ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2020 р. Справа№ 927/969/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Гаврилюка О.М.

при секретарі судового засідання : Кубей В.І.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 08.01.2020 року (повний текст складено 10.01.2020 року)

у справі № 927/969/19 (суддя: Федоренко Ю.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до відповідача Приватного підприємства "Спеціальна енергетична компанія"

про стягнення 373 385,10 грн

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Чернігівської області із позовом до Приватного підприємства "Спеціальна енергетична компанія" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у загальній сумі 373 385,10 грн, у тому числі: основний борг у сумі 315 199,03 грн, пеня у сумі 29 861,40 грн, три проценти річних у сумі 8 835,89 грн, інфляційні втрати у сумі 19 488,78 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 5002/1718-БО-39 постачання природного газу від 01.09.2017 року.

Господарський суд Чернігівської області частково задовольнив позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" своїм рішенням від 08.01.2020 року (повний текст складено 10.01.2020 року) та присудив до стягнення з Приватного підприємства "Спеціальна енергетична компанія" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 315 199,03 грн боргу, 26 676,81 грн пені, 7 844,50 грн 3% річних, 18 005,48 інфляційних втрат, в іншій частині позову відмовив.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення у даній справі в частині відмови у задоволенні позовних вимог, а саме: стягнення пені в розмірі 3184,59 грн, 3% річних в розмірі 991,39 грн та інфляційних нарахувань в розмірі 1483,30грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд Чернігівської області, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального та матеріального права, зокрема не застосував до спірних правовідносин правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 17.07.2018 року №904/10242/17.

Так, скаржник зазначив, що наданий суду розрахунок основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних нарахувань не містив жодних помилок, арифметично виконаний вірно та підтверджений належними та допустимими доказами, а отже у суду першої інстанції не було підстав для проведення перерахунку.

Крім того, заявник зазначив, що ним були правомірно розподілені суми від 29.03.2018 року в сумі 375892,48 грн та від 07.05.2018 року в сумі 116603,10 грн в рахунок погашення заборгованості за зобов`язаннями лютого та березня 2018 року.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.02.2020 року справу № 927/969/196 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Гаврилюк О.М., Майданевич А.Г.

Суддею Майданевичем А.Г., заявлено самовідвід від розгляду справи №927/969/19 з метою недопущення сумнівів в неупередженості, які можуть виникнути в зв`язку з тим, що близький родич судді з 02.01.2020 працює в Акціонерному товаристві "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Північний апеляційний господарський суд заяву про самовідвід судді Майданевича А.Г. у розгляді апеляційної скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 08.01.2020 року у справі № 927/969/19 - задовольнив, матеріали справи № 927/969/19 передав для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення іншого складу суддів відповідно до ст.32 Господарського процесуального кодексу України своєю ухвалою від 10.02.2020 року.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2020 року справу № 927/969/196 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Гаврилюк О.М., Пономаренко Є.Ю.

Північний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 08.01.2020 року у справі № 927/969/19 залишив без руху своєю ухвалою від 12.02.2020 року.

Апелянтом протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху (23.02.2020 року) було усунено недоліки та подано до суду апеляційної інстанції належні докази сплату судового збору у розмірі 2881,50 грн.

Відтак, скаржником усунено недоліки поданої апеляційної скарги.

Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 08.01.2020 року у справі № 927/969/19, своєю ухвалою від 02.03.2020 року.

Північний апеляційний господарський суд відклав розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 08.01.2020 року на 28.04.2020 року своєю ухвалою від 17.03.2020 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211, зі змінами від 25.03.2020 року №239, «Про запобігання поширенню на території України гострої распіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено карантин з 12.03.2020 року до 24.04.2020 року на усій території України.

З метою мінімізації ризиків розповсюдження гострої распіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, розгляд справи 28.04.2020 року не відбувся.

Північний апеляційний господарський суд повідомив учасників справи, що судове засідання відбудеться 26.05.2020 року своєю ухвалою від 27.04.2020 року.

Представники сторін у судове засідання 26.05.2020 року не з`явилися. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином, зокрема, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.04.2020 року.

Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на обмежений ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк для перегляду рішення місцевого господарського суду, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки рішення Господарського суду міста Києва в апеляційному порядку за відсутності представників сторін, які були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Чернігівської області від 08.01.2020 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

01.09.2017 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник) та Приватним підприємством "Спеціальна Енергетична компанія" (споживач) укладено договір 5002/1718-БО-39 (далі-договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язався поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 року №226 "Питання акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" відбулась зміна типу акціонерного товариства в найменуванні Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" з публічного на приватне та перейменування його в акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", в зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позивач є стороною договору №5002/1718-БО-39 від 01.09.2017 року постачання природного газу та йому належать права та обов`язки постачальника, які виникли на підставі даного договору.

