляційного господарського суду надійшли відзиви відповідача на апеляційні скарги, в яких він заперечував проти задоволення скарг та зазначав, що рішеннями у справі № 910/3487/17 не досліджувались обставини постачання газу відповідачу у жовтні 2015 року. Крім того, у позивача не було жодних правових підстав для здійснення коригування обсягів природного газу, які були ним протранспортовані, оскільки обсяги природного газу за жовтень 2015 року вже були попередньо оформлені між сторонами.

У зв`язку з запровадженням карантинних заходів на всій території України, ухвалою від 30.03.2020 повідомлено учасників провадження, що розгляд апеляційних скарг на рішення Господарського суду Сумської області від 10.01.2020 у справі №920/924/18 01.04.2020 не відбудеться, а про їх розгляд учасників справи буде повідомлено після закінчення карантинних заходів.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.04.2020, у зв`язку зі звільненням у відставку судді ОСОБА_1 , відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 09.04.2020, яка входить до складу колегії суддів і не є суддею - доповідачем, сформовано новий склад колегії суддів: Поляк О.І. (головуючий), Кропивна Л.В., Дідиченко М.А.

Ухвалами від 30.04.2020 прийнято скарги до розгляду у новому складі суду: Поляк О.І. (головуючий), Кропивна Л.В., Дідиченко М.А., їх розгляд призначено на 14.05.2020.

У судове засідання 14.05.2020 з`явились представники позивача та відповідача. Представник третьої особи (апелянта) у судове засідання не з`явився. Водночас, 14.05.2020 представником третьої особи подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з запровадженням карантину на всій території України з 12.03.2020 до 22.05.2020 та неможливістю прибути у судове засідання.

Ухвалою від 14.05.2020 розгляд скарг відкладено на 28.05.2020.

В судовому засіданні 28.05.2020 суд заслухав пояснення позивача та відповідача, представник третьої особи в судове засідання не з`явився.

Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, заслухавши представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.09.2011 між позивачем (газотранспортним підприємством) та відповідачем (замовником) укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/П36, за умовами якого газотранспортне підприємство зобов`язується надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій (ГРС), а замовник зобов`язується сплатити за надані послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами у розмірі, у строки та у порядку, передбаченому умовами цього Договору

Пізніше сторонами було укладено низку додаткових угод до договору.

Відповідно до п. 11.1 договору (зі змінами, внесеними вищезазначеними додатковими угодами) договір діє в частині транспортування газу до 31.12.2013, а в частині проведення розрахунків за надані позивачем послуги - до повного виконання відповідачем своїх зобов`язань за цим договором. Договір вважається продовженим на кожний наступний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Як зазначає позивач, договір № /П36 від 28.09.2011 (з внесеними до нього змінами) продовжує свою дію, оскільки ані позивач, ані відповідач за місяць до закінчення дії договору чи в інший строк не заявляли одне одному про намір припинити його дію або переглянути умови останнього.

Сторонами у розділі 2 укладеного договору передбачено умови транспортування газу, зокрема, визначено, що підставою для транспортування природного газу магістральними трубопроводами є підтвердження в установленому порядку оператором Єдиної газотранспортної системи України (далі - оператор), відповідно до щомісячного планового (розрахункового) балансу надходження та розподілу природного газу, наявності в замовника місячного обсягу газу, виділеного для забезпечення його споживачів або на власні потреби (далі підтверджені обсяги) (п. 2.1. договору.). Замовник передає газотранспортному підприємству газ в загальному потоці в підтверджених обсягах у пунктах приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи газотранспортного підприємства (п. 2 2 договору). При отриманні газу від замовника на пунктах приймання-передачі в магістральні трубопроводи газотранспортне підприємство не набуває права власності на отриманий для транспортування газ (п 2 3. договору). Газотранспортне підприємство приймає газ від замовника на пунктах приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи та здійснює його транспортування по території України до ГРС, де передає газ замовнику в загальному потоці газорозподільні мережі (п. 2.4. договору).

Розділом 3 договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 17.01.2013) сторонами передбачено порядок оформлення актів наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами.

Так, відповідно до п. 3.1. договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 17.01.2013) послуги з транспортування газу оформляються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами (далі - акти наданих послуг). У випадку якщо замовник та/або його споживач (споживачі) безпосередньо підключені до магістрального трубопроводу газотранспортного підприємства, кількість протранспортованого газотранспортним підприємством газу замовнику та/або його споживачам визначається за даними комерційних вузлів та приладів обліку газу (далі вузли обліку), установлених на ГРС.

