ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2020 р. Справа№ 911/1021/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Кропивної Л.В.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Реуцькій Т.О.

за участю представників сторін:

від позивача:Рябцева Я.Г. (ордер серія АА№1007794 від 11.01.2020)

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Пирятинський Делікатес"

на рішення господарського суду Київської області від 16.12.2019 (повний текст рішення складено 24.12.2019)

у справі №911/1021/19 (суддя Янюк О.С.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Пирятинський Делікатес"

до дочірнього підприємства "Рітейл Центр"

про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В:

В травні позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Пирятинський делікатес" звернувся до господарського суду Київської області із позовною заявою до дочірнього підприємства "Рітейл Центр" у якій просив, з урахуванням заяви про зміну підстав позову та збільшення позовних вимог, стягнути з відповідача основний борг у розмірі 185 273,06 грн., заборгованість за пакувальний матеріал у розмірі 134 378,82 грн., пеню у розмірі 59 726,58 грн., 3% річних у розмірі 5 123,00грн, інфляційні втрати у розмірі 3 810,58 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договорів поставки в частині повної оплати за отриманий товар. Крім того, у зв`язку із відсутністю оплати за поставлену продукцію, відповідно до умов договору від 30.12.2016 №РЦ034941, відповідач зобов`язаний викупити у позивача весь замовлений пакувальний матеріал за його закупівельними цінами. Зазначені обставини стали підставою і для нарахування у порядку ст.ст.549, 625 ЦК України пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду Київської області від 16.12.2019 року (з урахуванням ухвали господарського суду Київської області від 24.12.2019) позов задоволено частково: стягнуто з дочірнього підприємства "Рітейл Центр" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Пирятинський делікатес" основний борг у розмірі 28 989,38 грн., 3% річних у розмірі 651, 09 грн., інфляційні втрати у розмірі 663, 98 грн., 454, 57 грн. судового збору, в іншій частині позову - відмовлено.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції вказав, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження заборгованості відповідача за товар, поставлений за видатковими накладними за договором № РЦ034941 у розмірі 118 783,68грн. В той же час, судом було встановлено наявну заборгованість за договором № РЦ038094 у сумі 28 989,38грн. Також суд першої інстанції не знайшов підстав для стягнення заборгованості за пакувальний матеріал у загальній сумі 134 378,82 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач - ТОВ "Пирятинський Делікатес" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Київської області від 16.12.2019 року у справі №910/1021/19, ухвалити нове рішення яким стягнути з ДП "РІТЕЙЛ ЦЕНТР" на користь ТОВ "Пирятинський Делікатес" суму основного боргу у розмірі 185 273,06 грн., заборгованість за пакувальний матеріал на загальну суму 134 378,82 грн., пеню за порушення виконання умов договору 1 та договору 2 у загальному розмірі 34 618, 13 грн., 3% річних за порушення умов договору 1 та договору 2 у загальному розмірі 2 970,00 грн., інфляційні витрати за порушення виконання умов договору 1 та договору 2 у загальному розмірі 3 521, 03 грн.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги апелянт вказав на те, що надані відповідачем платіжні доручення не підтверджують оплату заборгованості за спірними договорами, а тому є неналежними доказами в розумінні статті 76 ГПК України. Також апелянт наголошує, що суд першої інстанції дійшов до необґрунтованого висновку щодо безпідставності нарахування пені та необґрунтовано не прийняв до розгляду акти перевірки розрахунків за період з 01.02.2019 по 28.02.2019, з 01.03.2019 по 31.03.2019, з 01.07.2019 по 31.07.2019. Крім того, на думку позивача, про неможливість продовження виробництва товару та необхідність виконати свої зобов`язання згідно п. 7.4. договору 1 щодо придбання пакувального матеріалу відповідач письмово повідомлявся листом від 08.05.2019.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2020 року апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Руденко М.А., судді Кропивна Л.В., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2020 відкрито апеляційне провадження у справі № 911/1021/19 та призначено до розгляду на 03.03.2020.

10.02.2020 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечує проти доводів та вимог апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2020 відкладено розгляд справи на 24.03.2020.

23.03.2020 року через відділ документального забезпечення суду від представника дочірнього підприємства "Рітейл Центр" надійшло клопотання, в якому апелянт зазначає, що у зв`язку із оголошенням на території України карантину до 03.04.20 через епідемію короно вірусу та рекомендаціями МОЗУ стосовно обмеження скупчення людей в одному приміщенні більше як 10-ти осіб, просить розгляд справи відкласти на іншу дату.

24.03.2020 року справу №911/1021/19 за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Пирятинський Делікатес" було знято з розгляду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2020 року повідомлено учасників справи № 911/1021/19, що розгляд апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Пирятинський Делікатес" на рішення господарського суду Київської області від 16.12.2019 року у справі №911/1021/19 не відбувся 24.03.2020. Про дату і час судового засідання за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Пирятинський Делікатес" на рішення господарського суду Київської області від 16.12.2019 року у справі №911/1021/19 учасники справи будуть повідомлені додатково.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2020 року розгляд апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Пирятинський Делікатес" на рішення господарського суду Київської області від 16.12.2019 року у справі №911/1021/19 призначено на 19 травня 2020 року о 12 год. 15 хв. Явка учасників не є обов`язковою. Запропоновано сторонам подати до суду апеляційної інстанції заяви про розгляд апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Пирятинський Делікатес" на рішення господарського суду Київської області від 16.12.2019 року у справі №911/1021/19 у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами.

