РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.06.2020справа №910/1106/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу №910/1106/20

за позовом державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (01135, м. Київ, просп. Перемоги, буд. 14; ідентифікаційний код 38727770)

до Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45; ідентифікаційний код 00032767)

про визнання недійсним рішення від 09.12.2019 №93-р/тк,

за участю представників:

позивача - Сидоренко Д.О. (наказ від 18.02.2020 №39/10);

відповідача - Атаманюка Г.В. (положення від 22.01.2020; посвідчення від 15.01.2020 №б/н).

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий виклад позовних вимог

Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» (далі - Підприємство) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України (далі - АМК) про визнання недійсним рішення тимчасової адміністративної колегії АМК від 09.12.2019 №93-р/тк «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» у справі №03-22-02/17 (далі - рішення №93-р/тк), яким:

- визнано, що Підприємство протягом 2017 та 2018 років займало монопольне (домінуюче) становище на ринках послуг, які надаються та оплачуються у складі корабельного збору, у межах: території та акваторії Білгород-Дністровського морського порту; території та акваторії Бердянського морського порту; території та акваторії Ізмаїльського морського порту; території та акваторії Чорноморського морського порту; території та акваторії Маріупольського морського порту; території та акваторії Миколаївського морського порту; території та акваторії Одеського морського порту; території та акваторії Ренійського морського порту; території та акваторії Скадовського морського порту; території та акваторії Херсонського морського порту; території та акваторії Усть-Дунайського морського порту; території та акваторії спеціалізованого морського порту Ольвія; території та акваторії морського порту «Южний» (на цей час - морський порт «Південний») [далі - морські порти], як таке, що не має жодного конкурента на цих ринках (пункт 1 рішення №93-р/тк);

- визнано дії Підприємства, які полягали в нарахуванні та стягненні із судновласників протягом 2017 та 2018 років додаткових коштів за послуги з оформлення приходу суден у порт, які вже оплачені судновласниками у складі корабельного збору, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (далі - Закон), у вигляді зловживання монопольним становищем на ринках послуг, які надаються та оплачуються у складі корабельного збору, у межах морських портів, що могли призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку (пункт 2 рішення №93-р/тк);

- визнано дії Підприємства, які полягали в нарахуванні та стягненні із судновласників протягом 2017 та 2018 років додаткових коштів за послуги з оформлення виходу суден із порту, які вже оплачені судновласниками у складі корабельного збору, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим частиною першою статті 13 Закону, у вигляді зловживання монопольним становищем на ринках послуг, які надаються та оплачуються у складі корабельного збору, у межах морських портів, що могли призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку (пункт 3 рішення №93-р/тк);

- визнано дії Підприємства, які полягали в нарахуванні та стягненні із судновласників:

протягом 2017 року додаткових коштів за послуги з перевірки суден на відповідність вимогам Міжнародного кодексу з охорони суден і портових засобів, які вже оплачені судновласниками у складі корабельного збору, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим частиною першою статті 13 Закону, у вигляді зловживання монопольним становищем на ринках послуг, які надаються та оплачуються у складі корабельного збору, у межах морських портів;

протягом 2018 року додаткових коштів за послуги з перевірки суден на відповідність вимогам Міжнародного кодексу з охорони суден і портових засобів, які вже оплачені судновласниками у складі корабельного збору, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим частиною першою статті 13 Закону, у вигляді зловживання монопольним становищем на ринках послуг, які надаються та оплачуються у складі корабельного збору, у межах морських портів,

що могли призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку (пункт 4 рішення №93-р/тк);

- за порушення, зазначене в пункті 2 резолютивної частини рішення №93-р/тк, накладено на Підприємство штраф у сумі 2 039 232 грн. (пункт 5 рішення №93-р/тк);

- за порушення, зазначене в пункті 3 резолютивної частини рішення №93-р/тк, накладено на Підприємство штраф у сумі 2 653 001 грн. (пункт 6 рішення №93-р/тк);

- за порушення, зазначене в пункті 4 резолютивної частини рішення №93-р/тк, накладено на Підприємство штраф у сумі 838 449 грн. (пункт 7 рішення №93-р/тк).

Позовні вимоги мотивовано тим, що рішення №93-р/тк прийнято з грубим порушенням Закону України «Про захист економічної конкуренції», оскільки АМК не повно досліджено суті послуг та товарного ринку, не вірно визначено межі товарного ринку, а також становища, в тому числі монопольного (домінуючого), суб`єктів господарювання на цьому ринку.

2. Стислий виклад заперечень відповідача

АМК 23.03.2020 подав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив про те, що: у прийнятті оскаржуваного рішення №93-р/тк відповідач діяв у межах своїх повноважень, у порядок та спосіб, встановлений Законом; висновки, викладені у рішенні №93-р/тк, відповідають фактичним обставинам справи №03-22-02/17 та є обґрунтованими; АМК надано належну оцінку обставинам справи №03-22-02/17 та прийнято законне та обґрунтоване рішення №93-р/тк про встановлення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та про притягнення позивача як порушника до визначеної Законом відповідальності.

3. Процесуальні дії у справі

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 02.03.2020.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.03.2020 продовжено строк підготовчого провадження; оголошено перерву у підготовчому засіданні на 13.04.2020.

Позивач 07.04.2020 подав суду відповідь на відзив, в якій фактично виклав доводи позовної заяви.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.04.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.06.2020.

Представник позивача у судовому засіданні 01.06.2020 просив суд вирішити питання стосовно залучення до участі у справі Міністерства інфраструктури України (далі - Міністерство) як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Так, у позовній заяві Підприємство зазначило Міністерство як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, проте не обґрунтувало підстав необхідності залучення Міністерства до участі у даній справі.

У судовому засіданні 01.06.2020 суд поставив на обговорення питання щодо повернення до підготовчого засідання.

Представник позивача підтримав; представник відповідача заперечив проти повернення у підготовче провадження.

Згідно з частиною першою статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 177 ГПК України завданнями підготовчого провадження є вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Суд заслухавши доводи сторін, повернувся до підготовчого провадження для розгляду клопотання позивача щодо залучення до участі у справі Міністерства як третьої особи.

Представник позивача зазначив, що Міністерство слід залучити до участі у справі як третю особу оскільки останнє забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту.

Представник відповідача вказав про те, що не вбачає за необхідне залучати Міністерство до участі у даній справі.

Частиною першою статті 50 ГПК України передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у справі Міністерства як третьої особи, оскільки рішення з даної справи не може вплинути на права і обов`язки Міністерства, а стосується виключно належного/неналежного встановлення АМК порушень позивачем норм антимонопольного законодавства.

У судовому засіданні 01.06.2020 суд закрив підготовче засідання та перейшов до розгляду справи по суті (про що було надано згоду обома представниками сторін).

Представник позивача у судовому засіданні 01.06.2020 оголосив вступне слово та підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача оголосив вступне слово та заперечив проти задоволення позовних вимог.

Суд, заслухавши вступне слово представників сторін справи, з`ясувавши обставини, на які посилаються сторони, дослідив в порядку статей 209 і 210 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) докази у справі.

Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд перейшов до судових дебатів.

Представники сторін виступили з промовами (заключним словом), в яких посилалися на обставини і докази, досліджені у судовому засіданні.

У судовому засіданні 01.06.2020 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до статті 233 ГПК України.

Судом згідно з вимогами статей 222 і 223 ГПК України здійснювалося повне фіксування судового засідання технічними засобами та секретарем судового засідання велися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням №93-р/тк:

- визнано, що Підприємство протягом 2017 та 2018 років займало монопольне (домінуюче) становище на ринках послуг, які надаються та оплачуються у складі корабельного збору, у межах: території та акваторії Білгород-Дністровського морського порту; території та акваторії Бердянського морського порту; території та акваторії Ізмаїльського морського порту; території та акваторії Чорноморського морського порту; території та акваторії Маріупольського морського порту; території та акваторії Миколаївського морського порту; території та акваторії Одеського морського порту; території та акваторії Ренійського морського порту; території та акваторії Скадовського морського порту; території та акваторії Херсонського морського порту; території та акваторії Усть-Дунайського морського порту; території та акваторії спеціалізованого морського порту Ольвія; території та акваторії морського порту «Южний» (на цей час - морський порт «Південний») [далі - морські порти], як таке, що не має жодного конкурента на цих ринках (пункт 1 рішення №93-р/тк);

- визнано дії Підприємства, які полягали в нарахуванні та стягненні із судновласників протягом 2017 та 2018 років додаткових коштів за послуги з оформлення приходу суден у порт, які вже оплачені судновласниками у складі корабельного збору, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (далі - Закон), у вигляді зловживання монопольним становищем на ринках послуг, які надаються та оплачуються у складі корабельного збору, у межах морських портів, що могли призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку (пункт 2 рішення №93-р/тк);

- визнано дії Підприємства, які полягали в нарахуванні та стягненні із судновласників протягом 2017 та 2018 років додаткових коштів за послуги з оформлення виходу суден із порту, які вже оплачені судновласниками у складі корабельного збору, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим частиною першою статті 13 Закону, у вигляді зловживання монопольним становищем на ринках послуг, які надаються та оплачуються у складі корабельного збору, у межах морських портів, що могли призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку (пункт 3 рішення №93-р/тк);

- визнано дії Підприємства, які полягали в нарахуванні та стягненні із судновласників:

протягом 2017 року додаткових коштів за послуги з перевірки суден на відповідність вимогам Міжнародного кодексу з охорони суден і портових засобів, які вже оплачені судновласниками у складі корабельного збору, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим частиною першою статті 13 Закону, у вигляді зловживання монопольним становищем на ринках послуг, які надаються та оплачуються у складі корабельного збору, у межах морських портів;

протягом 2018 року додаткових коштів за послуги з перевірки суден на відповідність вимогам Міжнародного кодексу з охорони суден і портових засобів, які вже оплачені судновласниками у складі корабельного збору, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим частиною першою статті 13 Закону, у вигляді зловживання монопольним становищем на ринках послуг, які надаються та оплачуються у складі корабельного збору, у межах морських портів,

що могли призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку (пункт 4 рішення №93-р/тк);

- за порушення, зазначене в пункті 2 резолютивної частини рішення №93-р/тк, накладено на Підприємство штраф у сумі 2 039 232 грн. (пункт 5 рішення №93-р/тк);

- за порушення, зазначене в пункті 3 резолютивної частини рішення №93-р/тк, накладено на Підприємство штраф у сумі 2 653 001 грн. (пункт 6 рішення №93-р/тк);

- за порушення, зазначене в пункті 4 резолютивної частини рішення №93-р/тк, накладено на Підприємство штраф у сумі 838 449 грн. (пункт 7 рішення №93-р/тк).

Судом встановлено, що Підприємство звернулося до господарського суду з позовом про визнання недійсним рішення №93-р/тк, в межах зазначеного у частині першій статті 60 Закону строку (27.01.2020).

Рішенням №93-р/тк встановлено таке.

Відповідачем в антимонопольній справі є Підприємство, яке діє на підставі статуту, який затверджується наказами Міністерства інфраструктури України (далі - Міністерство) (зокрема, від 24.03.2014 №149, від 25.03.2016 №119, від 11.01.2017 №7, від 02.04.2018 №149).

Згідно зі статутом Підприємство є державним унітарним підприємством і діє як державне комерційне підприємство; утворено з метою забезпечення функціонування морських портів, організації та забезпечення безпеки мореплавства, утримання та ефективного використання державного майна, закріпленого за ним на праві господарського відання, та отримання прибутку.

Отже, Підприємство є суб`єктом господарювання у значенні статті 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

У своїй діяльності Підприємство керується Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, наказами Уповноваженого органу управління, іншими нормативно-правовими актами, статутом.

Пунктом 3 наказу Міністерства від 19.03.2013 №163 встановлено, що Адміністрація морських портів України є правонаступником державних підприємств морського транспорту, зазначених у пункті 1 цього наказу, у частині майна, прав та обов`язків відповідно до розподільчих балансів.

У кожному морському порту України Підприємство утворює філії (адміністрації морських портів) (далі - Філії).

Так, до складу Підприємства входить 13 філій, що діють в морських портах України, а саме: Бердянська філія; Білгород-Дністровська філія; Ізмаїльська філія; Чорноморська філія; Маріупольська філія; Миколаївська філія; Одеська філія; Ренійська філія; Скадовська філія; Філія «Ольвія»; Філія «Усть-Дунайськ»; Херсонська філія; Южненська (Південна) філія.

Філії Підприємства (адміністрації відповідних портів) є відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи, здійснюють від імені Підприємства частину господарської діяльності та створюються відповідно до законодавства України і статуту Підприємства, з метою забезпечення функціонування морських портів, організації та забезпечення безпеки мореплавства, утримання та ефективного використання державного майна, закріпленого за Філією, отримання прибутку, справляння та цільового використання портових зборів тощо.

Філії мають окремі баланси, які входять до зведеного балансу Підприємства, круглу печатку зі своїм найменуванням, кутовий та інші штампи, бланки зі своїм найменуванням; можуть відкривати поточні та інші рахунки в установах банків.

Дії, які вчиняються Філією у встановленому законодавством України та Положенням порядку, вчиняються від імені Підприємства, яке несе відповідальність за всіма зобов`язаннями Філій.

Аналіз та дослідження становища Підприємства на ринках послуг, які надаються та оплачуються у складі корабельного збору, здійснювалися відповідно до Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єкта господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням АМК від 05.03.2002 №49-р, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.04.2002 за №317/6605 (далі - Методика).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1 Закону України «Про морські порти України» адміністрація морських портів України - це державне підприємство, утворене відповідно до законодавства, що забезпечує функціонування морських портів, утримання та використання об`єктів портової інфраструктури державної форми власності, виконання інших покладених на нього завдань безпосередньо і через свої філії, що утворюються в кожному морському порту (адміністрація морського порту).

