ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2020 р. Справа№ 910/2753/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Зубець Л.П.

Мартюк А.І.

при секретарі Рибчич А. В.

За участю представників:

від позивача: Толмачова О.М. - представник за трудовим договором від 05.02.2020

від інших учасників судового процесу: не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Офісний центр «Сапфір»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.03.2020 про відмову у відкритті провадження

у справі № 910/2753/20 (суддя Привалов А.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Офісний центр «Сапфір»

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «УТК Еталон»

2. Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації

про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Офісний центр «Сапфір» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «УТК Еталон» та Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, в якому просив суд:

- визнати дії Товариства з обмеженою відповідальністю «УТК Еталон» з підготовки та подання державному реєстратору заяви та документів про реєстрацію відомостей про місцезнаходження юридичної особи, на підставі яких суб`єктом державної реєстрації проведено реєстраційну дію 0067355 від 13.02.2017 із внесенням запису до Єдиного державного реєстру, яким місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «УТК Еталон» зареєстроване за адресою: провулок Хрестовий, 2, м. Київ, 01010, неправомірними;

- зобов`язати Святошинську районну в місті Києві державну адміністрацію скасувати запис в Єдиному державному реєстрі, внесений на підставі реєстраційної дії 0067355 від 13.02.2017, яким місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «УТК Еталон» зареєстроване за адресою: провулок Хрестовий, 2, м. Київ, 01010.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.03.2020 у справі № 910/2753/20 Товариству з обмеженою відповідальністю «Офісний центр «Сапфір» відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України, згідно з яким суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Постановляючи вказану ухвалу суд першої інстанції зазначив про те, що:

- фактично предметом спору у поданій суду заяві є проведення неправомірної державної реєстрація місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «УТК Еталон» за адресою: провулок Хрестовий, 2, м. Київ, 01010, тобто за адресою, за якою знаходиться нерухоме майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Офісний центр «Сапфір» на праві власності;

- при цьому, жодних вимог, пов`язаних із захистом права власності на нерухоме майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Офісний центр «Сапфір», позовна заява не містить;

- зі змісту норм чинного законодавства вбачається, що вчинення реєстраційних дій щодо визначення місцезнаходження юридичної особи жодним чином не пов`язано з реалізацією прав на нерухоме майно, як то: володіти, користуватися та розпоряджатися цим майном, а державний реєстратор при вчиненні реєстраційних дій щодо внесення відомостей до Єдиного державного реєстру про місцезнаходження юридичної особи виступає, у даному випадку, як суб`єкт владних повноважень;

- приймаючи до уваги, що предметом даного позову є вимога про скасування запису про внесення відомостей щодо місцезнаходження юридичної особи, що у даній справі не охоплюється положеннями ст. 20 ГПК України, а також те, що предмет спору стосується прав та обов`язків Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації як суб`єкта владних повноважень, даний спір не є підвідомчим господарському суду.

При цьому суд першої інстанції зазначив про те, що позивач, який не відноситься до контролюючих органів, взагалі не наділений повноваженнями ініціювати спір щодо скасування запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відносно відомостей про місцезнаходження певної юридичної особи.

Не погоджуючись з ухвалою, 18.03.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Офісний центр «Сапфір» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.03.2020 у справі № 910/2753/20, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У апеляційній скарзі апелянт зазначив про те, що судом першої інстанції при прийнятті спірного рішення не в повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, висновки суду, викладені у спірній ухвалі, не відповідають обставинам справи, порушено норми процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права.

У обґрунтування вказаної позиції апелянт постався на те, що:

- суд першої інстанції дійшов невірного висновку про те, що позовна заява не містить жодних вимог стосовно права власності позивача на нерухоме майно, оскільки основою вимогою, що стосується захисту прав позивача, як власника об`єкта нерухомого майна, є вимога про визнання неправомірними дій саме відповідача 1, як суб`єкта господарювання, що скористався прогалиною у законодавстві в частині відсутності вимоги про підтвердження адреси місцезнаходження під час внесення відомостей до Єдиного державного реєстру та подав на реєстрацію відомості про власне місцезнаходження без будь-яких належних правових підстав, і саме такими діями відповідача 1 порушено права позивача як власника майна, захист яких є предметом розгляду саме у господарських судах як спір між суб`єктами господарювання;