У судовому засіданні 19.05.2020 року представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, як свідчать матеріали справи про час та місце судового засідання всі представники сторін були повідомлені належним чином. (а.с.98-100, 123-125, 129-131т.4)

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи , належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Пунктом 2 ч.3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату час та місце судового засідання, явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, судова колегія вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача за наявними у справі доказами.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 30.12.2016 між ДП "Рітейл Центр" (замовник) та ТОВ "Пирятинський делікатес" (виробник) було укладено договір № РЦ034941 (далі - Договір-1, т.1 а.с.133-146) відповідно до п.1.1 якого виробник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, виготовити, відповідно до технічних умов товару, та поставити товар замовнику під торговими знаками, для подальшого продажу замовником, а замовник зобов`язаний прийняти та оплатити виготовлений то поставлений товар на умовах даного Договору.

Згідно з п. 4.1 договору 1 замовник оплачує товар, що поставляється, за цінами погодженими в специфікації та підтвердженими у накладних.

Відповідно до 4.4 договору 1 (у редакції додаткової угоди від 01.01.2018, т.1 а.с.146) визначено, що оплата за товар здійснюється щосереди в українській національній валюті - гривні в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок виробника через 45 днів з моменту приймання-передачі товару та підписання накладної про прийняття товару. У випадку, якщо день оплати (середа) випадає на святковий день, то оплата здійснюється найближчої середи, яка є робочим днем. При цьому сторони домовилися про те, що замовник здійснює оплату поставленого товару тільки у випадку, якщо сума заборгованості за товар буде складати не менше ніж 500,00 грн.

Пунктом 4.9. договору 1 передбачено, що не рідше ніж кожні три місяці, з моменту укладення цього Договору, сторони зобов`язані підписувати акти звірки взаєморозрахунків. Акти звірки розрахунків по цьому Договору підписуються не пізніше кожного 30 числа першого місяця наступного кварталу.

Пунктом поставки товару за цим Договором є склад замовника, адреса якого вказана в замовлені. Поставка товару до місця передачі здійснюється транспортом виробника. Витрати з транспортування товару до пункту поставки несе виробник. Датою поставки є дата отримання замовником товару на складі замовника (п.5.5 Договору-1).

Відповідно до п.6.1 договору 1 перехід права власності на товару від виробника до замовника здійснюється в момент приймання-передачі товару на складі замовника та підписання накладної.

Згідно з п. 7.4. договору 1 всі витрати на виробництво упаковки, етикеток, маркування покладаються на виробника. У випадку, якщо з вини замовника виробництво узгодженого товару стає неможливим, замовник зобов`язується викупити у виробника весь замовлений пакувальний матеріал за його закупівельними цінами (дане зобов`язання замовника не поширюється на випадок передбачений в п.3.4 цього Договору).

Даний договір 1 набирає силу з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2018. Дію цього Договору може бути продовжено шляхом складення додаткової договору (п.10.1, п.10.2 Договору-1).