Відповідно до п. 1.2. договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями.

Згідно п. 2.1. договору з урахуванням редакцій додаткових угод №2-6 до нього, сторони узгодили обсяги газу, що мають бути поставлені.

Постачальник передає споживачу з 01.10.2017 року по 31.03.2018 року (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 196 тис. куб. м, у тому числі за місяцями (тис. куб. м): жовтень - 6, листопад - 35, грудень - 35 (всього у IV кварталі 2017 року - 76); січень - 50, лютий - 45, березень - 25 (всього у І кварталі 2018 року - 120).

Допускається відхилення фактично переданих обсягів газу від планових обсягів, зазначених в п. 2.1 цього договору. Узгодження обсягів газу, що передаються по даному договору у відповідному місяці, підтверджується підписанням сторонами акту приймання-передачі газу відповідно до Розділу 3 даного договору. При цьому споживач не позбавляється права на корегування за власною ініціативою планових обсягів газу, зазначених в п. 2.1 цього договору, шляхом підписання додаткової угоди.

Відповідно до. п. 2.3, 2.4. договору допускається відхилення споживання обсягу природного газу протягом відповідного місяця постачання газу в розмірі +/- 5 відсотків від підтвердженого Постачальником планового обсягу без узгодження сторін. Підписаний сторонами акт приймання-передачі природного газу, відповідно до п. 3.7. договору, вважається узгодженням сторонами загального обсягу переданого газу у відповідному місяці постачання газу.

Згідно п. 2.6. договору розподіл (транспортування) природного газу за цим договором здійснює(ють) оператор(и) газорозподільних мереж (газотранспортної системи), а саме: ПАТ "Чернігівгаз", з яким споживач уклав відповідний договір.

Розділом 3 "Порядок та умови передачі природного газу" договору сторони передбачили, що постачальник передає споживачу у загальному потоці імпортований газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України") - у пунктах приймання-передачі газу на газовимірювальних станціях, які знаходяться на кордоні України, та/або в пунктах приймання-передачі газу з ПСГ в газотранспортну систему (п. 3.1. договору).

Відповідно до п. 3.7. договору приймання-передача природного газу, переданого постачальником Споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі.

Згідно п. 3.8., п.3.9. договору споживач зобов`язався подати не пізніше 7-го числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, Постачальнику: - завірену копію акта про надання послуг з розподілу (транспортування) природного газу за розрахунковий місяць, складеного між споживачем та оператором газорозподільних мереж (газотранспортної системи); - підписані споживачем два примірника акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного природного газу згідно з цим Договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість. У свою чергу, Постачальник не пізніше 10-го числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, повертає Споживачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою.

Споживач підтверджує, що підписаний сторонами акт приймання-передачі газу за розрахунковий місяць означає повне виконання постачальником своїх зобов`язань в частині постачання природного газу за цим Договором у відповідному місяці (п.3.10. договору).

Пунктом 4.1. договору сторони погодили, що кількість природного газу, яка передається Споживачу, визначається за показниками комерційних вузлів обліку природного газу відповідно до вимог, установлених Кодексом газорозподільної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2494 та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2493.

Відповідно до п. 5.1. договору ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється положенням. На дату укладення договору ціна на природний газ становить 4942,00 грн за 1000 куб.м. без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до його вартості відповідно до податкового кодексу України. До визначеної ціни застосовується коефіцієнт 1,6.

У разі зміни ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства, вона є обов`язковою для сторін за цим Договором з дати набрання чинності відповідних змін.

Відповідно до п. 5.2. договору, ціна за 1000 куб. м газу на дату його укладення становить 7907,20 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 9488,64 грн.

Відповідно до п. 6.1. договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно п.6.2. договору, під час перерахування коштів у призначені платежу посилання на номер Договору є обов`язковим.

Оплата за природний газ здійснюється таким чином: споживач перераховує на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві в порядку, визначеному законодавством, - у разі коли на споживача станом на 30.09.2015 року поширювалась дія ст. 19-1 Закону України "Про теплопостачання" (п.6.3. договору).

У будь-якому випадку, споживач зобов`язаний своєчасно в повному обсязі розрахуватися за поставлений природній газ відповідно до пункту 6.1. договору, в тому числі в разі коли на поточний рахунок із спеціальним режимом використання споживача надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу.

Виходячи з умов п.6.4. Договору у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості із сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від споживача, погашає вимоги Постачальника у такій черговості незалежно від призначення платежу, визначеного споживачем: у першу чергу відшкодовуються витрати постачальника, пов`язані з одержанням виконання; у другу - сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи; у третю - погашається основна сума заборгованості.

