ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2020 р. Справа№ 911/2295/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Буравльова С.І.

Пашкіної С.А.

при секретарі судового засідання Бовсунівській Л.О.

за участю представників сторін

від позивача Трегубова А.В.

від відповідача не з`явився

від третьої особи 1 Дмитренко О.О.

від третьої особи 2 Поліщук В.У.

розглянувши апеляційні скарги Акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" та Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

на рішення Господарського суду Київської області від 20.02.2020 (повний текст складено 18.03.2020)

у справі №911/2295/19 (суддя Рябцева О.О.)

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 119)"

треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача

1.Акціонерне товариство „Оператор газорозподільної системи „Київоблгаз"

2.Акціонерне товариство „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України"

про зобов`язання повернути в натурі безпідставно набуте майно та стягнення 269 613,76 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 119)" (відповідач) про зобов`язання відповідача повернути в натурі безпідставно набуте майно - природній газ в обсязі 40,346 тис. куб. метрів та стягнення 269613,76 грн., що є вартістю безпідставно набутого майна - природного газу в обсязі 40,346 тис. куб. метрів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в лютому 2017 року безпідставно набув з газотранспортної системи 40,346 тис. куб. метрів природного газу, власником якого є Акціонерне товариство "Укртрансгаз", які позивач просить зобов`язати повернути, на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України, а у випадку встановлення відсутності у відповідача безпідставно набутих обсягів природного газу, стягнути його вартість.

Рішенням Господарського суду Київської області від 20.02.2020 у справі №911/2295/19 в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

При ухваленні зазначеного рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що Державним підприємством "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 119)" у спірний період природний газ спожито на підставі укладених з НАК "Нафтогаз України" договорів постачання природного газу. Таким чином, позивач не довів належними та допустимими доказами наявність умов, що є правовою підставою для застосування ст.1212 Цивільного кодексу України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 20.02.2020 скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Також, не погоджуючись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 20.02.2020 скасувати, в частині відмови у стягненні вартості природного газу, та прийняти в цій частині нове рішення про стягнення 269613,76 грн.

Вимоги та доводи апеляційних скарг мотивовані тим, що суд першої інстанції безпідставно та необґрунтовано дійшов висновку про відбір відповідачем природного газу у спірний період за договорами постачання природного газу, укладеними з Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", оскільки такий висновок не підтверджений жодними належними та допустимими доказами, зокрема, актами приймання-передачі природного газу, а сам лише факт укладення таких договорів не свідчить про здійснення поставки природного газу. Крім того, апелянти зазначають, що здійснений відповідачем відбір природного газу в спірному обсязі з ресурсу позивача за відсутності у відповідача постачальника природного газу у спірний період вказує на наявність умов, що є правовою підставою для застосування приписів ст.1212 Цивільного кодексу України.

Згідно з Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2020 по справі №911/2295/19 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сітайло Л.Г. судді: Буравльов С.І., Пашкіна С.А

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2020 відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд справи на 03.06.2020.

15 травня 2020 року, через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду, від третьої особи 1 надійшов відзив на апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та АТ "Укртрансгаз".

В судовому засіданні 03.06.2020 представник третьої особи 1 заперечив проти доводів, викладених в апеляційних скаргах та просив залишити без змін оскаржуване рішення. Представники позивача та третьої особи 2 підтримали доводи, викладені в апеляційних скаргах та просили скасувати оскаржуване рішення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Згідно з п. 11 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника відповідача.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вислухавши пояснення представників сторін, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

21 вересня 2016 року між Публічним акціонерним товариством "Нафтогаз України" (постачальник) та Державним підприємством "Підприємство Бориспільської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київської області (№ 119)" (споживач) укладено договір №1577/1617-ТЕ-17 постачання природного газу (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Згідно з п. 1.2 Договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Пунктом 1.3 Договору встановлено, що за цим договором може бути поставлений природний газ власного видобутку (природний газ, видобутий на території України та/або імпортований природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00, ввезений ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на митну територію України).