На виконання умов договору 1 позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято товар у період з січня по лютий 2019 на загальну суму 120 430,38грн., що підтверджується видатковими накладними та товарно-транспортними накладними: (т.2 а.с.188-258, т.3 а.с.1-110), а саме: ВН - від 25.01.2019 №1181 на суму 2 678,64грн та ТТН - від 29.01.2019; ВН - від 25.01.2019 №1182 на суму 1233,00грн та ТТН - від 29.01.2019; ВН - від 25.01.2019 №1183 на суму 413,10грн та ТТН - від 26.01.2019; ВН - від 25.01.2019 №1184 на суму 805,20грн та ТТН - від 27.01.2019; ВН - від 25.01.2019 №1185 на суму 3450,00грн та ТТН - від 28.01.2019; ВН - від 25.01.2019 №1186 на суму 585,36грн та ТТН - від 29.01.2019; ВН - від 28.01.2019 №1243 на суму 357,00грн та ТТН - від 29.01.2019; ВН - від 28.01.2019 №1244 на суму 526,20грн та ТТН - від 29.01.2019; ВН - від 28.01.2019 №1245 на суму 775,44грн та ТТН - від 29.01.2019; ВН - від 28.01.2019 №1273 на суму 1638,60грн та ТТН - від 29.01.2019; ВН - від 29.01.2019 №1331 на суму 1087,80грн та ТТН - від 30.01.2019; ВН - від 29.01.2019 №1332 на суму 753,24грн та ТТН - від 30.01.2019; ВН - від 29.01.2019 №1333 на суму 1377,36грн та ТТН - від 01.02.2019; ВН - від 29.01.2019 №1340 на суму 7 012,08грн та ТТН - від 30.01.2019; ВН - від 29.01.2019 №1342 на суму 2 817,96грн та ТТН - від 29.01.2019; ВН - від 29.01.2019 №1343 на суму 3015,36грн та ТТН - від 29.01.2019; ВН - від 29.01.2019 №1344 на суму 601,92грн та ТТН - від 30.01.2019; ВН - від 29.01.2019 №1352 на суму 300,96грн та ТТН - від 30.01.2019; ВН - від 30.01.2019 №1439 на суму 1177,44грн та ТТН - від 30.01.2019; ВН - від 30.01.2019 №1440 на суму 819,72грн та ТТН - від 31.01.2019; ВН - від 30.01.2019 №1441 на суму 566,52грн та ТТН - від 31.01.2019; ВН - від 30.01.2019 №1442 на суму 2072,28грн та ТТН - від 31.01.2019; ВН - від 30.01.2019 №1443 на суму 704,34грн та ТТН - від 31.01.2019; ВН - від 30.01.2019 №1444 на суму 1027,20грн та ТТН - від 31.01.2019; ВН - від 30.01.2019 №1445 на суму 902,88грн та ТТН - від 31.01.2019; ВН - від 30.01.2019 №1446 на суму 752,40грн та ТТН - від 31.01.2019; ВН - від 30.01.2019 №1447 на суму 451,44грн та ТТН - від 31.01.2019; ВН - від 30.01.2019 №1448 на суму 752,40грн та ТТН - від 31.01.2019; ВН - від 30.01.2019 №1449 на суму 2093,88грн та ТТН - від 31.01.2019; ВН - від 30.01.2019 №1450 на суму 3509,94грн та ТТН - від 01.02.2019; ВН - від 30.01.2019 №1451 на суму 3209,88грн та ТТН - від 31.01.2019; ВН - від 31.01.2019 №1593 на суму 435,60грн та ТТН - від 01.02.2019; ВН - від 31.01.2019 №1594 на суму 300,96грн та ТТН - від 01.02.2019; ВН - від 31.01.2019 №1595 на суму 1456,02грн та ТТН - від 01.02.2019; ВН - від 01.02.2019 №1747 на суму 1463,70грн та ТТН - від 02.02.2019; ВН - від 01.02.2019 №1748 на суму 1076,40грн та ТТН - від 04.02.2019; ВН - від 01.02.2019 №1749 на суму 1690,14грн та ТТН - від 02.02.2019; ВН - від 01.02.2019 №1750 на суму 507,36грн та ТТН - від 02.02.2019; ВН - від 01.02.2019 №1751 на суму 925,92грн та ТТН - від 06.02.2019; ВН - від 01.02.2019 №1752 на суму 702,12грн та ТТН - від 05.02.2019; ВН - від 01.02.2019 №1753 на суму 1990,20грн та ТТН - від 06.02.2019; ВН - від 04.02.2019 №1851 на суму 2463,90грн та ТТН - від 05.02.2019; ВН - від 04.02.2019 №1852 на суму 1515,72грн та ТТН - від 05.02.2019; ВН - від 05.02.2019 №1936 на суму 4816,44грн та ТТН - від 06.02.2019; ВН - від 05.02.2019 №1937 на суму 752,40грн та ТТН - від 06.02.2019; ВН - від 05.02.2019 №1938 на суму 3453,54грн та ТТН - від 06.02.2019; ВН - від 05.02.2019 №1939 на суму 2839,74грн та ТТН - від 08.02.2019; ВН - від 06.02.2019 №2065 на суму 1185,54грн та ТТН - від 07.02.2019; ВН - від 06.02.2019 №2067 на суму 1420,80грн та ТТН - від 07.02.2019; ВН - від 06.02.2019 №2068 на суму 870,96грн та ТТН - від 07.02.2019; ВН - від 06.02.2019 №2069 на суму 1053,36грн та ТТН - від 07.02.2019; ВН - від 06.02.2019 №2070 на суму 269,40грн та ТТН - від 07.02.2019; ВН - від 07.02.2019 №2109 на суму 858,24грн та ТТН - від 08.02.2019; ВН - від 07.02.2019 №2110 на суму 902,88грн та ТТН - від 08.02.2019; ВН - від 07.02.2019 №2111 на суму 359,40грн та ТТН - від 08.02.2019; ВН - від 07.02.2019 №2112 на суму 1007,76грн та ТТН - від 09.02.2019; ВН - від 08.02.2019 №2236 на суму 150,48грн та ТТН - від 09.02.2019; ВН - від 08.02.2019 №2237 на суму 2314,02грн та ТТН - від 11.02.2019; ВН - від 08.02.2019 №2238 на суму 439,20грн та ТТН - від 09.02.2019; ВН - від 08.02.2019 №2239 на суму 1219,56грн та ТТН - від 14.02.2019; ВН - від 08.02.2019 №2240 на суму 1084,26грн та ТТН - від 11.02.2019; ВН - від 08.02.2019 №2241 на суму 690,72грн та ТТН - від 09.02.2019; ВН - від 08.02.2019 №2242 на суму 259,50грн та ТТН - від 09.02.2019; ВН - від 08.02.2019 №2243 на суму 300,96грн та ТТН - від 12.02.2019; ВН - від 08.02.2019 №2244 на суму 1954,56грн та ТТН - від 11.02.2019; ВН - від 08.02.2019 №2245 на суму 2447,46грн та ТТН - від 11.02.2019; ВН - від 08.02.2019 №2246 на суму 421,68грн та ТТН - від 09.02.2019; ВН - від 08.02.2019 №2247 на суму 711,12грн та ТТН - від 10.02.2019; ВН - від 11.02.2019 №2305 на суму 1581,54грн та ТТН - від 12.02.2019; ВН - від 12.02.2019 №2359 на суму 451,44грн та ТТН - від 13.02.2019; ВН - від 12.02.2019 №2360 на суму 477,72грн та ТТН - від 13.02.2019; ВН - від 13.02.2019 №2442 на суму 1803,36грн та ТТН - від 14.02.2019; ВН - від 13.02.2019 №2443 на суму 1093,68грн та ТТН - від 14.02.2019; ВН - від 13.02.2019 №2444 на суму 978,12грн та ТТН - від 14.02.2019; ВН - від 13.02.2019 №2445 на суму 888,30грн та ТТН - від 14.02.2019; ВН - від 13.02.2019 №2446 на суму 2673,12грн та ТТН - від 14.02.2019; ВН - від 14.02.2019 №2479 на суму 1707,60грн та ТТН - від 15.02.2019; ВН - від 14.02.2019 №2480 на суму 142,20грн та ТТН - від 15.02.2019; ВН - від 15.02.2019 №2543 на суму 355,20грн та ТТН - від 16.02.2019; ВН - від 15.02.2019 №2544 на суму 642,60грн та ТТН - від 18.02.2019; ВН - від 15.02.2019 №2545 на суму 1042,32грн та ТТН - від 18.02.2019; ВН - від 15.02.2019 №2546 на суму 768,96грн та ТТН - від 16.02.2019; ВН - від 15.02.2019 №2547 на суму 3582,30грн та ТТН - від 16.02.2019; ВН - від 15.02.2019 №2548 на суму 244,50грн та ТТН - від 17.02.2019; ВН - від 15.02.2019 №2549 на суму 2897,04грн та ТТН - від 20.02.2019; ВН - від 15.02.2019 №2550 на суму 580,50грн та ТТН - від 19.02.2019; ВН - від 15.02.2019 №2551 на суму 1031,40грн та ТТН - від 18.02.2019; ВН - від 15.02.2019 №2552 на суму 1405,80грн та ТТН - від 18.02.2019; ВН - від 15.02.2019 №2553 на суму 1224,72грн та ТТН - від 19.02.2019.

