РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.05.2020Справа № 910/1832/20
Суддя Господарського суду міста Києва Данилова М.В., при секретарі судового засідання Бордуновій К.Е., розглянувши матеріали справи в порядку загального позовного провадження

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 70 А)

до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (01133, м.Київ, бул. Лесі Українки, 26)

про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації)

за участю представників сторін:

від позивача - не з`явилися;

від відповідача - Захарчук А.В.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

10 лютого 2020 року до Господарського суду міста Києва від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (позивач) надійшла позовна заява б/н, б/д до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (відповідач) про здійснення страхового відшкодування на суму в розмірі 100 000, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виплатив суму страхового відшкодування на вимогу позивача у визначений законом строк.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.02.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи № 910/1832/20 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

24 лютого 2020 року через відділ діловодства суду від Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» надійшла заява № 03/696 від 18.02.2020 року про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування поданої заяви відповідач зазначає, що в процесі розгляду даної справи може виникнути потреба у призначенні судової автотоварознавчої експертизи та під час загального позовного провадження є можливість скористатися іншими процесуальними правами, а отже, дані обставини в подальшому, при розгляді справи, можуть мати вирішальне значення для правильного вирішення спору.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.02.2020 року було призначено підготовче засідання у справі №910/1832/20 на 25.03.2020 року.

Підготовче засідання 25.3.2020 року не відбулось з метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, зважаючи на період карантину, визначений постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України корона вірусу COVID-19» від 11 березня 2020 року №211.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.04.2020 року підготовче засідання у справі було призначено на 066.05.2020 року.

06.05.2020 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.05.2020 року.

В судовому засіданні 27.05.2020 року був присутній представник відповідача, який проти позову заперечував.

21.05.2020 року представник позивача надав клопотання через канцелярію суду про розгляд справи без його участі.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

01.06.2019 року між ПрАТ «СК «Уніка» та ОСОБА_1 був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №030524/4605/0000052, предметом якого є страхування транспортного засобу «MERCEDES-BENZ GLS 350», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

18.08.2019 року в м. Київ по бул. Івана Лепсе, 20 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу «OPEL ASTRA», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 .

Відповідно до Розширеної Довідки поліції № 655052 на обох учасників ДТП складено протокол про адміністративне правопорушення, однак відповідно до постанови Солом`янського районного суду м. Київ №760/24258/19 (провадження №3-7128/19) від 16.10.2019 року, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, було закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Та відповідно до постанови Солом`янського районного суду м.Київ №760/24256/19(провадження№3-7127/19) від 16.10.2019року-визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Судом встановлено, що 20.08.2019 року до ПрАТ «СК «Уніка» звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надав усі необхідні документи.

02.09.2019 року ПрАТ «СК «Уніка» на підставі Рахунку № від 22.08.2019 року,

складено страховий Акт №314071 та розрахунок суми страхового відшкодування до нього.

На підставі вищевказаних документів ПрАТ «СК «Уніка» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 123 841,46грн. шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок ПрАТ «Укр.автом.корп-я», що підтверджується платіжним дорученням №106031.

Відповідно до п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку Страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування три настанні страхового випадку.

У цій же ж статті зазначено, що франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Тобто страхове відшкодування становить собою суму завданих Страхувальнику збитків за мінусом франшизи, розмір якої встановлюється в Договорі страхування. Договором страхування передбачено франшизу у розмірі 67 101,66грн.

Розрахунок страхового відшкодування:

Збиток відповідно до Рахунку - Франшиза за Договором КАСКО = 190 943,12грн. - 67 101,66грн.= 123 841,46 грн.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з ст. 36 вказаного Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Позивач звернувся з заявою до Відповідача 17.09.2019 року (вих. № 5539), яку той отримав 25.09.2019 року. Отже, граничний строк для здійснення страхової виплати за полісом є 26.12.2019 року.