Згідно з п. 2.1 договору постачальник передає споживачу з 01.10.2016 р. по 31.03.2017 р. (включно) природний газ обсягом до 219,0 тис. куб. метрів, у тому числі за місяцями, зокрема у лютому 2017 року - 39 тис. куб. метрів.

Обсяги природного газу, які планується поставити згідно з цим договором (планований обсяг), повністю забезпечують споживача природним газом для потреб, зазначених у пункті 1.2 договору (п. 2.2 Договору).

Пунктом 3.2 договору встановлено, що споживач подає постачальнику до 15 числа місяця, що передує місяцю постачання природного газу, належним чином оформлену заявку на планові обсяги використання природного газу на наступний місяць, підписану уповноваженою особою. У разі неподання або несвоєчасного подання заявки споживачем постачальник може користуватися плановими обсягами, зазначеними у пункті 2.1 договору, на відповідний місяць.

Відповідно до пункту 3.4 договору приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання газу споживачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

Пунктом 3.5 договору встановлено, що споживач зобов`язується подати не пізніше 7 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, постачальнику:

- завірену копію акта про надання послуг з розподілу (транспортування) природного газу за розрахунковий місяць, складеного між споживачем та оператором газарозподільних мереж (газотранспортної системи). Разом з копією акта споживач подає за підписом уповноваженої особи інформацію стосовно детальної розбивки кількості природного газу, зазначеної в акті, за категоріями (у тому числі згідно з цим договором);

- підписані та скріплені печаткою споживача два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного природного газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість.

Згідно з п. 4.1 договору кількість природного газу, яка передається споживачу, визначається за показами комерційних вузлів обліку природного газу споживача відповідно до вимог, установлених Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2494 та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2493.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2016 р. до 31.03.2017 р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 12.1 Договору).

Додатковою угодою № 2 від 30.01.2017 р. до договору № 1577/1617-ТЕ-17 від 21.09.2016 р., сторони погодили, в зв`язку з перейменуванням споживача на Державне підприємство "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 119)", по тексту договору слова "Державне підприємство "Підприємство Бориспільської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київської області (№ 119)"" замінити словами "Державне підприємство "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 119)"".

Місцевим господарським судом встановлено, що на виконання умов договору № 1577/1617-ТЕ-17 від 21.09.2016 ПАТ "НАК "Нафтогаз України" у період з листопада 2016 року по січень 2017 року передало, а ДП "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 119)" прийняло природний газ, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу від 30.11.2016 р. на суму 167557,52 грн, від 31.12.2016 р. на суму 206455,02 грн, від 31.01.2017 р. на суму 210837,58 грн.

Також, в межах погоджених з постачальником обсягів (п. 2.1 договору № 1577/1617-ТЕ-17 постачання природного газу від 21.09.2016) у лютому 2017 року, ДП "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 119)" прийнято природний газ в обсязі 31,873 тис. куб. мертів та подано постачальнику підписаний зі сторони ДП "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 119)" Акт прийому-передачі природного газу від 28.02.2017.

28 жовтня 2016 року між Публічним акціонерним товариством "Нафтогаз України" (постачальник) та Державним підприємством "Підприємство Бориспільської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київської області (№ 119)" (споживач) укладено договір № 1875/1617-БО-17 постачання природного газу.

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Згідно з п. 1.2 договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями.

Пунктом 1.3 договору встановлено, що за цим договором постачається імпортований газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00, ввезений ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на митну територію України).

Згідно з п. 2.1 договору постачальник передає споживачу з 01.10.2016 р. по 31.03.2017 р. (включно) природний газ обсягом до 61,0 тис. куб. метрів, у тому числі за місяцями, зокрема у лютому 2017 року - 11 тис. куб. метрів.

Пункти 2.2, 3.2, 3.4, 3.5, 4.1 та 12.1 договору № 1875/1617-БО-17 від 28.10.2016, на момент його підписання, були повністю ідентичні умовами пунктів 2.2, 3.2, 3.4, 3.5, 4.1 та 12.1 договору № 1577/1617-ТЕ-17 від 21.09.2016 р.