Водночас, частина отриманого товару на загальну суму 355,92 грн. за видатковою накладною від 31.01.2019 №1595 та 1076,40 грн. за видатковою накладною від 06.02.2019 №2066 (т.1 а.с. 168-169) було повернуто замовником постачальнику, а 214,38 грн. за видатковою накладною від 25.01.2019 №1181, як зазначає позивач та не заперечує відповідач, частково було оплачено.

А тому, як зазначає позивач, станом на момент подачі позову заборгованість відповідача за договором 1 становить 118 783,68грн.

У свою чергу, ДП "Рітейл Центр" на підтвердження виконання умов Договору-1 в частині оплати за отриманий товар, надані суду платіжні доручення від 08.02.2019 №101315340 на суму 30 000,00 грн., від 20.02.2019 №101318367 на суму 50 000,00 грн. та від 21.02.2019 №101318837 на суму 50 000,00 грн. (т.4 а.с.3-4). Усього на 130 000,00грн.

01.05.2018 між ДП "Рітейл Центр" (покупець) та ТОВ "Пирятинський делікатес" (постачальник) було укладено договір № РЦ038094 (далі - Договір-2, т.1 а.с.118-132) відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, та у відповідності з замовленням покупця, поставити товар, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти товар і оплатити його вартість за цінами, зазначеними в накладній, та які не можуть перевищувати цін, узгоджених в специфікації.

Пунктом поставки товару за цим Договором є склад покупця, адреса якого вказана в замовлені. Поставка товару до місця передачі здійснюється транспортом постачальника. Витрати з транспортування товару до пункту поставки несе постачальник. Датою поставки є дата отримання покупцем товару на складі покупця (п. 3.4 Договору-2).

Згідно з п. 5.1, п. 5.2 договору 2 перехід права власності на товар від постачальника до покупця здійснюється в момент приймання-передачі товару на складі покупця. Приймання-передача товару за кількістю та якістю здійснюється на складі покупця в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Відповідно до п. 7.9. договору 2 оплата за товар здійснюється щосереди в українській національній валюті - гривні в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника через 60 днів з моменту приймання-передачі товару та підписання накладної про прийняття товару. У випадку, якщо день оплати (середа) випадає на вихідний або святковий день, то оплата здійснюється найближчої середи, яка є робочим днем. При цьому сторони домовилися про те, що покупець здійснює оплату поставленого товару тільки у випадку, якщо сума за розрахунковий період буде складати не менше, ніж 500,00грн з кожного магазину.

Покупець має право затримати розрахунки з постачальником, зокрема, у випадку ненадання/надання неналежно оформленої супровідної документації, передбаченої п.3.6 цього Договору - до моменту надання в повному обсязі належно оформленої супровідної документації (п.7.10 Договору-2).

Відповідно до п. 7.13. договору-2 не рідше ніж кожні три місяці, з моменту укладення цього Договору, сторони зобов`язані підписувати акти звірки взаєморозрахунків. Акти звірки розрахунків по цьому Договору підписуються не пізніше кожного 30 числа першого місяця наступного кварталу.

Даний Договір-2 набирає силу з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2022 (п.10.1 Договору-2).