Згідно п. 12.1. договору, договір діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017 року по 31.03.2018 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Доказів розірвання або визнання недійсними даного правочину в судовому порядку матеріали справи не містять, тому в силу ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами, що також не оспорювалось жодною із сторін у ході розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, на виконання умов договору, на підставі двосторонніх Актів приймання-передачі природного газу: від 31.10.2017 року на суму 100911,68 грн (за жовтень 2017 року); від 30.11.2017 року на суму 250538,05 грн (за листопад 2017 року); від 31.12.2017 року на суму 252027,77 грн (за грудень 2017 року); від 31.01.2018 року на суму 436543,86 грн (за січень 2018 року); від 28.02.2018 року на суму 375892,48 грн (за лютий 2018 року); від 31.03.2018 року на суму 366603,10 грн (за березень 2018 року); від 30.04.2018 року на суму 89193,22 грн (за квітень 2018 року); від 31.05.2018 року на суму 891,94 грн (за травень 2018 року) позивачем поставлено, а відповідачем прийнято природний газ у період з жовтня 2017 року по травень 2018 року на загальну суму 1872602,10 грн (наявні в матеріалах справи).

В актах приймання-передачі відсутні застереження споживача щодо обсягу та вартості переданого природного газу. Акти підписані сторонами та скріплені їх печатками. Факт передання позивачем у власність відповідача природного газу в визначених в актах обсягах та відповідної вартості відповідачем під час розгляду даного спору в суді першої інстанції не оспорювався.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем належним чином виконано взяті на себе за договором зобов`язання в частині постачання природного газу відповідачу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач згідно банківських виписок (а.с. 43-129), частково розрахувався за природний газ, поставлений згідно договору у період з жовтня 2017 року по травень 2018 року в сумі 1557403,07 грн.

Тобто, у відповідача виникла заборгованість у розмірі 315199,03 грн (1872602,10 грн - 1557403,07 грн) за договором №5002/1718-БО-39 постачання природного газу від 01.09.2017 року.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 315199,03 грн основного боргу.

Щодо позовних вимог в частині стягнення пені, 3 % річних та інфляційних нарахувань, колегія суддів відзначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, відповідачем оплата за спожитий газ здійснювалась з порушенням строків, визначених п.6.1 договору.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання (ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платник грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно п. 8.1. договору сторони погодили, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором.

Відповідно до п. 8.2. договору у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 16,4% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Додатковою угодою №1 від 15.01.2018 року до договору сторонами п. 8.2. викладено у наступній редакції: у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Так, згідно п. 6.1 договору по вищезазначених актах приймання-передачі природного газу відповідач зобов`язаний був розрахуватись у наступні строки: від 31.10.2017 року на суму 100911,68 грн - до 27.11.2017 року включно (25.11.2017 року, 26.11.2017 року - вихідні); від 30.11.2017 року на суму 250538,05 грн - до 26.12.2017 року включно (25.12.2017 року - вихідний); від 31.12.2017 року на суму 252027,77 грн - до 25.01.2018 року включно; від 31.01.2018 року на суму 436543,86 грн - до 26.02.2018 року включно (25.02.2018 року - вихідний), від 28.02.2018 року на суму 375892,48 грн - до 26.03.2018 року включно (25.03.2018 - вихідний), від 31.03.2018 року на суму 366603,10 грн - до 25.04.2018 року включно, від 30.04.2018 року на суму 89193,22 грн - до 25.05.2018 року включно, від 31.05.2018 року на суму 891,94 грн - до 25.06.2018 року включно.

Колегія суддів, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, 3% річних та інфляційних нарахувань, погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового його задоволення в сумі 26676,81 грн пені, 7844,50 грн 3 % річних та 18005,48 грн інфляційних втрат.

Разом з цим, колегія суддів не приймає як належне твердження скаржника, що ним були правомірно розподілені суми від 29.03.2018 року в сумі 375892,48 грн та від 07.05.2018 року в сумі 116603,10 грн в рахунок погашення заборгованості за зобов`язаннями лютого та березня 2018 року, відповідно розрахунок штрафних санкцій позивача є невірним, оскільки, матеріали справи не містять, а скаржником не було надано ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції належних та допустимих в розумінні ст.ст. 73, 76-79 Господарського процесуального кодексу України доказів зарахування вищевказаних сум у відповідний період.

Водночас, посилання скаржника на правові висновки суду Верховного Суду викладені у постанові №904/10242/17 від 17.07.2018 року не спростовують висновків суду першої інстанції у оскаржуваному рішенні, а містять лише посилання на норми права, зокрема ст.ст. 610, 625 Цивільного кодексу України, тощо.

Так, скаржник не надав суду мотивів та доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваному рішенні.

При цьому, колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України по. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 року Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду ухвали судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 08.01.2020 року у справі №927/969/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 08.01.2020 року у справі №927/969/19 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №927/969/19 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді Є.Ю. Пономаренко

О.М. Гаврилюк

Дата складення повного тексту 09.06.2020 року.