В подальшому в договір № 1875/1617-БО-17 від 28.10.2016 постачання природного газу було внесено зміни додатковими угодами № 1 від 28.10.2016, № 2 від 22.11.2016, № 3 від 30.12.2016, відповідно до яких, зокрема, змінювалась ціна на природний газ.

Додатковою угодою № 5 від 30.01.2017 р. до договору № 1875/1617-БО-17 від 28.10.2016 р., сторони погодили, у зв`язку з перейменуванням споживача на Державне підприємство "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 119)", по тексту договору слова "Державне підприємство "Підприємство Бориспільської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київської області (№ 119)"" замінити словами "Державне підприємство "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 119)"".

Відповідно до актів приймання-передачі природного газу ПАТ "НАК "Нафтогаз України", в період з листопада 2016 року по січень 2017 року, передало, а ДП "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 119)" прийняло природний газ на суму 191147,46 грн.

Окрім того, в межах погоджених з постачальником обсягів (п. 2.1 договору №1875/1617-БО-17 постачання природного газу від 28.10.2016) у лютому 2017 року ДП "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 119)" прийнято природний газ в обсязі 8,473 тис. куб. метрів та подано постачальнику підписаний зі сторони ДП "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 119)" Акт прийому-передачі природного газу від 28.02.2017.

Листом №26-2695/1.2-17 від 16.03.2017 р. НАК "Нафтогаз України" повернуло відповідачу без підписання акти приймання-передачі природного газу за лютий 2017 року, складених останнім відповідно до договорів №1875/1617-БО-17 від 28.10.2016 та №1577/1617-ТЕ-17 від 21.09.2016, з підстав відсутності підтвердження третьою особою відповідачу планових обсягів (номінацій) природного газу на спірний місяці поставки газу.

Місцевим господарським судом встановлено, що 31.01.2017 між Публічним акціонерним товариством "Нафтогаз України" (продавець) та ПАТ "Укртрансгаз" (покупець) укладено договір № -ВТВ про закупівлю природного газу.

Відповідно до п. 1.1 договору продавець зобов`язується передати у власність покупцеві у січні-квітні 2017 року газ природний, скраплений або в газоподібному стані (природний газ для забезпечення виробничо-технологічних потреб та власних потреб, природний газ для забезпечення балансування), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах договору.

Згідно з п. 2.1 договору продавець передає покупцеві у січні-квітні 2017 року газ в загальному обсязі 1600000 тис. куб. м, у тому числі по місяцях: у січні - 610000 тис. куб. м; у лютому - 490000 тис. куб. м; у березні - 310000 тис. куб. м; у квітні - 190000 тис. куб. м.

Відповідно до умов договору від 31.01.2017 р. № -ВТВ НАК "Нафтогаз України" передала, а ПАТ "Укртрансгаз" прийняло у лютому 2017 року імпортований природний газ за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" для забезпечення виробничо-технологічних потреб, власних потреб та для забезпечення балансування обсягом 643105,799 тис. куб. м., що підтверджується підписаним між НАК "Нафтогаз України" та ПАТ "Укртрансгаз" актом приймання-передачі природного газу від 28.02.2017 р.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач набув природний газ в останнього у лютому 2017 року в загальному обсязі 40,346 тис. куб. метрів без будь-якої підстави, в зв`язку з чим, позивач просить повернути безпідставно набуте майно в натурі на підставі ст. 1212, ч. 1 ст. 1213 Цивільного кодексу України та про відшкодування вартості такого майна на підставі ч. 2 ст. 1213 Цивільного кодексу України,

На підтвердження позовних вимог позивачем надано звіт ПАТ "Київоблгаз" про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за лютий 2017 року. Так, у тому числі з мереж УМГ ПАТ "Укртрансгаз" у лютому 2017 року, з підтвердженим обсягом номінацій, розподілено теплогенеруючим підприємствам, серед яких не значиться відповідач, 347118,150 тис.куб.м природного газу. Також подано реєстр обсягів газу, що використані споживачами по договорах з Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" із мереж ПАТ "Київоблгаз" у лютому 2017 року в розрізі їх контрагентів (споживачів), з якого вбачається, що у лютому 2017 року з підтвердженим обсягом номінацій використано теплогенеруючими підприємствами, серед яких не значиться відповідач, 50588,500 тис.куб.м природного газу.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбаченим договором.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про ринок природного газу" споживач має право, зокрема, на отримання природного газу належної якості та кількості, фізико-хімічні показники якого відповідають встановленим нормам, відповідно до умов укладених договорів, крім випадків припинення (обмеження) постачання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.