Частиною першою статті 15 Закону України «Про морські порти України» передбачено, що Адміністрація морських портів України утворюється, зокрема, з метою надання послуг суднам на підходах і безпосередньо в акваторії морського порту для їх безпечного судноплавства, маневрування та стоянки, справляння та цільового використання портових зборів.

Згідно з частиною першою та абзацом третім частини четвертої статті 22 Закону України «Про морські порти України» у морському порту справляються такі портові збори: корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний та санітарний. Портові збори сплачуються адміністрації морських портів України, крім випадків, визначених цим Законом. Використання коштів від портових зборів допускається виключно за їх цільовим призначенням. Фінансування утримання гідротехнічних споруд в об`ємах, необхідних для підтримання їх паспортних характеристик, здійснюється за рахунок портових зборів, що справляються у морських портах, де розташовані такі гідротехнічні споруди.

Корабельний збір справляється на користь користувача портової акваторії, а також власника операційної акваторії причалу (причалів), збудованої до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до пункту 3.1 Методики об`єктами аналізу щодо визначення монопольного (домінуючого) становища є: суб`єкт господарювання; група суб`єктів господарювання; конкретний товар (продукція, роботи, послуги), який випускається, постачається, продається, придбавається (використовується, споживається) цим (цими) суб`єктом (суб`єктами) господарювання.

Об`єктом аналізу щодо визначення монопольного становища є:

- Підприємство та його Філії; послуги з оформлення приходу суден в порт та оформлення виходу суден із порту;

- послуги, пов`язані з перевіркою суден на відповідність вимогам Міжнародного кодексу з охорони суден і портових засобів (далі - МК ОСПЗ), які надаються та оплачуються судновласниками у складі корабельного збору.

Пунктом 2.2 статуту Підприємства предметом діяльності останнього, зокрема, є:

- організація та забезпечення безпеки мореплавства в межах акваторії морського порту;

- надання послуг суднам на підходах і безпосередньо в акваторії морського порту, а також між морськими портами для їх безпечного судноплавства, маневрування та стоянки, в тому числі лоцманських послуг, послуг служб регулювання руху суден, послуг із забезпечення безпечного проходження каналами, акваторіями тощо, що оплачуються у складі портових зборів, та платами за послуги, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій;

- організація та забезпечення безпечної експлуатації об`єктів портової інфраструктури державної власності, у тому числі гідротехнічних споруд, систем забезпечення безпеки мореплавства, розташованих у межах території та акваторії морського порту, а також служб регулювання руху суден та річкових інформаційних служб;

- справляння та цільове використання портових зборів та плати за послуги, що надаються суб`єктами природних монополій.

Під час визначення товарних меж ринків АМК враховувалося, що послуги, які надаються та оплачуються судновласниками у складі корабельного збору, мають специфічні споживчі властивості щодо задоволення потреб споживачів таких послуг та не можуть бути взаємозамінними з іншими видами послуг.

Тобто, за таких обставин, товарними межами ринків є послуги, які надаються та оплачуються судновласниками у складі корабельного збору.

Споживачами послуг є юридичні особи, які отримують або мають намір отримати послуги, які надаються та оплачуються судновласниками у складі корабельного збору, а саме: послуги з оформлення приходу суден в порт та оформлення виходу суден з порту; послуги, пов`язані з перевіркою суден на відповідність вимогам МК ОСПЗ.

Територіальні (географічні) межі ринку певного товару (товарної групи) визначаються шляхом установлення мінімальної території, за межами якої з точки зору споживача придбання товарів (товарної групи), що належать до групи взаємозамінних товарів товарної групи), є неможливим або недоцільним.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про морські порти України» акваторія морського порту (портова акваторія) - це визначена межами частина водного об`єкта (об`єктів), крім суднового ходу, призначена для безпечного підходу, маневрування, стоянки і відходу суден.

Гідротехнічні споруди морських портів (гідротехнічні споруди) - це інженерно-технічні споруди (портова акваторія, причали, пірси, інші види причальних споруд, моли, дамби, хвилеломи, інші берегозахисні споруди, підводні споруди штучного та природного походження, у тому числі канали, операційні акваторії причалів, якірні стоянки), розташовані в межах території та акваторії морського порту і призначені для забезпечення безпеки мореплавства, маневрування та стоянки суден.

На території України розташовані такі морські порти: Білгород-Дністровський, Бердянський, Ізмаїльський, Чорноморський, Маріупольський, Миколаївський, Одеський, Спеціалізований морський порт Ольвія, Ренійський, Скадовський, Херсонський, Усть-Дунайський, Морський порт «Південний». Підприємство забезпечує функціонування морських портів України, утримання та використання об`єктів портової інфраструктури державної форми власності, виконання інших покладених на нього завдань безпосередньо та через свої філії.

Таким чином, територіальними (географічними) межами ринків є: території та акваторії морських портів.

Відповідно до Методики часові межі ринку визначаються як проміжок часу (як правило, рік), протягом якого відповідна сукупність товарно-грошових відносин між продавцями (постачальниками, виробниками) і споживачами утворює ринок товару зі сталою структурою.

Відділенням під час проведення дослідження з питань дотримання Підприємством законодавства про захист економічної конкуренції при наданні послуг із транспортного оброблення вантажів та при проведенні комплексного дослідження ринків послуг, які оплачуються у складі корабельного збору, у межах територій та акваторій всіх морських портів України, а саме, щодо дій Підприємства з нарахування та стягнення з суб`єктів господарювання плати за послуги з: оформлення приходу суден у порт та оформлення виходу судна з порту; перевірки суден на відповідність вимогам Міжнародного кодексу з охорони суден і портових засобів, досліджувалася діяльність Підприємства у 2017 та 2018 роках.

Отже, часовими межами ринків визначено 2017 та 2018 роки.

До бар`єрів вступу на ринок належить законодавчо врегульований механізм справляння портових зборів визначений частиною першою статті 15 Закону України «Про морські порти України».

На території морських портів України, як постійні представники судновласника, діють морські агенти, які від імені судновласника/фрахтувальника і за його рахунок укладають з Підприємством договори «Про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України».

Предметом таких договорів є у тому числі надання послуг суднам на підходах і безпосередньо в акваторії морського порту для їх безпечного судноплавства, маневрування та стоянки, порядок надання (виконання) адміністрацією порту суднозаходу за плату послуг (робіт) при обслуговуванні суден Морським агентом в морських портах України, а також врегулювання порядку нарахування та оплати портових зборів та інших послуг (робіт), наданих (виконаних) адміністрацією порту суднозаходу та організація інформаційного забезпечення під час приходу, перебування та виходу судна з морського порту.

За отримані судновласником від Підприємства послуги сплачує морський агент від імені та в інтересах судновласника.

Невід`ємною частиною зазначених договорів є додатки до договору щодо переліку послуг, які надаються Підприємством на території морських портів України відповідно до затверджених вільних цін (тарифів). Вартість таких послуг розраховується щодо кожної Філії окремо та затверджується начальником кожної філії Підприємства.