- вимога про скасування реєстраційної дії або запису в Єдиному державному реєстрі є похідною вимоги від вимоги про визнання неправомірними дій суб`єкта господарювання, при цьому правомірність дії державного реєстратора під час проведення спірної реєстраційної дії не є предметом позову та не оскаржується, оскільки, за наявною у позивача інформацією, відсутні підстави зазначати про можливу неправомірність таких дій;

- таким чином, судом першої інстанції помилково зазначено про відсутність вимог позивача, пов`язаних із захистом права власності, оскільки саме вимога про визнання дій суб`єкта господарювання - відповідача 1 неправомірними і є такою вимогою.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2020 справа № 910/2753/20 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Ухвалою від 21.04.2020 колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.:

- Товариству з обмеженою відповідальністю «Офісний центр «Сапфір» поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 04.03.2020 у справі № 910/2753/20;

- відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Офісний центр «Сапфір» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.03.2020 у справі № 910/2753/20;

- встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 18.05.2020;

- роз`яснено учасникам процесу, що відповідно до приписів ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1); заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2);

- зупинено дію оскаржуваної ухвали Господарського суду міста Києва від 04.03.2020 у справі № 910/2753/20;

- призначено справу № 910/2753/20 до розгляду на 27.05.2020 о 15:40;

- сторони попереджено, що нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою в розгляді апеляційної скарги.

Станом на 27.05.2020 відзивів на апеляційну скаргу, клопотань та пояснень до суду не надходило.

Відповідачі представників в судове засідання не направили, про причини неявки суду не повідомили.

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, те, що апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, та те, що явка представників учасників судового процесу в судове засідання не визнана обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність представників відповідачів за наявними матеріалами апеляційного провадження.

Під час розгляду справи представник позивача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила таке.

В лютому 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Офісний центр «Сапфір» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «УТК Еталон» та Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації в якому просив суд

- визнати дії Товариства з обмеженою відповідальністю «УТК Еталон» з підготовки та подання державному реєстратору заяви та документів про реєстрацію відомостей про місцезнаходження юридичної особи, на підставі яких суб`єктом державної реєстрації проведено реєстраційну дію 0067355 від 13.02.2017 із внесенням запису до Єдиного державного реєстру, яким місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «УТК Еталон» зареєстроване за адресою: провулок Хрестовий, 2, м. Київ, 01010, неправомірними;

- зобов`язати Святошинську районну в місті Києві державну адміністрацію скасувати запис в Єдиному державному реєстрі, внесений на підставі реєстраційної дії 0067355 від 13.02.2017, яким місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «УТК Еталон» зареєстроване за адресою: провулок Хрестовий, 2, м. Київ, 01010.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.03.2020 у справі № 910/2753/20 Товариству з обмеженою відповідальністю «Офісний центр «Сапфір» відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України, згідно з яким суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Із зазначеною позицією суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може з огляду на таке.

Зі змісту позовної заяви слідує, що при звернені до суду з цим позовом позивач зазначає, що:

- він є єдиним власником адміністративної будівлі, розташованої за адресою: провулок Хрестовий, 2, м. Київ право власності позивача на який належним чином зареєстроване, що підтверджується Відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.01.2020 № 198394881, а основним видом діяльності позивача є надання в оренду власного чи орендованого нерухомого майна іншим суб`єктам господарювання на умовах господарських договорів;

- в результаті проведеного моніторингу чинних договорів оренди, укладених стосовно зазначеного об`єкта нерухомості, позивачем було виявлено, що за адресою місцезнаходження належної йому на праві власності адміністративної будівлі в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстровано також окремих юридичних осіб, з якими у позивача відсутні будь-які договірні відносини стосовно передачі приміщень у користування для розміщення офісу або надання будь-яких інших прав стосовно належного позивачу об`єкта нерухомості, зокрема юридичну особу - відповідача 1;

- дії відповідача 1, що направлені на проведення реєстраційних дій юридичної особи із внесення відповідних відомостей про місцезнаходження юридичної особи відповідача 1 за адресою місцезнаходження адміністративної будівлі, власником якої є позивач, до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань без будь-яких договірних або інших правових підстав є неправомірними, та такими, що призводять до надання необмеженому колу осіб, в тому числі іншим суб`єктам господарювання, державним контролюючим та правоохоронним органам тощо, недостовірної інформації щодо місцезнаходження юридичної особи відповідача 1, що є порушенням визначеного Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» принципу достовірності розміщеної у Єдиному державному реєстрі інформації про суб`єктів господарювання, а також порушенням права власності позивача щодо виключних прав стосовно володіння, користування та розпорядження належним йому об`єктом власності, зокрема, з високою ймовірністю може призвести до настання негативних наслідків для позивача.