Відповідач в своєму відзиві зазначив, що із протоколу огляду від 02.09.2019 року транспортного засобу MERCEDES-BENZ GL 350 CDI д.н.з. НОМЕР_1 вбачається, що на момент огляду автомобіль частково відремонтовано.

При цьому відповідно до пункту 33.3. Закону водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Крім того, відповідно п. 37.1.3. Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Як вбачається із рішення ТДВ СК «Альфа-Гарант» про відмову у виплаті страхового відшкодування, воно ґрунтується на тому, що станом на день звернення до страховика із заявою про здійснення відповідної виплати потерпілий вже відновив пошкоджений транспортний засіб, а, отже, не виконав встановлений законом обов`язок щодо збереження транспортного засобу у такому вигляді, у якому він був після ДТП, чим порушено заявником вимоги cm. 33 Закону України Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Водночас, відповідно до пункту 8.5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів від 24.11.2003 року встановлено, що калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду КТЗ. Якщо КТЗ на момент технічного огляду відновлено повністю чи частково, то калькуляція відновлювального ремонту не складається.

Крім того, позивачем не дотримано процедури, передбаченої Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", так як позивач, як страховик у встановлені строки не оглянув вчасно транспортний засіб та не виконав належним чином обов`язків, передбачених п. п. 33.3 ст. 33, 33.1.1 ст. 33.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Отже на думку відповідача, враховуючи вищевикладене звіт № 14229 від 14.09.2019 року не може братись до уваги судом.

Відповідач також послався на ст. 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Позивач просить відшкодувати суму виплати своєму клієнту на момент відновлювального ремонту, що відповідає вимогам ст. 1192 ЦК України, оскільки керувався рахуноком-фактурою № від 22.08.2019 року при визначенні вартісті відновлювального ремонту транспортного засобу MERCEDES- BENZ GL 350 CDI д.н.з. НОМЕР_1 , ДПТ за участю якого сталось 18.08.2019 року.

Суд звертає увагу, що відповідач в своєму клопотанні про розгляд справи в порядку загального позовного провадження зазначав про можливу необхідність проведення судової автотоварознавчої експертизи, проте зазначене клопотання не надав до суду. Відповідач не надав жодних доказів на спростування доводів позивача.

Суд не погоджується з доводами відповідача, оскільки позивачем надано всі необхідні докази, на підставі яких ним було здійснено виплату потерпілому за Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів №030524/4605/0000052, предметом якого є страхування транспортного засобу «MERCEDES-BENZ GLS 350», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме копія Страхового акту № 314071 ; копія Заяви про подію від 20.08.2019 року; копія Пояснень, щодо події від 20.08.2019 року; копія посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію ТЗ ; копія розширена довідка поліції № 655052 ; копія Договору страхування №030524/4605/0000052; копія рахунку № від 22.08.2019року; копія Звіту вих.№14229 від 14.09.2019року; копія платіжного доручення №106031 від 02.09.2019 року.

Також суд звертає увагу, що виплата позивачем своєму клієнту вже здійснена, а суброгація являє собою похідне зобов`язання, оскільки право вимоги переходить до страховика , який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України «Про страхування»).

Згідно з частиною другою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений у випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічне положення міститься у статті 27 Закону України «Про страхування».

У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). При суброгації нового зобов`язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

При застосуванні наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З системного аналізу вищевикладеного, приймаючи до уваги, що відповідачем не надано суду належних доказів на спростування, викладених у позові обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі є обґрунтованими, законними, документально доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись Законом України «Про страхування», ст. ст. 1187, 993 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 5, 19, 56, 73, 74, 76, 86, 80, 162, 164, 171, 231, 232, 233, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 26, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 70 А, ) відшкодування у розмірі 100 000, 00 грн., судовий збір в розмірі 2102,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення з урахуванням Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ X "Прикінцеві положення" доповнити пунктом 4 такого змісту: "4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID- 19 )".

Повне рішення складено 02.06.2020 р.

Суддя М.В. Данилова