Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"03" червня 2020 р. м. Житомир Справа № 906/577/20

Господарський суд Житомирської області у складі судді Сікорської Н.А.,

перевіривши матеріали позовної заяви

Засновника товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма "Рушничок" ОСОБА_1

до Департаменту реєстрації Житомирської міської ради

про зобов`язання здійснити державну реєстрацію, скасування реєстраційних дій,

ВСТАНОВИВ:

Засновник товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма "Рушничок" ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Департаменту реєстрації міської ради, згідно якого просить:

- зобов`язати Департамент реєстрації Житомирської міської Ради зареєструвати зміни до установчих документів товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельної фірми "Рушничок" у відповідності до документів, прийнятих Департаментом за описом 15.05.2017;

- зобов`язати Департамент реєстрації Житомирської міської Ради внести до відомостей ЄДР запис про скасування реєстраційної дії № 2002597 від 18.09.2018 та реєстраційної дії №3003597 від 21.09.2018.

Оглянувши позовні матеріали на предмет відповідності їх нормам Господарського процесуального кодексу України, які регулюють порядок дотримання заявником вимог щодо подачі та форми позовної заяви, господарський суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху з огляду на наступне.

Згідно ч.3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна, зокрема, містити:

- ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України;

- зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову;

- відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

- відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

- зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

- попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи;

- підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Натомість, позивачем при зверненні до суду з позовом не дотримано вищевказаних вимог, що вказує на порушення приписів ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас суд додатково звертає увагу, що за загальним правилом (ч. 1 ст. 5 ГПК України) суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Викладене слід розуміти так, що суд захищає права, свободи та інтереси осіб у спосіб, який прямо передбачено нормою матеріального права або договором.

При цьому позивач, обираючи спосіб захисту, який він просить застосувати для захисту його прав, свобод чи інтересів, може обирати між кількома способами захисту (передбаченими законом або договором), якщо це не заборонено законом

Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення;припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Натомість, заявляючи вимогу про зобов`язання Департаменту реєстрації Житомирської міської Ради зареєструвати зміни до установчих документів товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельної фірми "Рушничок" у відповідності до документів, прийнятих Департаментом за описом 15.05.2017, у відповідності до норм чинного законодавства, позивач не конкретизував дій, які необхідно вчинити державному реєстратору.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що унеможливлює подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не викликав (не породжував) необхідності повторного звернення до суду.

З погляду суду, вимоги позивача в цій частині не відповідають наведеним приписам процесуального закону, оскільки обраний ним спосіб захисту порушеного права є занадто абстрактним, загальним та неконкретним.

За викладеного позивачу слід уточнити свої позовні вимоги в цій частині та конкретно вказати спосіб захисту свого порушеного права.

Додатково звертає увагу, що звернувшись з позовом до суду, позивач не зазначив правових підстав позову, що є необхідним.

Крім того, відповідно до п.1 ч.1ст. 164 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно ч.1 ст. 172 ГПК України, позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

В документах, доданих до позовної заяви, наявний опис вкладення до поштового відправлення від 27.05.2020, в якому вказано про вкладення до поштового відправлення копії позовної заяви.

Водночас, позивач у позовній заяві зазначила, що додатки відповідачу не надсилаються у зв`язку з їх наявністю у Департаменті.

Однак суд зазначає, що Господарський процесуальний кодекс не містить норм, які звільняють позивача від виконання обов`язку щодо надіслання копій доданих до позовної заяви документів при їх наявності у інших учасників справи.

Тобто, позивач зобов`язаний надіслати відповідачу копії усіх без винятку доданих до позовної заяви документів і подати до суду відповідні докази про виконання вимог ч. 1 ст. 174 ГПК України.

За таких обставин, оскільки позивач не подав доказів надіслання відповідачеві копій документів, доданих до позовної заяви, помилково мотивуючи це наявністю таких документів у відповідача, суд дійшов висновку, що в порушення норм ст. 172 ГПК України, позивач при звернені до суду не подано належних доказів направлення на адресу відповідача копій позовної заяви та доданих до неї матеріалів.

Крім того, п.2 ч.1 ст. 164 ГПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

При звернені до суду не надано доказів сплати судового збору.

Натомість, позивач подала клопотання, згідно якого просить звільнити її від сплати судового збору або розстрочити сплату судового збору на визначений судом строк.

Обґрунтовуючи клопотання, позивач зазначає, що у зв`язку з перенесеними у 2015-2018 роках великовогнищевого інфаркту міокарда, операції на серці, по видаленню жовчного міхура та через гіпертонічну хворобу знаходиться скрутному матеріальному становищі.

Водночас зазначає, що є непрацюючою, інших джерел доходу, окрім пенсії , яка є меншою за прожитковий мінімум не має.

На підтвердження викладених обставин позивач надала довідку про розмір пенсії на лютий- квітень 2020 року, виписки з історії хвороб від 2015-2016 років, виписку з медичної карти за 2018 рік, касові чеки на підтвердження придбання медичних препаратів за квітень- травень 2020 року.

Дослідивши клопотання позивача про звільнення або розстрочення сплати судового збору, суд дійшов висновку про відмову в задоволені такого клопотання з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За приписами ч.3 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру сплачується у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Приписами ч.3 ст. 6 ЗУ "Про судовий збір", у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

У ст. 8 Закону України "Про судовий збір" визначені умови щодо відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Так ч. 1. ст. 8 Закону України "Про судовий збір", встановалено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч.2 ст. 8 ЗУ "Про судовий збір").

Правовий аналіз вищенаведених норм закону дає підстави стверджувати, що законодавцем встановлено чіткий і вичерпний перелік умов, а також суб`єктних та предметних критеріїв, за яких, з огляду на майновий стан сторони, суд може, звільнити від сплати судового збору або відстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Належних та допустимих доказів наявності підстав, визначених у ст. 8 ЗУ "Про судовий збір" для звільнення від сплати судового збору або відстрочення сплати судового збору позивач при звернені до суду не подала.

Водночас суд звертає увагу позивача, що довідка про доходи за період з лютого по квітень 2020, сформована засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України, не являється доказом річного доходу позивача за попередній рік.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що здійснюючи свої конституційні обов`язки, господарські суди повинні дотримуватися принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи положення ст.129 Конституції України, а також положення Закону України "Про судовий збір", господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні в тому числі й у питанні відстрочення чи звільнення від сплати судового збору.

Той факт, що позивач є пенсіонеркою та має захворювання не є підставою для звільнення від сплати судового збору чи відстрочення сплати судового збору.

Таким чином, за відсутності визначених законом умов для звільнення позивача від сплати судового збору або відстрочення судового збору з огляду на майновий стан сторони, суд відмовив у задоволені поданого позивачем клопотання.

В силу положень ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішеннях від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" встановив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами в зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду

З огляду на викладене позивач при звернені до суду в порушення норм ст. 164 ГПК України до позовної заяви не додав доказів сплати судового збору.

Відповідно до ч.1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч.1 ст.174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 162, 164, 172, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. ОСОБА_1 протягом десяти днів, але не пізніше закінчення строку дії карантину, установленого постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 , спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 " від 11.03.2020 № 211 з дня вручення ухвали суду, усунути недоліки позовної заяви наведені у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що в разі не усунення всіх недоліків у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається позивач згідно з ч.4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Сікорська Н.А.

Друк:

1- в справу

2- позивачу (рек. з повід)