Згідно з п. 1 розділу 2 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1382/27827 "Про затвердження Правил постачання природного газу" (далі - Правила постачання природного газу) підставою для постачання природного газу споживачу є наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов.

Відповідно до п. 2 розділу 2 Правил постачання природного газу постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 ГК України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.12.2019 у справі № 910/1997/18).

Перелік способів захисту, зазначений в ч. 2 ст. 16 ЦК України, не є вичерпним та суду надано право захистити цивільне право або інтерес особи іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (ч. 3 ст. 16 ЦК України) (аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 27.02.2020 у справі №5013/458/11).

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення ст. 1212 ЦК України, які визначають умови задоволення вимог у кондикційних зобов`язаннях, передбачають одночасну сукупність таких елементів: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.05.2020 у справі № 623/3146/18).

Встановлення сукупності зазначених умов (елементів) є предметом доказування для позивача та, відповідно, оцінки для суду за результатами дослідження поданих сторонами, в обґрунтування своїх вимог чи заперечень, до суду документів.

Згідно з п. 4 глави "Визначення основних термінів та понять" розділу 1 "Загальні положення" Кодексу газорозподільних систем несанкціонований відбір природного газу - відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 глави 1 "Загальні засади, терміни та скорочення" розділу 1 "Загальні положення" Кодексу газотранспортної системи (в редакції до внесення змін постановою НКРЕКП № 1437 від 27.12.2017):

- несанкціонований відбір природного газу - відбір природного газу: за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період; без укладення відповідного договору з постачальником; шляхом самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку; шляхом самовільного відновлення споживання природного газу;

номінація - це заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності).

Доводи апелянтів щодо безпідставності набуття відповідачем природного газу, в зв`язку з відсутністю в останнього постачальника природного газу у відношенні цього газу, колегію суддів визнано безпідставними, оскільки, як вірно встановив місцевий господарський суд, з наданих позивачем реєстрів обсягів газу вбачається, що відповідний обсяг природного газу був використаний відповідачем як споживачем за договором з третьою особою через газорозподільні мережі ПАТ "Київоблгаз".

Беручи до уваги, що між позивачем, відповідачем та третьою особою в спірний період існували договірні відносини з визначеним обсягом постачання, розподілу та транспортування природного газу відповідно до укладених договорів, і відповідачем не здійснено перевищення обсягу місячної норми з відбору природного газу в розмірі кожного місяця поставки газу окремо, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що дії відповідача не можуть бути кваліфіковані як несанкціонований відбір природного газу за спірний період (аналогічних висновків за подібних правовідносин дійшов Верховний Суд у постанові від 21.03.2018 у справі №911/656/17).

Також, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що ненадання номінації на наступний місяць щодо планових обсягів постачання природного газу не звільняє НАК "Нафтогаз України від обов`язків постачати природний газ відповідачу як споживачу по укладеним між ними договорам постачання природного газу. При цьому, планові обсяги постачання природного газу визначені сторонами в п. 2.1 договорів постачання природного газу № 1577/1617-ТЕ-17 від 21.09.2016 та № 1875/1617-БО-17 від 28.10.2016, і такі обсяги постачання є узгодженими в силу умов вказаних договорів (зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, наведеній у постанові від 21.03.2018 у справі №911/656/17).

Згідно з п. 1 Розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 № 742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року" для забезпечення безперебійного постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню Публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та постачальникам природного газу до початку опалювального сезону 2016/17 року доручено видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені з ними, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2016 №357 "Про затвердження Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії", та з дотриманням принципу недискримінації.