Якщо замовник та/або його споживачі отримують газ з мережі газорозподільного підприємства, даними для складання актів наданих послуг є дані газорозподільного підприємства про обсяги протранспортованого ним газу замовнику та/або його споживачам.

Газотранспортне підприємство до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою газотранспортного підприємства (п. 3.2. договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 17.01.2013).

Відповідно до п. 3.3. договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 17.01.2013) замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом відповідні розрахунки за вартість послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються відповідно до даних газотранспортного підприємства.

Згідно з п . 3.4 договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 17.01.2013) акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством.

У відповідності до п. 4.2. договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 17.01.2013) кількість протранспортованого газотранспортним підприємством газу замовника до мережі газорозподільного підприємства визначається вузлами обліку газу, які встановлені на ГРС. Прилади обліку газу повинні відповідати вимогам, установленим для таких приладів обліку спеціально уповноваженим органом у сфері метрології.

У випадку, якщо замовник та/або його споживачі безпосередньо підключені до магістрального трубопроводу газотранспортного підприємства через ГРС, кількість протранспортованого газотранспортним підприємством газу замовнику та/або його споживачам визначається приладами обліку газу, які встановлені на ГРС.

Відповідно до п. 5.1 договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 17.01.2013) розрахунки за послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами здійснюються за тарифами, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Газотранспортне підприємство зобов`язується розміщувати інформацію про чинні тарифи на своєму офіційному веб-сайті та в засобах масової інформації.

Як передбачено п 5.2. договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 17.01.2013), тарифи, визначені в п. 5.1. договору, є обов`язковими для сторін з дати набрання ними чинності. Визначена на їх основі вартість послуги буде застосовуватись сторонами при складанні актів наданих послуг та розрахунках за ці послуги згідно з умовами договору.

Пунктом 5.3. договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 17.01.2013) передбачено, що розрахунковий період за цим договором становить один місяць, з 09.00 години першого дня місяця до 09.00 години першого дня наступного місяця включно. Вартість послуг з транспортування газу за місяць визначається як добуток тарифу на загальну кількість протранспортованого газу, визначеного згідно з розділом 4 договору, та податку на додану вартість.

Вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг (п 5.4. договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 17.01.2013).

Відповідно до п. 5.5. договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 17.01.2013) оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу.

Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

У платіжних дорученнях замовник повинен обов`язково вказувати номер договору, дату його підписання та звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата. У випадку якщо у платіжних дорученнях замовника не зазначено номер договору, дата його підписання, звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата, газотранспортне підприємство зараховує кошти, що надійшли від замовника, у першу чергу як погашення заборгованості за надані послуги по транспортуванню газу, що виникла перша за часом у попередніх періодах.

Згідно п 5.6 договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 17.01.2013) у випадку, якщо замовник є гарантованим постачальником, то замовник здійснює оплату послуг по транспортуванню газу в місяці, у якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок газотранспортного підприємства в порядку, установленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальними режимом використання газопостачальних підприємств, який затверджений національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Як передбачено п. 5.8. договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 17.01.2013), газотранспортне підприємство і замовник зобов`язуються здійснювати звірку розрахунків щоквартально до двадцять п`ятого числа першого місяця, наступного за кварталом, на підставі відомостей про фактичну оплату послуг з транспортування газу та актів наданих послуг. Звірка розрахунків оформлюється сторонами актом звірки.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За змістом ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частин 1, 2 статті 32 Закону України «Про ринок природного газу», транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу.

У пункті 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2493, у редакції, яка діяла на час виникнення спірних відносин, передбачено, що договір транспортування - договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування) на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги).

Статтею 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено Договором. Зазначені положення можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні припис містять п. п. 1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Порядок, строки оформлення та підписання актів наданих послуг по транспортуванню природного газу магістральними трубопроводами, наслідки відмови від його підписання, урегулювання розбіжностей узгоджені сторонами у розділі 3 договору № /П36 від 28.09.2011.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на той факт, що відповідач порушує умови укладеного договору в частині повної і своєчасної оплати наданих позивачем послуг, зокрема, відповідач має заборгованість за послуги транспортування природного газу у жовтні 2015 року обсягом 2907,563 тис. м 3 на загальну суму 416246,72 грн відповідно до акту наданих послуг № 10-15-/П36/ВТВ/КОР.

Суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується колегія суддів, про недоведеність факту наявності заборгованості відповідача перед позивачем за послуги транспортування природного газу у жовтні 2015 року у сумі 416246,72 грн, з огляду на таке.

29.06.2016 на адресу відповідача надійшов лист позивача №9132/12 від 23.06.2016 про направлення для підписання останньому коригуючого акту наданих послуг № 10-15-/1136/ВТВ/КОР по транспортуванню природного газу в жовтні 2015 року в обсязі 2907,563 тис. м 3 на суму 416246,72 грн.

Листом №03/690 від 06.07.2016 відповідач повідомив позивача , що у коригуючому акті обсяги протранспортованого природного газу магістральними газопроводами є обсягами газу, закупленими для потреб ВТВ на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та відповідачем від 04.01.2013 № 03/140/13-ВТВ. Згідно умов даного договору ПАТ «НАК «Нафтогаз України» зобов`язалось передати ПАТ Сумигаз природний газ за ціною, яка включала в себе оплату послуг газотранспортної організації. Вказаний договір діяв у жовтні 2015 року, був обов`язковим для виконання сторонами та фактично виконувався. Крім того, як зазначено у листі, у жовтні 2015 року відповідачем було фактично отримано на ГРС природний газ для потреб ВТВ у обсязі 3754,368 тис. м. куб. газу. Остаточні розрахунки за отриманий природний газ, включаючи послуги по його транспортуванню магістральними газопроводами, відповідач має провести з АТ «НАК «Нафтогаз України».

Матеріалами справи підтверджено і позивачем не спростовано, що він з порушенням строку, встановленого умовами п. 3.2 договору, направив відповідачеві для підписання два примірники коригуючого акта наданих послуг №10-15-/П36/ВТВ/КОР по транспортуванню природного газу магістральними трубопроводами за жовтень 2015 року в обсязі 2907,563 тис. м3 на суму 416246,72 грн відповідно до умов договору №/П36 для задоволення потреб промислових споживачів та інших суб`єктів господарювання.

При цьому позивачем не надано доказів того, що обсяги, викладені у коригуючому акті наданих послуг №10-15-/П36/ВТВ/КОР, дійсно замовлялись відповідачем на задоволення потреб промислових споживачів та інших суб`єктів господарювання та саме на підставі договору №/П36.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що між сторонами протягом 2016 року були складені та підписані акти звіряння розрахунків за договором № /П36 від 28.09.2011 станом на 30.09.2016 та станом на 31.12.2016, і у жодному з них не відображена заборгованість відповідача перед позивачем за надані у жовтні 2015 року послуги з транспортування газу на спірну суму.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач вже звертався з позовом до відповідача про стягнення боргу та штрафних санкцій за договором, який є предметом розгляду в цій справі, за період квітень, травень, червень, жовтень та листопад 2015 року. Рішенням Господарського суду Сумської області від 22.03.2016 у справі № 920/44/16, залишеним без змін у цій частині Постановами Харківського апеляційного господарського суду від 15.06. 2016 та Вищого господарського суду України від 04.10.2016, встановлено, що вартість послуг транспортування природного газу у жовтні 2015 року склала 9298,67 грн. В процесі розгляду справи відповідач сплатив суму основного боргу за отримані послуги за договором № /П36 від 28.09.2011, у зв`язку з чим провадження у справі в цій частині було припинено за відсутності предмету спору.

За приписом ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи тотожний склад сторін та набрання таким рішенням законної сили, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що встановлені цим рішенням обставини, є преюдиційними для даної справи в силу ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів відхиляє твердження Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про помилковість висновку суду першої інстанції щодо преюдиційності обставин, встановлених у справі № 920/44/16, оскільки не вважає, що ця обставина будь-яким чином впливає на правильність вирішення спору, позаяк судом взято до уваги лише обставини щодо відсутності у відповідача основного боргу перед позивачем за послуги транспортування природного газу за договором № /П36 від 28.09.2011 за період квітень - листопад 2015 року станом на момент прийняття рішення у справі, що і було підтверджено актами звіряння взаєморозрахунків у даній справі.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів про те, що коригуючий акт наданих послуг №10-15-/П36/ВТВ/КОР за жовтень 2015 року, складений не під час здійснення господарської операції та не безпосередньо після її закінчення, не відповідає вимогам первинного документа.