Так, на виконання умов Договору-2 постачальником був поставлений покупцю товар у період з вересня 2018 по січень 2019 років на загальну суму 70 879,08грн, що підтверджується відповідними видатковими (ВН) та товарно-транспортними накладними (ТТН), підписаними обома сторонами (т.3 а.с.111-269), а саме: ВН - від 14.09.2018 №15416 на суму 676,08грн та ТТН - від 15.09.2018; ВН - від 14.09.2018 №15420 на суму 1802,76грн та ТТН - від 15.09.2018; ВН - від 14.09.2018 №15423 на суму 1488,84грн та ТТН - від 19.09.2018; ВН - від 14.09.2018 №15425 на суму 2233,26грн та ТТН - від 17.09.2018; ВН - від 14.09.2018 №15428 на суму 378,00грн та ТТН - від 18.09.2018; ВН - від 14.09.2018 №15430 на суму 2006,28грн та ТТН - від 16.09.2018; ВН - від 14.09.2018 №15432 на суму 1154,10грн та ТТН - від 16.09.2018; ВН - від 14.09.2018 №15483 на суму 409,68грн та ТТН - від 16.09.2018; ВН - від 17.09.2018 №15521 на суму 1853,52грн та ТТН - від 18.09.2018; ВН - від 18.09.2018 №15629 на суму 1746,06грн та ТТН - від 19.09.2018; ВН - від 18.09.2018 №15633 на суму 1823,58грн та ТТН - від 20.09.2018; ВН - від 18.09.2018 №15638 на суму 635,28грн та ТТН - від 18.09.2018; ВН - від 18.09.2018 №15641 на суму 1445,52грн та ТТН - від 18.09.2018; ВН - від 19.09.2018 №15732 на суму 441,3грн та ТТН - від 20.09.2018; ВН - від 19.09.2018 №15741 на суму 409,68грн та ТТН - від 21.09.2018; ВН - від 19.09.2018 №15744 на суму 441,3грн та ТТН - від 20.09.2018; ВН - від 20.09.2018 №15827 на суму 765,36грн та ТТН - від 21.09.2018; ВН - від 21.09.2018 №15873 на суму 882,6грн та ТТН - від 22.09.2018; ВН - від 21.09.2018 №15876 на суму 861,06грн та ТТН - від 24.09.2018; ВН - від 21.09.2018 №15877 на суму 409,68грн та ТТН - від 24.09.2018; ВН - від 26.09.2018 №16229 на суму 257,28грн та ТТН - від 27.09.2018; ВН - від 26.09.2018 №16245 на суму 1197,3грн та ТТН - від 28.09.2018; ВН - від 27.09.2018 №16347 на суму 819,3грн та ТТН - від 28.09.2018; ВН - від 28.09.2018 №16478 на суму 441,3грн та ТТН - від 02.10.2018; ВН - від 01.10.2018 №16612 на суму 1260,60грн та ТТН - від 02.10.2018; ВН - від 02.10.2018 №16706 на суму 1156,62грн та ТТН - від 05.10.2018; ВН - від 03.10.2018 №16787 на суму 819,30грн та ТТН - від 05.10.2018; ВН - від 03.10.2018 №16789 на суму 819,30грн та ТТН - від 05.10.2018; ВН - від 04.10.2018 №16857 на суму 1689,36грн та ТТН - від 05.10.2018; ВН - від 05.10.2018 №16977 на суму 257,28грн та ТТН - від 06.10.2018; ВН - від 08.10.2018 №17111 на суму 757,08грн та ТТН - від 09.10.2018; ВН - від 10.10.2018 №17319 на суму 337,32грн та ТТН - від 11.10.2018; ВН - від 10.10.2018 №17321 на суму 594,60грн та ТТН - від 11.10.2018; ВН - від 11.10.2018 №17383 на суму 419,76грн та ТТН - від 11.10.2018; ВН - від 12.10.2018 №17547 на суму 419,76грн та ТТН - від 16.10.2018; ВН - від 18.10.2018 №17902 на суму 1765,20грн та ТТН - від 19.10.2018; ВН - від 19.10.2018 №18045 на суму 882,60грн та ТТН - від 20.10.2018; ВН - від 19.10.2018 №18048 на суму 676,08грн та ТТН - від 22.10.2018; ВН - від 24.10.2018 №18381 на суму 441,30грн та ТТН - від 27.10.2018; ВН - від 26.10.2018 №18519 на суму 378,00грн та ТТН - від 31.10.2018; ВН - від 26.10.2018 №18546 на суму 1701,00грн та ТТН - від 27.10.2018; ВН - від 29.10.2018 №18571 на суму 5056,38грн та ТТН - від 29.10.2018; ВН - від 29.10.2018 №18599 на суму 1095,84грн та ТТН - від 29.10.2018; ВН - від 31.10.2018 №18772 на суму 378,00грн та ТТН - від 01.11.2018; ВН - від 31.10.2018 №18775 на суму 913,80грн та ТТН - від 01.11.2018; ВН - від 01.11.2018 №18810 на суму 913,80грн та ТТН - від 02.11.2018; ВН - від 02.11.2018 №18914 на суму 786,90грн та ТТН - від 03.11.2018; ВН - від 02.11.2018 №18921 на суму 378,00грн та ТТН - від 07.11.2018; ВН - від 02.11.2018 №18923 на суму 378,00грн та ТТН - від 06.11.2018; ВН - від 05.11.2018 №19023 на суму 594,60грн та ТТН - від 06.11.2018; ВН - від 09.11.2018 №19542 на суму 882,60грн та ТТН - від 10.11.2018; ВН - від 12.11.2018 №19620 на суму 1763,10грн та ТТН - від 13.11.2018; ВН - від 14.11.2018 №19823 на суму 676,08грн та ТТН - від 14.11.2018; ВН - від 14.11.2018 №19828 на суму 472,50грн та ТТН - від 15.11.2018; ВН - від 15.11.2018 №19904 на суму 472,50грн та ТТН - від 16.11.2018; ВН - від 16.11.2018 №19966 на суму 472,50грн та ТТН - від 17.11.2018; ВН - від 21.11.2018 №20280 на суму 698,58грн та ТТН - від 21.11.2018; ВН - від 21.11.2018 №20287 на суму 257,28грн та ТТН - від 22.11.2018; ВН - від 23.11.2018 №20474 на суму 587,76грн та ТТН - від 24.11.2018; ВН - від 26.11.2018 №20587 на суму 1076,58грн та ТТН - від 27.11.2018; ВН - від 05.12.2018 №21281 на суму 729,78грн та ТТН - від 06.12.2018; ВН - від 10.12.2018 №21495 на суму 1537,14грн та ТТН - від 11.12.2018; ВН - від 12.12.2018 №21669 на суму 472,50грн та ТТН - від 14.12.2018; ВН - від 13.12.2018 №21711 на суму 472,50грн та ТТН - від 15.12.2018; ВН - від 14.12.2018 №21768 на суму 330,48грн та ТТН - від 17.12.2018; ВН - від 14.12.2018 №21779 на суму 472,50грн та ТТН - від 17.12.2018; ВН - від 17.12.2018 №21832 на суму 2205,60грн та ТТН - від 18.12.2018; ВН - від 18.12.2018 №21909 на суму 1353,12грн та ТТН - від 18.12.2018; ВН - від 21.12.2018 №22130 на суму 765,36грн та ТТН - від 24.12.2018; ВН - від 27.12.2018 №22376 на суму 472,50грн та ТТН - від 29.12.2018; ВН - від 28.12.2018 №22470 на суму 2408,94грн та ТТН - від 29.12.2018; ВН - від 02.01.2019 №26 на суму 2031,48грн та ТТН - від 02.01.2019; ВН - від 03.01.2019 №75 на суму 472,50грн та ТТН - від 03.01.2019; ВН - від 09.01.2019 №267 на суму 345,60грн та ТТН - від 09.01.2019.