Підвідомчість - це визначена законом сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом;

6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони», за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю;

12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень»;

13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років»;

14) спорах із суб`єктами владних повноважень з приводу проведення аналізу ефективності здійснення державно-приватного партнерства;

15) спорах, що виникають у зв`язку з оголошенням, проведенням та/або визначенням результатів конкурсу з визначення приватного партнера та концесійного конкурсу.

Згідно з приписами п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Отже, до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір.

З огляду на вказане, до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома чи більше суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень (аналогічний висновок сформульований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 914/2006/17).

Частиною 1 ст. 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

- справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (п. 6);

- вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами (п. 13).

Згідно з ч. 12 ст. 30 ГПК України вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо розгляд таких вимог віднесений до юрисдикції господарського суду, розглядаються господарським судом, визначеним за правилами підсудності щодо розгляду спору, похідними від якого є такі вимоги.

Отже, зі змісту п. 6, 13 ст. 20 ГПК України слідує, що вимоги про скасування реєстраційних дій підвідомчі господарському суду лише у тих випадках, якщо предметом спору є саме майно або право на нього (п. 6); якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, і передані на його розгляд разом з такими вимогами (п. 13).

Частина 1 ст. 316 ЦК України встановлює, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Стаття 321 ЦК України встановлює, що:

- право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1);

- особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Також 2 ст. 16 ЦК України встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 20 ГК України встановлено, що держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом:

- визнання наявності або відсутності прав;

- визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом;

- відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання;

- припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення;

- присудження до виконання обов`язку в натурі;

- відшкодування збитків;

- застосування штрафних санкцій;

- застосування оперативно-господарських санкцій;

- застосування адміністративно-господарських санкцій;

- установлення, зміни і припинення господарських правовідносин;

- іншими способами, передбаченими законом.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Враховуючи, що при зверненні до суду з цим позовом позивач обґрунтовує позовні вимоги порушенням його прав як власника адміністративної будівлі, розташованої за адресою: провулок Хрестовий, 2, м. Київ, які полягають у неправомірній реєстрації місцезнаходження відповідача 1 у вказаному об`єкті нерухомості, а також те, що вимог про визнання неправомірними дії державного реєстратора щодо проведення вказаної реєстраційної дії не заявлено, колегія суддів вважає, що такий спір, з огляду на суб`єктний склад сторін, має розглядатися за правилами господарського судочинства .

За таких обставин, у суду першої інстанції в даному випадку були відсутні правові підстави для відмови у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України, згідно з яким суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

За приписами ч. 3 ст. 271 ГПК України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Частиною 1 статті 277 ГПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті оспореної ухвали судом першої інстанції мале місце неправильне застосування норм процесуального права, а відтак, ухвала Господарського суду міста Києва 04.03.2020 у справі № 910/2753/20 підлягає скасуванню, а справа - передачі на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Відповідно, дія вказаної ухвали, про зупинення якої постановлено в ухвалі від 21.04.2020, не підлягає поновленню.

Враховуючи вимоги, які викладені в апеляційній скарзі, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Офісний центр «Сапфір» підлягає задоволенню.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (ч. 14 ст. 129 ГПК України).

Керуючись ст.ст. 267-271, 273, 275, 281-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Офісний центр «Сапфір» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.03.2020 у справі № 910/2753/20 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.03.2020 у справі № 910/2753/20 скасувати.

3. Передати справу № 910/2753/20 на розгляд Господарського суду міста Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/2753/20.

Повний текст постанови складено: 27.05.2020

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді Л.П. Зубець

А.І. Мартюк