Рахунки за послуги Підприємства, які надаються в портах України, сплачуються морським агентом згідно з затвердженими вільними цінами стосовно кожної філії Підприємства у відповідному порту суднозаходу. Про виконання зазначених послуг Підприємство складає акт виконаних робіт, який надається морському агенту.

За укладеними з морськими агентами договорами Підприємством у морських портах України, крім портових зборів, стягується з судновласників шляхом виставлення рахунків морським агентам такі плати за вільними тарифами:

- за оформлення приходу суден у порт та оформлення виходу суден із порту;

- за послуги з перевірки суден на відповідність вимогам МК ОСПЗ.

Наведене підтверджено листами Підприємства від 11.10.2017 №6429, від 11.10.2017 №7629, від 07.02.2018 №809, від 13.02.2018 №1024, від 15.03.2018 №1755, від 25.06.2018 №4832, від 31.07.2018 №5636, від 20.02.2019 №663/10-01-01, якими, у тому числі, Підприємство надало Відділенню копії рахунків зі сплати зазначених послуг, які виставлялися морським агентам, та копії актів виконаних робіт (у разі складання) щодо усіх Філій.

Так, наприклад:

- Іллічівська філія Підприємства виставляла такі рахунки морському агенту товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Ейдженсі Сервісез» згідно з договором від 08.02.2015 №132-П-АМПУ-15 щодо судна «Олімпія IV»: від 11.09.2017 №03/10424 і від 04.09.2017 №03/10010424 стосовно сплати портових зборів; від 11.09.2017 №03/10797 щодо оплати послуг за оформлення приходу судна в порт та оформлення виходу судна з порту і послуг із перевірки суден на відповідність вимогам МК ОСПЗ;

- Южненська філія Підприємства виставляла такі рахунки морському агенту товариства з обмеженою відповідальністю «Старк Шиппінг» відповідно до договору від 11.12.2015 №190-П-АМПУ-15 стосовно судна VTNUS: від 29.08.2017 №А10557 щодо сплати портових зборів; від 23.08.2017 №А10558 стосовно оплати послуг за оформлення приходу судна в порт; від 22.08.2017 №А30859 щодо оплати послуг за оформлення виходу судна з порту; від 23.08.2017 №А10560 стосовно оплати послуг із перевірки суден на відповідність вимогам МК ОСПЗ;

- Бердянська філія Підприємства виставляла такі рахунки морському агенту товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест-Шіппінг» згідно з договором від 03.05.2018 №222-П-АМПУ-18: від 30.05.2018 № щодо сплати портових зборів; від 28.05.2018 № стосовно оплати послуг за оформлення приходу судна в порт та послуг із перевірки суден на відповідність вимогам МК ОСПЗ; від 30.05.2018 № щодо оплати послуг за оформлення виходу судна з порту;

- Скадовська філія Підприємства виставляла такі рахунки морському агенту товариства з обмеженою відповідальністю «Ашера ЛТД» відповідно до договору від 14.12.2015 №298-П-АМПУ-15: від 03.01.2018 №2 зі сплати портових зборів; від 03.01.2018 №3 стосовно оплати послуг за оформлення приходу судна в порт та послуг за оформлення виходу судна з порту; від 03.01.2018 №6 щодо оплати послуг із перевірки суден на відповідність вимогам МК ОСПЗ;

- Херсонська філія Підприємства виставляла такі рахунки морському агенту ТОВ «ГЛОБАЛ» згідно з договором від 11.05.2015 №278-П-АМПУ-18: від 29.05.2018 №1583/879 зі сплати портових зборів; від 30.05.2018 №1697 стосовно оплати послуг за оформлення приходу судна в порт, послуг за оформлення виходу судна з порту, послуг з перевірки суден на відповідність вимогам МК ОСПЗ.

Морський агент після отримання зазначених рахунків від Підприємства надає відповідні рахунки зі сплати портових зборів та інших послуг (за вільними тарифами) судновласнику.

Аналогічна ситуація щодо оплати послуг за оформлення приходу судна в порт, послуг за оформлення виходу судна з порту, послуг з перевірки суден на відповідність вимогам МК ОСПЗ у 2017 та 2018 роках спостерігається щодо усіх філій Підприємства.

За інформацією, наданою листами Підприємства від 13.02.2018 №1024, від 15.03.2018 №1755 і від 31.07.2018 №5636, послуга з перевірки суден на відповідність вимогам МК ОСПЗ на платній основі не надавалася виключно на території Одеської філії у 2017 році. У 2018 році плата за зазначену послугу справлялася кожною філією Підприємства, включаючи Одеську.

Тобто, Підприємство виставляє морському агенту рахунки зі сплати судновласником: за послуги з оформлення приходу суден в порт та оформлення виходу суден із порту; за послуги з перевірки суден на відповідність вимогам МК ОСПЗ, та рахунки зі сплати зазначеним судновласником корабельного збору.

Крім того, Підприємство надало Відділенню інформацію щодо обсягів стягнення із судновласників розмірів плат (без ПДВ) щодо усіх філій:

- за 2017 рік: за оформлення приходу суден у порт - у сумі 14 785,1 тис. грн.; за оформлення виходу суден із порту - у сумі 17 659,7 тис. грн.; за послуги з перевірки суден на відповідність вимогам МК ОСПЗ - у сумі 5 937,5 тис. грн.;

- за 2018 рік: за оформлення приходу суден у порт - у сумі 17 583,66 тис. грн.; за оформлення виходу суден із порту - у сумі 24 451,42 тис. грн.; за послуги з перевірки суден на відповідність вимогам МК ОСПЗ - у сумі 7 371,21 тис. грн.

Обсяг нарахованого корабельного збору (без ПДВ) щодо усіх філій Підприємства становив у 2017 році 2 630 262,1 тис. грн., а у 2018 році - 2 153 497,8 тис. грн.

Вказане свідчить про нарахування та стягнення Підприємством з судновласників плати за послуги з оформлення приходу суден у порт та оформлення виходу суден із порту; за послуги з перевірки суден на відповідність вимогам МК ОСПЗ, при сплаті у повному обсязі зазначеними судновласниками корабельного збору.

Згідно з частинами першою і другою статті 21 Закону України «Про морські порти України» тарифи на спеціалізовані послуги, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, та послуги, які оплачуються у складі портових зборів, підлягають державному регулюванню національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту.

Перелік спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню, визначає Кабінет Міністрів України.

Розміри ставок портових зборів для кожного морського порту встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту, відповідно до затвердженої нею методики.

Прикінцевими положення Закону України «Про морські порти України» передбачено, що тимчасово, до створення національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту, її функції та повноваження, визначені цим Законом, виконує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту.

Станом на день прийняття АМК рішення №93-р/тк таким органом є Міністерство.

Відповідно до частини першої статті 74 Кодексу торговельного мореплавства України (далі - КТМ України) організація та забезпечення безпеки мореплавства у морському порту покладаються на адміністрацію морських портів України.

Статтею 75 КТМ України передбачено, що державний нагляд за безпекою мореплавства у морському порту, на підходах до нього та в суміжних акваторіях здійснюється капітаном морського порту. Межі зони нагляду, на яку поширюються повноваження капітана морського порту щодо здійснення ним державного нагляду за безпекою мореплавства, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері безпеки на морському і річковому транспорті.