Таким чином, НАК "Нафтогаз України", на підставі спеціального нормативного правового акта щодо опалювального сезону 2016/2017 років, яким є Розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 №742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року", було зобов`язане видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені між ними, та постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії. Відтак, господарський суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що це є обов`язком НАК "Нафтогаз України", а не його правом (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 911/656/17, від 14.05.2018 у справі № 926/680/17).

Також, при вирішенні спору судом першої інстанції вірно враховано Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 №758 (чинній в спірний період), пп. 4 п. 3 якого визначено обов`язок НАК "Нафтогаз України" постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії за цінами, на умовах та у порядку, що визначені пунктами 15-17 цього Положення.

Відповідно до п. 15 вищезазначеного Положення виробник теплової енергії до 01.04.2017 має право придбати природний газ у НАК "Нафтогаз України" для виробництва теплової енергії та/або надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, релігійним організаціям та установам, що фінансуються за рахунок державного і місцевих бюджетів, за умови, що такий виробник, на якого станом на 30.09.2015 поширювалася дія статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", виконав обов`язок щодо відкриття рахунків із спеціальним режимом використання.

Згідно з п. 17 вказаного Положення постачання природного газу НАК "Нафтогаз України" виробникам теплової енергії здійснюється на підставі договору, що враховує положення примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та з дотриманням принципу недискримінації.

Так, третя особа-2, на підставі спеціального нормативного правового акту щодо опалювального сезону 2016/2017 року, яким є розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 р. № 742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року", була зобов`язана видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені між ними та постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що дії третьої особи-2 щодо ненадання відповідачу номінацій на плановий обсяг газу, у оператора ГРМ (позивача) виник неврегульований небаланс обсягів природного газу за лютий 2017 року, тому посилання позивача у позові на відбір відповідачем природного газу за спірний період, за відсутності виданих останньому номінацій на планові поставки газу, не може бути кваліфіковано як несанкціонований та не вказує про безпідставність набуття відповідачем спірних обсягів природного газу з газотранспортної системи позивача.

Крім того, місцевий господарський суд обґрунтовано не взяв до уваги посилання позивача на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.02.2020 у справі №826/16107/18, яким було визнано протиправним та нечинним п. 1 Розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 №742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року", оскільки станом на момент прийняття рішення у даній справі (№911/2386/19) воно ще не набрало законної сили, тому встановлені в рішенні суду у справі №826/16107/18 обставини не впливають на результат вирішення спору у справі №911/2295/19.

Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем не доведено безпідставність як передачі природного газу з газотранспортної системи відповідачу, так і безпідставність отримання цього газу останнім, а також те, що власником цього газу є позивач, що зумовлює неможливість задоволення заявлених позовних вимог та зобов`язання відповідача повернути позивачу майно (природний газ) на підставі ст. 1212 ЦК України.

Крім того, відповідно до ст. 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

З огляду на необґрунтованість вимоги про повернення природного газу, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про безпідставність вимоги про стягнення вартості цього газу.

Доводи апелянтів про вихід місцевим господарським судом за межі доказування у даній справі, що зумовлено дослідженням питання виконання НАК "Нафтогаз України" умов договорів поставки природного газу та підстав відсутності підтвердженого газу відповідачу, що, на думку апелянтів не є предметом доказування/дослідження даного спору, колегією суддів визнано безпідставними, оскільки судом не надавалась оцінка правомірності дій НАК "Нафтогаз України", а лише з урахуванням змісту нормативних актів та з урахуванням правових позицій Верховного Суду встановлено, що в спірних правовідносинах не було несанкціонованого відбору відповідачем природного газу з газотранспортної системи.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Київської області від 20.02.2020 у справі №911/2295/19 відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак передбачених законом підстав для зміни та скасування оскаржуваного рішення немає.

Враховуючи вимоги ст. 129 ГПК України, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційні скарги Акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" та Акціонерного товариства "Укртрансгаз" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Київської області від 20.02.2020 у справі №911/2295/19 без змін.

2.Справу №911/2295/19 передати до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 03.06.2020.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.І. Буравльов

С.А. Пашкіна