Водночас, частина отриманого товару (т.2 а.с.170-181) була повернута замовником постачальнику або було зафіксовано факт недостачі на загальну суму 4 389,70 грн, а саме: 1 290,66грн за видатковою накладною від 14.09.2018 №15425; 409,68грн за видатковою накладною від 14.09.2018 №15483; 204,84грн за видатковою накладною від 18.09.2018 №15633; 273,12грн за видатковою накладною від 19.09.2018 №15741; 168,66грн за видатковою накладною від 08.10.2018 №17111; 274,00грн за видатковою накладною від 10.10.2018 №17319; 281,10грн за видатковою накладною від 10.10.2018 №17321; 378,00грн за видатковою накладною від 02.11.2018 №18923; 281,00грн за видатковою накладною від 05.11.2018 №19023; 378,00грн за видатковою накладною від 05.12.2018 №21281; 345,60грн за видатковою накладною від 18.12.2018 №21909; 104,94грн за видатковою накладною від 28.12.2018 №22470.

А тому, як зазначає позивач, станом на момент подачі позову заборгованість відповідача за договором 2 становить 66 489,38 грн.

У свою чергу, ДП "Рітейл Центр" на підтвердження виконання умов Договору-2 в частині оплати за отриманий товар, надали суду платіжні доручення від 23.08.2018 №101211068 на суму 15 000,00 грн., від 30.08.2018 №101212633 на суму 15 000,00 грн., від 05.09.2018 №101214076 на суму 10 000,00 грн., від 17.10.2018 №101282282 на суму 35 000,00 грн. та від 26.10.2018 №101285602 на суму 2 500,00 грн. (т.4 а.с.5-7).

У зв`язку із неналежним виконанням умов Договорів, як зазначає позивач, останнім на адресу відповідача були надіслані: претензія від 11.10.2018 № 9011 з вимогою погасити заборгованість у розмірі 140 654,49 грн. (т.2 а.с.11-13); лист про зупинення відвантаження товару від 01.10.2018 № 8877 (т.2 а.с.14); листи про зупинення відвантаження товару та проханням погасити заборгованість від 02.10.2018 №8884 та від 04.10.2018 №8943 у розмірі 232 672,42грн та 343 178,35 грн відповідно (т.2 а.с.15-16); лист щодо придбання залишків пакувального матеріалу від 08.05.2019 №01-04/29-237 на загальну суму 134 378,82 грн. (т.2 а.с.182-184). Проте, зазначені звернення залишені відповідачем без відповіді.

Крім того, на виконання умов Договорів між ТОВ "Пирятинський делікатес" та ДП "Рітейл Центр" були складені та підписані акти перевірки розрахунків, які підписані останнім без зауважень, а саме за період з 01.02.2019 по 28.02.2019 (т.1 а.с.205-206); з 01.03.2019 по 31.03.2019 (т.2 а.с.167) та за період з 01.07.2019 по 31.07.2019 (т.2 а.с.37).

Оскільки відповідач не оплатив наявну заборгованість за спірними договорами, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання, які мають ознаки договору поставки, згідно якого в силу вимог ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За правовою природою договір поставки є консенсуальним, двостороннім і оплатним. Як консенсуальний договір він вважається укладеним з моменту досягнення сторонами згоди щодо всіх істотних умов. Двосторонній характер договору поставки зумовлює взаємне виникнення у кожної сторони прав та обов`язків.