Державний нагляд за безпекою мореплавства у морських терміналах, розташованих у межах територій та акваторій, відокремлених від основної території та акваторії відповідного морського порту, здійснює окремий підрозділ служби капітана морського порту.

Капітан морського порту та служба капітана морського порту діють на підставі положення, яке затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту.

До функцій капітана морського порту належить оформлення приходу суден у морський порт і виходу з морського порту (пункт 9 частини першої статті 78 КТМ України).

Згідно з пунктом в) частини другої статті 91 КТМ України у разі несплати портових зборів, капітан морського порту відмовляє судну у видачі дозволу на вихід з порту.

Пунктом 1.4 Порядку справляння та розміри ставок портових зборів затверджено наказом Міністерства від 27.05.2013 №316 (далі - Порядок-1), передбачено, що сплата портових зборів у морських портах здійснюється до виходу судна з морського порту, а за транзитний прохід каналами - шляхом попередньої оплати або безпосередньо на вході у канал.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку-1 із суден груп А, Б і Г справляється корабельний збір за одиницю умовного об`єму судна (за 1 куб. м об`єму судна) за кожний вхід в акваторію морського порту, операційну акваторію причалу (причалів), а також вихід з акваторії морського порту, операційної акваторії причалу (причалів) за ставками, наведеними в додатку 2 до Порядку.

Ставки, наведені в додатку 2 до цього Порядку, не передбачають додаткове окреме справляння корабельного збору за вхід та вихід в операційну акваторію причалу (причалів), за винятком випадків, зазначених у цьому додатку.

Згідно з пунктом 2.9 Порядку-1 у випадку, коли судно входить в акваторію морського порту для виконання вантажних операцій і такі операції повністю виконуються в операційній акваторії причалу (причалів), балансоутримувачем яких є адміністрація морських портів України, а після завершення вантажних операцій судно здійснює вихід із акваторії морського порту, - корабельний збір стягується повністю на користь адміністрації морських портів України за ставками, наведеними в додатку 2 до цього Порядку для відповідного морського порту.

Пунктом 2.10 Порядку-1 передбачено, що у випадку, коли судно входить в акваторію морського порту для виконання вантажних операцій і такі операції повністю виконуються в операційній акваторії причалу (причалів), що знаходиться у межах акваторії морського порту та яка перебуває у недержавній формі власності і збудована до набрання чинності Законом України «Про морські порти України» та внесена до реєстру гідротехнічних споруд морських портів України, а після завершення вантажних операцій судно здійснює вихід із акваторії морського порту, - корабельний збір, що стягується:

- на користь адміністрації морських портів України, розраховується за ставками, наведеними в додатку 2 до цього Порядку для відповідного морського порту, за кожний вхід в акваторію морського порту та кожний вихід з акваторії морського порту з використанням коефіцієнта 0,5 (у випадку, якщо судно використовує гідротехнічні споруди портової акваторії) або 0,2 (у випадку, якщо судно не використовує гідротехнічні споруди портової акваторії) до умовного об`єму суден;

- на користь власника операційної акваторії причалу (причалів), розраховується за ставками, наведеними в додатку 2 до цього Порядку для відповідного морського термінала, за кожний вхід в операційну акваторію причалу (причалів) та за кожний вихід з операційної акваторії причалу (причалів).

Відповідно до Порядку обліку та використання коштів від портових зборів, затвердженого наказом Міністерства від 27.05.2013 №316 (далі - Порядок-2), Порядок-2 регулює питання, пов`язані з обліком та використанням коштів від портових зборів, що справляються в установленому законодавством порядку, крім адміністративного збору, а також установлює єдиний порядок обліку та звітності щодо використання цих коштів, та є обов`язковим для застосування усіма суб`єктами господарювання різних форм власності, на користь яких в установленому законодавством порядку справляються корабельний, канальний, маяковий, причальний, якірний та санітарний портові збори (пункти 1.1 та 1.2 Порядку-2).

Згідно з пунктом 2.1 Порядку-2 кошти від корабельного збору використовуються у тому числі на заходи, пов`язані із забезпеченням безпеки судноплавства на судноплавних шляхах.

Частиною першою статті 79 Закону України «Про морські порти України» встановлено, що розпорядження капітана морського порту з питань забезпечення безпеки мореплавства і порядку в морському порту, що належать до його компетенції, обов`язкові для всіх суден, юридичних і фізичних осіб, які перебувають в акваторії та на території цього морського порту.

У часових межах проведення Відділенням досліджень і розслідування у справі №27-01/2017 (2017 - 2018 роки) порядок діяльності капітана морського порту та служби капітана морського порту в частині здійснення ними нагляду та забезпечення безпеки мореплавства у морському порту, на підходах до нього та в суміжних акваторіях визначався Положенням про капітана морського порту та службу капітана морського порту, затвердженим наказом Міністерства від 27.03.2013 №190 (далі - Положення-1) (втратило чинність внаслідок набрання чинності 14.05.2019 наказом Міністерства від 18.04.2019 №266 «Про затвердження Змін до Положення про капітана морського порту та службу капітана морського порту», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.04.2019 за №448/33419).

Відповідно до пункту 1.1 Положення-1 капітан морського порту очолює службу капітана морського порту, яка входить до складу адміністрації морських портів України.

Згідно з пунктами 7 і 9 частини першої статті 78 КТМ України та Положення-1 до функцій капітана морського порту належать: нагляд за дотриманням вимог щодо порядку заходження суден у морський порт і виходу з морського порту; оформлення приходу суден у морський порт і виходу з морського порту.

Процедура оформлення приходу суден у морський порт і виходу з морського порту передбачена Правилами контролю суден з метою забезпечення безпеки мореплавства, затвердженими наказом Міністерства від 17.07.2003 №545, та Порядком оформлення приходу суден у морський порт, надання дозволу на вихід суден у море та оформлення виходу суден із морського порту, затвердженим наказом Міністерства від 27.06.2013 №430.

Вказаними нормативними актами плата за оформлення приходу (виходу) в (із) порт (порту) судна не передбачена.

Отже, заходи, пов`язані із забезпеченням безпеки судноплавства на судноплавних шляхах включають в себе заходи з оформлення приходу суден у морський порт і виходу суден із морського порту та оплачуються коштами від корабельного збору.

З метою реалізації норм, правил, стандартів і процедур Конвенції СОЛАС-74, Міжнародного кодексу з охорони суден і портових засобів, інших міжнародних та національних нормативних актів з морської безпеки адміністрацією морських портів України у встановленому законом порядку створюється служба морської безпеки (далі - СМБ).

Типове положення про службу морської безпеки порту затверджене наказом Міністерства від 25.08.2011 №339 (далі - Положення-2).