Так, відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва документу (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Коригуючий акт №10-15-/П36/ВТВ/КОР не містить дати складання.

Оскільки коригуючий акт відображає обсяг наданих послуг у жовтні 2015 року, однак не містить дати складання, при цьому матеріалами справи підтверджений факт його направлення на адресу відповідача лише 23.06.2016, то він не є первинним бухгалтерським документом у розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», який може підтвердити факт проведення позивачем господарської операції з надання комплексу послуг відповідачеві за спірним договором.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суду у Постановах від 13.09.2019 у справі № 924/1064/18, від 26.09.2019 у справі № 904/5276/18 та у справи №902/747/18; від 15.10.2019 у справі № 908/2510/18, від 24.10.2019 у справі № 911/2580/18.

Крім того, порядок, строки оформлення та підписання актів наданих послуг по транспортуванню природного газу магістральними трубопроводами, наслідки відмови від його підписання, урегулювання розбіжностей визначаються розділом 3 Договору № /П36 від 28.09.2011. Зазначеними умовами договору № /П36, покладеного в обґрунтування заявленого позову, не передбачено складання позивачем в односторонньому порядку коригуючих актів надання послуг через більш ніж півроку (червень 2016 року) після закінчення звітного періоду (жовтень 2015 року), а також немає застережень щодо обов`язку відповідача погодити таке коригування (аналогічний правовий висновок викладений в Постанові Верховного Суду від від 26.09.2019 у справі № 904/5276/18).

Жодних інших первинних документів, що підтверджують обставини та факти виникнення обов`язку відповідача з оплати акта №10-15-/П36/ВТВ/КОР матеріали справи не містять.

Доводи позивача про те, що акт № 10-15-/П15/ВТВ/КОР є належним первинним документом, який підтверджує надання послуг відповідачу, оскільки право позивача відкоригувати свої податкові зобов`язання за жовтень 2015 року на підставі вищезазначеного акту про надання послуг та зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування податкового зобов`язання з ПДВ, передбачено п. 192.1 ст. 192 Податкового кодексу України та роз`ясненням ДФС України 101.24 Порядок виправлення помилок у податковій звітності з ПДВ, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив, з огляду на те, що вказаними актами регулюється порядок коригування податкової накладної, а не первинних бухгалтерських документів, які фіксують факт здійснення господарської операції.

Щодо посилань апелянтів на те, що факт ненадання НАК "Нафтогаз України" у жовтні 2015 року відповідачу послуг із транспортування відповідних обсягів природного газу встановлено у справі № 910/3487/17, то вони відхиляються колегією суддів у зв`язку з тим, що, по-перше, правовідносини, що склались між відповідачем та третьою особою не є предметом дослідження у даній справі, оскільки визначальним є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту надання вказаних послуг саме позивачем відповідачу у спірний період. По-друге, зі змісту вказаних судових рішень у справі № 910/3487/17 не вбачається, що судами досліджувались обставини постачання АТ "НАК "Нафтогаз України" безпосередньо на користь відповідача у жовтні 2015 природного газу для потреб ВТВ (аналогічний висновок міститься в Постановах Верховного Суду від 24.10.2019 у справі № 911/2580/18, від 13.09.2019 у справі № 924/1064/18).

Отже, враховуючи, що у позивача були відсутні правові підстави для здійснення коригування обсягів природного газу, які були ним протранспортовані, оскільки обсяги у розмірі природного газу за жовтень 2015 року вже були оформлені попередньо між сторонами, а умовами договору не передбачено права позивача на здійснення коригувань обсягів протранспортованого природного газу, матеріали справи не містять первинних бухгалтерських документів, що підтверджують факт здійснення господарської операції та виникнення обов`язку відповідача з оплати обсягу протранспортованого природного газу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому Північний апеляційний господарський суд вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, отже, підстави для його скасування відсутні, а апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на скаржників.

Керуючись ст.ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Акціонерного товариства "Укртрансгаз" - залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Сумської області від 10.01.2020 у справі №920/924/18 - без змін.

2. Справу повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 02.06.2020.

Головуючий суддя О.І. Поляк

Судді Л.В. Кропивна

М.А. Дідиченко