Як встановлено ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 4.4 Договору-1 (у редакції додаткової угоди від 01.01.2018, т.1 а.с.146) визначено, що оплата за товар здійснюється щосереди в українській національній валюті - гривні в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок виробника через 45 днів з моменту приймання-передачі товару та підписання накладної про прийняття товару. У випадку, якщо день оплати (середа) випадає на святковий день, то оплата здійснюється найближчої середи, яка є робочим днем. При цьому сторони домовилися про те, що замовник здійснює оплату поставленого товару тільки у випадку, якщо сума заборгованості за товар буде складати не менше ніж 500,00грн.

Згідно з п. 7.9. договору 2 оплата за товар здійснюється щосереди в українській національній валюті - гривні в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника через 60 днів з моменту приймання-передачі товару та підписання накладної про прийняття товару. У випадку, якщо день оплати (середа) випадає на вихідний або святковий день, то оплата здійснюється найближчої середи, яка є робочим днем. При цьому сторони домовилися про те, що покупець здійснює оплату поставленого товару тільки у випадку, якщо сума за розрахунковий період буде складати не менше, ніж 500,00грн з кожного магазину.

На підтвердження факту поставки товару за спірними договорами позивачем було надано видаткові та товарно-транспортні накладні, накладні на повернення товару, акти про нестачу товару, наявність яких, у свою чергу, не спростовується відповідачем.

За ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

В той же час, відповідач у суді першої інстанції зазначав, що видаткові накладні, на які посилається позивач, оформлені неналежним чином, а саме відсутні ідентифікуючі ознаки особи, яка їх підписала (відсутнє прізвище, посада, повноваження на отримання відповідного товару, печатка підприємства), у зв`язку з чим відсутні належні докази здійснення поставки товару.

Проте, суд першої інстанції правомірно відхилив такі заперечення відповідача зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з п. 2.1. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 р., господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань та фінансових результатів.

Тобто, факт проведення сторонами у справі господарських операцій, що стосуються виконання ними зобов`язань, повинен підтверджуватися первинними бухгалтерськими документами.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Документами, які є підставою для оприбуткування товару, є накладні та товарно-транспортні накладні. Такі документи є підставою для внесення запису в облікові бухгалтерські реєстри.

Первинні документи для надання їм юридичної сили та доказовості, у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» мають бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Так, не зазначення особи, яка підписала видаткові накладні, за умови можливості ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції та можливості встановити обсяг господарської операції не є підставою для невизнання господарським судом здійсненої між сторонами господарської операції щодо передачі у власність покупця (відповідача) спірного товару.

Також, норми Цивільного кодексу України не містять застережень, які б звільняли покупця від обов`язку оплатити отриманий товар у зв`язку з неналежним оформленням господарських операцій первинними бухгалтерськими документами.

Крім того, неточність або неповнота відповідних даних у первинних облікових документах може бути підставою для застосування до відповідальних винних осіб визначеної чинним законодавством відповідальності, втім, не звільняє покупця від обов`язку оплатити товар.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що позивач виконав свої зобов`язання в частині поставки товару відповідачу на підставі спірних видаткових накладних, а тому у відповідача виникає зустрічне зобов`язання оплатити зазначений товар.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ст. 530 ЦК України).

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав, що станом на 12.09.2019 у відповідача наявна заборгованість за Договором-1 у розмірі 118 783,68грн, що підтверджується видатковими накладними, які складені у період з 25.01.2019 по 15.02.2019.

Проте, у зазначений період відповідачем за Договором-1 було здійснено оплату, що підтверджується платіжними дорученнями від 08.02.2019, від 20.02.2019 та від 21.02.2019 на загальну суму 130 000,00 грн.

Твердження апелянта, що оплата за платіжним дорученням від 08.02.2019 на суму 30 000,00 грн. була здійснена за поставлений товар не пізніше 25.11.2018, за платіжним дорученням від 20.02.2019 на суму 50 000,00 грн. - за поставлений товар не пізніше 07.01.2019, платіжним дорученням від 21.02.2019 на суму 50 000,00 грн. за поставлений товар не пізніше 08.01.2019 колегією суддів відхиляються, оскільки дані твердження позивача не підтверджені належними та допустимими доказами.

Так, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту наявності заборгованості відповідача за попередні періоди (зокрема з 25.11.2018 по 08.11.2019) та що вказані платежі були враховані саме за попередні періоди поставки, а не за спірні (за період з 25.01.2019 по 19.02.2019).

Більш того, як вірно зазначив суд першої інстанції, сам позивач у своїй заяві від 11.10.2019 року посилався на те, що у відповідача наявна заборгованість за відповідними спірними накладними за період з 25.01.2019 по 19.02.2019, перелік яких визначений самим позивачем. Так, із змісту заяви вбачається, що остання оплата, яка була врахована позивачем під час формування заборгованості є видаткова накладна від 25.01.2019 №1181 (часткова оплата у розмірі 214,38грн), в той час як вказані вище оплати на суму 130 000,00 грн. відповідачем були здійснені у лютому 2019 року.

Крім того, судом першої інстанції правомірно не прийнято до уваги акти перевірки розрахунків за період з 01.02.2019 по 28.02.2019, з 01.03.2019 по 31.03.2019 та за період з 01.07.2019 по 31.07.2019, оскільки із їх змісту неможливо встановити, за якими видатковими накладними формувалась заборгованість та у який період, розмір оплат, які були здійснені відповідачем та у який і за який період. Крім того, із змісту останнього вбачається, що під час виконання Договорів сторонами неодноразово оформлювалось повернення товару, здійснювався відповідний взаємозалік тощо, проте, відповідних доказів позивачем суду надано не було.