Пунктом 1.4 Положення-2 передбачено, що СМБ є структурним підрозділом адміністрації морських портів України, морського термінала або портового оператора, який відповідає за впровадження й підтримання належного рівня морської безпеки в адміністрації морських портів України, морського термінала або портового оператора, підтримання режиму перебування в порту, захист об`єктів портової інфраструктури, суден, що перебувають в адміністрації морських портів України, морського термінала або портового оператора, їх екіпажів і пасажирів від актів піратства, тероризму, актів незаконного втручання та інших протиправних дій.

До основних завдань СМБ віднесено в тому числі: реалізацію в портах та ПЗ (далі - портові засоби, у тому числі термінали) норм, правил, стандартів і процедур глави ХІ-2 Додатка до Конвенції СОЛАС-74, Кодексу ОСПЗ, інших міжнародних та національних нормативних актів з морської безпеки (підпункт 3.1.1 пункту 3.1 Положення-2); здійснення перевірок суден, які зайшли в порт або ПЗ, щодо відповідності вимогам глави ХІ-2 Додатка до Конвенції СОЛАС-74 та КМ ОСПЗ (підпункт 3.1.10 пункту 3.1 Положення-2).

Вказаними нормативними актами плата за послуги, пов`язані з перевіркою суден на відповідність вимогам МК ОСПЗ, не передбачена.

Тобто, послуги, пов`язані з перевіркою суден на відповідність вимогам МК ОСПЗ, спрямовані на забезпечення безпеки судноноплавства, входять до складу та оплачуються коштами від корабельного збору.

Таким чином, у Підприємства відсутні підстави для застосування вільних тарифів на послуги з оформлення приходу суден у морський порт і виходу з морського порту, послуги, пов`язані з перевіркою суден на відповідність вимогам МК ОСПЗ, оскільки оформлення приходу суден у морський порт і виходу суден з морського порту сплачено у складі корабельного збору.

Однак, як встановлено в ході розгляду антимонопольної справи, Підприємство нараховувало та стягувало з судновласників плату: за послуги з оформлення приходу суден у порт та оформлення виходу суден із порту; за послуги з перевірки суден на відповідність вимогам МК ОСПЗ, при сплаті у повному обсязі зазначеними судновласниками корабельного збору.

Чинне законодавство покладає обов`язок на судновласника щодо сплати портових зборів у повному обсязі. Провадження діяльності судновласником на території порту без сплати портових зборів неможливе.

Сплативши корабельний збір судновласники мали право на отримання послуг, які оплачуються у складі корабельного збору, а саме: послуг з оформлення приходу судна в порт та оформлення виходу судна з порту; за послуги з перевірки судна на відповідність вимогам МК ОСПЗ, та не сплачувати повторно за ці послуги.

Через відсутність альтернативних джерел отримання послуг, які входять та оплачуються у складі портових зборів, Підприємство стає для судновласників єдиним партнером на території портів України, стосунків з яким неможливо уникнути.

Отже, нарахування та стягнення Підприємством з судновласників додаткових коштів за послуги з оформлення приходу суден у порт, оформлення виходу суден із порту, за послуги з перевірки суден на відповідність вимогам МК ОСПЗ, які вже оплачені судновласниками у складі корабельного збору, було б неможливим за умов існування значної конкуренції на ринку надання послуг, які оплачуються у складі корабельного збору.

Слід також зазначити, що наказом Міністерства від 18.04.2019 №266 «Про затвердження Змін до Положення про капітана морського порту та службу капітана морського порту» внесені зміни до Положення-1 відповідно до яких капітан морського порту керує службою капітана морського порту (далі - Служба), яка входить до складу Державної служби морського та річкового транспорту України (Морська адміністрація).

Так, відповідно до пункту 1 розділу І Положення-1 капітан морського порту призначається на посаду та звільняється з посади відповідно до Закону України «Про державну службу».

Пунктом 2 розділу І Положення-1 визначено, що капітан морського порту підпорядковується Голові Морської адміністрації. Служба є самостійним структурним підрозділом Морської адміністрації, що забезпечує державний нагляд (контроль) за безпекою мореплавства, у тому числі у морських терміналах, розташованих у межах територій та акваторій, відокремлених від основної території та акваторій відповідного морського порту, відповідно до статті 75 Кодексу торговельного мореплавства. У частині, що стосується забезпечення безпеки мореплавства, капітан морського порту та Служба взаємодіють із відповідною адміністрацією морського порту відповідно до Кодексу торговельного мореплавства України, Закону України «Про морські порти України» та цього Положення. Капітан морського порту та працівники Служби є державними службовцями.

Згідно з пунктом 3 розділу І Положення-1 межі зони нагляду, на яку поширюються повноваження капітана морського порту щодо здійснення ним державного нагляду за безпекою мореплавства, визначаються Морською адміністрацією відповідно до статті 75 КТМ.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Положення-1 у сфері забезпечення безпеки мореплавства капітан морського порту та Служба взаємодіють з адміністрацією відповідного морського порту, зокрема щодо заходу / виходу судна у/з морський(ого) порт(у).

Листом від 27.06.2019 №7367/27/10-19 Міністерство повідомило АМК таке: «...у зв`язку із звільненням капітанів морських портів філій ДП "АМПУ" (адміністрацій морських портів) і працівників відповідних служб капітанів морських портів та внаслідок набрання чинності наказом Міністерства інфраструктури України від 18.04.2019 № 266 «Про затвердження Змін до Положення про капітана морського порту та службу капітана морського порту», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.04.2019 за № 448/33419, наказом ДП «АМПУ» від 03.06.2019 № 89/10 внесено зміни у додаток № 1 до Положення про порядок розробки, введення в дію та перегляду вільних цін (тарифів) відокремленими підрозділами (філіями) державного підприємства «Адміністрація морських портів України», затвердженого наказом ДП "АМПУ" від 23.12.2014 № 254 (зі змінами), шляхом виключення підпунктів 1, 2 Переліку робіт (послуг), які філії ДП "АМПУ" (за наявності відповідних структурних підрозділів, об`єктів інфраструктури, ресурсів) зобов`язані виконувати для замовників зі сплатою за вільними цінами (тарифами). Відповідно до вказаного наказу, з дати звільнення капітанів морських портів філій ДП «АМПУ» (адміністрацій морських портів) начальникам філій ДП «АМПУ» (адміністрацій морських портів) необхідно припинити виконання для замовників робіт (послуг) зі сплатою за вільними цінами (тарифами) за послуги служби капітана морського порту та послуги дипломно-паспортного відділу та привести накази філій ДП «АМПУ» (адміністрацій морських портів) у відповідність до цього наказу».

За чинними нормативно-правовими актам на сьогодні капітани морських портів і їх Служби підпорядковані Морській адміністрації та у зв`язку із цим Підприємством прийнято наказ щодо припинення виконання для замовників робіт (послуг) зі сплатою за вільними цінами (тарифами), зокрема, за послуги служби капітана морського порту.

Наказом Міністерства від 25.06.2019 №460 «Про внесення змін до наказу Міністерства інфраструктури України від 27 травня 2013 року № 316», який набрав чинності 13.08.2019, були внесені зміни до пункту 2.1 розділу ІІ Порядку-2.

Згідно з пунктом 2.1 розділу II Порядку-2 кошти від корабельного збору використовуються: на утримання та очищення акваторії порту та операційної акваторії причалу (причалів) від наносів і речовин, що забруднюють її поверхню і дно; на утримання, ремонт, модернізацію, реконструкцію і будівництво огороджувальних і берегоукріплювальних споруд порту; на виконання промірних робіт на акваторії порту та операційній акваторії причалу (причалів); на суднопідйомні та підводно-технічні роботи на акваторії порту та операційній акваторії причалу (причалів), включаючи попереднє водолазне обстеження дна та підняття втрачених (скинутих) великогабаритних предметів, такелажу та оснащення суден; на днопоглиблювальні роботи, пов`язані з підтримкою, поліпшенням, розвитком (розширенням) акваторії порту та операційної акваторії причалу (причалів); на заходи, пов`язані із забезпеченням безпеки судноплавства, що полягають в організації та забезпеченні безпечної експлуатації, підтриманні в належному стані гідротехнічних споруд, спеціалізованих суден, необхідного обладнання, пристроїв і механізмів для ліквідації аварій в акваторії морського порту; на утримання персоналу, що бере участь у проведенні робіт і здійснює технічний нагляд за будівництвом (придбанням, виготовленням), модернізацією, реконструкцією, ремонтом та експлуатацією акваторії і операційної акваторії причалу (причалів) та інших необоротних активів, що використовуються на зазначені в цьому пункті цілі, у тому числі на забезпечення соціальних гарантій цього персоналу; на забезпечення функціонування та розвитку національної системи пошуку і рятування в морському пошуково-рятувальному районі України; на компенсацію інвестицій, внесених суб`єктами господарювання у стратегічні об`єкти портової інфраструктури, що є об`єктами державної власності, у порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України відповідно до чинного законодавства; на компенсацію вартості підводних гідротехнічних споруд (канали, операційні акваторії причалів тощо), що були збудовані за рахунок приватних інвестицій до набрання чинності Законом України «Про морські порти України» та внесені до реєстру гідротехнічних споруд у встановленому законодавством порядку, що передаються у державну власність, у порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до інформації, розміщеної 05.10.2019 на сайті Підприємства «Тарифна рада ДП «АМПУ» прийняла рішення про виключення з переліку послуг, які надаються за вільними тарифами, послуги з перевірки суден на відповідність вимогам Міжнародного Кодексу з охорони суден і портових засобів (МК ОСПЗ).

Фахівці АМПУ проаналізували чинне законодавство, міжнародні конвенції та угоди, до яких приєдналася Україна. За результатом цієї роботи було прийняте рішення, що здійснення такої перевірки суден на безоплатній основі дозволить привести дотримання вимог Міжнародного Кодексу з охорони суден і портових засобів у морських портах України у відповідність до міжнародної практики. У той же час зниження фінансового навантаження на кожну тонну вантажу, що перевалюється в українських портах, сприятиме підвищенню їх конкурентоспроможності».

Таким чином, у зв`язку із внесенням змін до нормативно-правових актів Підприємством припинено дії, які є порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченими частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним становищем на ринках послуг, які надаються та оплачуються у складі корабельного збору, а саме в частині нарахування та стягнення із судновласників додаткових коштів за послуги з оформлення приходу суден у порт та виходу суден із порту, за послуги з перевірки суден на відповідність вимогам Міжнародного кодексу з охорони суден і портових засобів.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

У частині першій статті 48 Закону зазначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Згідно з частиною першою статті 60 Закону заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 50 Закону порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є зловживання монопольним (домінуючим) становищем.

Статтею 13 Закону передбачено, що зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб`єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку, зокрема, визнається застосування різних цін чи різних інших умов до рівнозначних угод з суб`єктами господарювання, продавцями чи покупцями без об`єктивно виправданих на те причин.

Зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку забороняється і тягне за собою відповідальність згідно з законом.

Згідно з частиною першою статті 59 Закону підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є:

неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи;

недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими;

невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи;

заборона концентрації відповідно до Закону України «Про санкції»;

порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до пунктів 16 та 17 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» розгляді справ зі спорів, пов`язаних із зловживанням монопольним становищем на ринку, господарським судам необхідно мати на увазі, що наведений у статті 29 Господарського кодексу України (далі - ГК України) перелік дій, що визнаються таким зловживанням, не можна вважати вичерпним. Згідно з приписом частини першої статті 41 ГК України законодавство, що регулює відносини, які виникають у зв`язку з недобросовісною конкуренцією, обмеженням та попередженням монополізму у господарській діяльності, складаються з цього Кодексу, закону про Антимонопольний комітет України, інших законодавчих актів. До таких законодавчих актів належить і Закон, який передбачає як кваліфікуючі ознаки зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку (частина перша статті 13), так і перелік відповідних дій чи бездіяльності (частина друга цієї статті).

У застосуванні відповідної статті Закону господарським судам необхідно мати на увазі, що частина перша її містить кваліфікуючі ознаки зловживання монопольним (домінуючим) становищем стосовно необмеженого кола випадків такого зловживання, а частина друга - перелік деяких з числа відповідних випадків, причому цей перелік не є вичерпним. Отже, сама лише відсутність у згаданому переліку вказівки про ті чи інші дії (бездіяльність) суб`єкта господарювання не є перешкодою для кваліфікації таких дій (бездіяльності) за ознаками частини першої даної статті.

Стаття 13 Закону не містить положень стосовно мінімальної кількості фактів (подій), яка вважалася б достатньою для кваліфікації дій суб`єктів господарювання за ознаками зловживання монопольним (домінуючим) становищем. Отже, в принципі й одноразове відповідне порушення, належним чином встановлене й доведене, може бути підставою для здійснення такої кваліфікації.

Згідно з пунктом 14 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» для кваліфікації дій суб`єктів господарювання як зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, або як антиконкурентних узгоджених дій, або як недобросовісної конкуренції не є обов`язковим з`ясування настання наслідків у формі відповідно недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання (конкурентів, покупців) чи споживачів, зокрема через заподіяння їм шкоди (збитків) або іншого реального порушення їх прав чи інтересів, чи настання інших відповідних наслідків.

Достатнім є встановлення самого факту вчинення дій, визначених законом як зловживання монопольним (домінуючим) становищем (частина друга статті 13 Закону), або як антиконкурентні узгоджені дії (частина друга статті 6 Закону), або як недобросовісна конкуренція (статті 5, 7, 9, 11, 13 - 15 і 19 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції»), або можливості настання зазначених наслідків у зв`язку з відповідними діями таких суб`єктів господарювання (частина перша статей 6 і 13 Закону, статті 4, 6, 8, 151, 16, 17 і 18 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції»). В останньому випадку господарським судам необхідно з`ясовувати та відображати в судових рішеннях, в чому конкретно полягають відповідні наслідки, що могли б настати в результаті дій суб`єктів господарювання, які мають ознаки зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, або антиконкурентних узгоджених дій, або недобросовісної конкуренції.

ВИСНОВКИ

Підприємство зазначає, що:

- не є єдиним суб`єктом господарювання, на користь якого справляються портові збори, у тому числі і корабельний;

- додатком 2 до Порядку-1 затверджено ставки корабельного збору, суб`єкт справляння в якому зазначено «морський потр/морпський термінал», а саме, поряд з 13 морськими портами, вказані такі суб`єкти господарювання: Морський термінал ТОВ «МСП Ніка-Тера» (операційна акваторія причалу (причалів); Морський термінал ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Нібулон» (операційна акваторія причалу (причалів); Морський термінал ТОВ «ТІС - Контейнерний термінал» (операційна акваторія причалів №№ 19, 20, 21, 22); Морський термінал ТОВ «ТІС - Руда» (операційна акваторія причалу № 18);

- про діяльність інших суб`єктів господарювання АМК добре відомо, оскільки тимчасовою адміністративною колегією АМК розглядалися заяви ТІС-РУДА, ТОВ «ТІС-КОНТЕЙНЕРНИЙ ТЕРМІНАЛ», ТОВ «ТІС-ВУГІЛЛЯ» щодо зволікання Підприємства у проведенні днопоглиблення підхідного каналу морського порту «Южний» та виконання плану розвитку морського порту «Южний» та 18.07.2019 тимчасовою адміністративною колегією АМК надано обов`язкові рекомендації від 18.07.2019 №1-рк/тк про зобов`язання усунути порушення законодавства про захист економічної конкуренції та припинення дій, які можуть мати негативний вплив на конкуренцію та зобов`язано Підприємство забезпечити здійснення всіх дій, необхідних для проведення днопоглиблювальних робіт внутрішнього каналу до акваторії причалів №18-22, водного підходу до розворотного місця та розворотного місця Б=650м, частини операційної акваторії причалів №№ 18,19,20 на проектну глибину 19 м, частини операційної акваторії причалів № 21,22 на проекту глибину 16 м, у морському порту «Южний» відповідно до проекту «Реконструкція водних підходів, маневрових зон та операційних акваторій біля причалів з урахуванням перспективного вантажообігу морського порту «Южний» в м. Южне Одеської області (перша черга будівництва), затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 14.04.2017 №324-р (далі - Рекомендації);

- з Рекомендацій вбачається та рішенням №93-р/тк підтверджується необ`єктивне відношення АМК до учасників ринку в морських портах, та тим самим, як приклад у Рекомендаціях, АМК створюються не рівні конкурентні умови, надаючи переваги у днопоглибленні біля причалів саме ТОВ ТІС-РУДА, ТОВ «ТІС-КОНТЕЙНЕРНИЙ ТЕРМІНАЛ», ТОВ «ТІС-ВУГІЛЛЯ», поряд з яким у морському порту Південний здійснюють діяльність, інші суб`єкти ДП «МТП «ЮЖНИЙ», ТОВ «Дельта Вілмар СНД», ПАТ «ОПЗ», МНТ «Південний», ТОВ «Термінал Кепітал Інвест», ТОВ «Боріваж», ТОВ «Рисоіл-Юг» тощо.

Так, судом встановлено, що у відповідності до Порядку-1 крім Підприємства свій морський причал мають ТОВ «МСП Ніка-Тера», ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Нібулон», ТОВ «ТІС - Контейнерний термінал» та ТОВ «ТІС - Руда».

Проте, основну частину ринку щодо справляння портових зборів займає саме Підприємство - 13 морських портів.

Відтак, оскільки у судновласників відсутні альтернативні джерела отримання послуг, які входять та оплачуються у складі портових зборів, Підприємство є для судновласників єдиним партнером на території портів України, відносин з яким неможливо уникнути.

Щодо Рекомендацій АМК, то вони стосуються проведення Підприємством днопоглиблювальних робіт внутрішнього каналу і не мають жодного відношення до нарахування позивачем сум за послуги з оформлення приходу судна в порт та оформлення виходу судна з порту і з перевірки судна на відповідність вимогам МК ОСПЗ.

Також позивач зазначає про те, що: у Переліку спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій та які підлягають державному регулюванню, відсутня послуга оформлення приходу суден у морський порт і виходу з морського порту, а тому Підприємством правомірно нараховувалася за вільним тарифом; неможливо ототожнювати функції капітанів морських портів із заходами забезпечення безпеки мореплавства з подальшим покриттям витрат на виконання державного нагляду (контролю) за безпекою мореплавства за рахунок корабельного збору.

З аналізу норм КТМ України, Закону України «Про морські порти України» та Положення-1 вбачається, що оформлення приходу суден у морський порт і виходу з морського порту - це законодавчо визначена функція капітана морського порту, який є посадовою особою, уповноваженою на здійснення державного нагляду за мореплавством у морському торгівельному порту України.

Відтак, оформлення приходу суден у морський порт і виходу з морського порту відноситься до заходів, пов`язаних із забезпеченням безпеки судноплавства на судноплавних шляхах, при цьому за кожний вхід суден у порт та вихід з порту нараховується корабельний збір у розмірі, визначеному Порядком-1.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 14.12.2014, постановах Вищого господарського суду України від 10.06.2015 зі справи №908/3150/14 та від 10.08.2016 зі справи №908/218/16.

Процедура оформлення приходу суден у морський порт і виходу з морського порту передбачена Правилами контролю суден з метою забезпечення безпеки мореплавства, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 17.07.2003 №545 (далі -Правила), та Порядком оформлення приходу суден у морський порт, надання дозволу на вихід суден у море та оформлення виходу суден із морського порту, затвердженим наказом Міністерства інфраструктури України від 27.06.2013 №430 (далі - Порядок-3).

Відповідно до Правил та Порядку-3 оформлення приходу (виходу) в (із) порт (порту) судна та його перевірка (контроль) є заходами, пов`язаними із забезпеченням безпеки судноплавства на судноплавних шляхах. Вказаними нормативними документами плата за оформлення приходу (виходу) в (із) порт (порту) судна та його перевірку не передбачена.

Водночас, згідно з Порядком-1 заходи, пов`язані із забезпеченням безпеки судноплавства на судноплавних шляхах, оплачуються коштами від корабельного збору, тобто дії капітана порту з оформлення приходу/виходу суден з/в порт оплачуються портовими зборами.

Отже, під час розгляду відповідачем антимонопольної справи щодо зловживання Підприємством монопольним (домінуючим) становищем на ринку, АМК було належним чином проведено економічний аналіз ринку за часовими межами, встановлено сукупність факторів та бар`єрів на товарному ринку, враховано зміни у законодавстві, а також доведено монопольне (домінуюче) становище Підприємства на відповідному ринку.

З огляду на викладене, позовні вимоги Підприємства задоволенню не підлягають.

За приписами статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 129, 233, 236 - 238, 240 та 241 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні позову державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (01135, м. Київ, просп. Перемоги, буд. 14; ідентифікаційний код 38727770) до Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45; ідентифікаційний код 00032767) про визнання недійсним рішення від 09.12.2019 №93-р/тк.

2. Судові витрати покласти на державне підприємство «Адміністрація морських портів України».

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05.06.2020.

Суддя О.В. Марченко