В той же час, колегія суддів відзначає, що акти звірки взаєморозрахунків являють собою лише зведений обліковий документ, який фіксує стан розрахунків між сторонами, та не є первинним бухгалтерським документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Так, у постановах Верховного Суду від 19.04.2018 у справі № 905/1198/17, від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18 та від 18.04.2019 у справі № 910/483/18 викладено правову позицію, згідно з якою відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Таким чином, оскільки позивачем не було надано доказів, які підтверджували заборгованість відповідача за товар, поставлений на підставі наявних в матеріалах справи видаткових накладних (т.2 а.с.188-258, т.3 а.с.1-110) за період з 25.01.2019 по 19.02.2019 за договором 1 у сумі 118 783,68 грн., суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні таких заявлених позовних вимог.

Стосовно заявленої до стягнення з відповідача заборгованості за договором 2 у розмірі 66 489,38 грн. колегія суддів зазначає наступне.

Як вже було встановлено вище, позивачем у період з 14.09.2018 по 09.01.2019 за відповідним видатковими накладними було поставлено ДП "Рітейл центр" товар за Договором-2 на загальну суму 70 879,08грн. Враховуючи часткове повернення товару на загальну суму 4 389,70 грн., як зазначає позивач, у відповідача залишається неоплачена сума у розмірі 66 489,38 грн.

В той же час, відповідачем у зазначений період частково було здійснено оплату за Договором-2, що підтверджується платіжними дорученнями від 17.10.2018 та від 26.10.2018 на загальну суму 37 500,00грн.

При цьому, судом першої інстанції правомірно не було враховано платіжні доручення від 23.08.2018, від 30.08.2018, від 05.09.2018, оскільки останні здійсненні відповідачем до отримання товару за видатковими накладними, на підставі яких стягується відповідна заборгованість.

Твердження апелянта, що оплата за платіжним дорученням від 17.10.2018 на суму 36 000,00 грн. була здійснена за поставлений товар не пізніше 18.08.2018, за платіжним дорученням від 26.10.2019 на суму 2 500,00 грн. - за поставлений товар не пізніше 27.08.2018, колегією суддів відхиляються, оскільки дані твердження не підтверджені належними та допустимими доказами.

Так, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту наявності заборгованості відповідача за попередні періоди (зокрема з 18.08.2018 по 27.08.2018) та що вказані платежі були враховані саме за попередні періоди поставки, а не за спірні (за період з 14.09.2018 по 09.01.2019).

Більш того, як вірно зазначив суд першої інстанції, сам позивач у своїй заяві від 11.10.2019 посилався на те, що у відповідача наявна заборгованість за відповідними накладними, перелік яких визначений самим позивачем. Так, із змісту заяви вбачається, що позивачем під час здійснення розрахунку заборгованості були враховані часткове повернення товару та здійснено корегування у зв`язку із нестачею товару, проте, у зазначений період відсутні відомості щодо часткової оплати товару.

А тому, судом першої інстанції правомірно було задоволено позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором-2 за видатковими накладними у період з 19.10.2018 по 09.01.2019 (перелік яких було наведено судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні) у сумі 28 989,38 грн.

Також, судом першої інстанції було правомірно відхилено посилання відповідача на п. 4.5. договору 1 та п. 7.10. договору 2, відповідно до яких останній має право затримати розрахунки з постачальником, зокрема, у випадку ненадання/надання неналежно оформленої супровідної документації, передбаченої п. 5.7. договору 1 та п.3.6 цього Договору 2 - до моменту надання в повному обсязі належно оформленої супровідної документації оскільки жодного доказу на підтвердження зазначених обставин суду першої інстанції надано не було.

Щодо позовних вимог про стягнення 134 378,82 грн. заборгованості за договором 1 за пакувальний матеріал колегія суддів зазначає на наступне.

Пунктом 7.4 Договору-1 встановлено, що усі витрати на виробництво упаковки, етикеток, маркування покладаються на виробника. У випадку, якщо з вини замовника виробництво узгодженого товару стає неможливим, замовник зобов`язується викупити у виробника весь замовлений пакувальний матеріал за його закупівельними цінами (дане зобов`язання замовника не поширюється на випадок передбачений в п.3.4 цього Договору).

Однак, як вірно встановив суд першої інстанції, позивачем не було надано жодного доказу, який підтверджував наявність вини відповідача, що стало підставою для неможливості подальшого виробництва угодженого товару на час дії Договору-1.

Лист позивача № 01-04/29-237 від 08.05.2019, в якому повідомлялось про порушення відповідачем умов договору 1 в частині прострочення оплати, не є доказом наявності саме вини замовника в частині неможливості виробництва узгодженого товару. Більше того, в матеріалах справи відсутні докази узгодження між сторонами об`ємів товару.

Крім того, наданий позивачем договір поставки від 07.06.2016 №75ТД та видаткові накладні від 25.01.2014 № АВ-0117, від 05.06.2015 №АВ-1166, від 29.01.2016 №АВ-000181, від 22.06.2016 №464, від 15.09.2016 №АВ-001825, від 15.09.2016 №АВ-001826, від 08.06.2018 №АВ-001102 судом першої інстанції правомірно не був прийнятий до уваги, оскільки такі докази підтверджують лише факт придбання відповідного пакувального матеріалу у відповідний період, а не факт наявності вини відповідача, яка стала підставою для неможливості подальшого виробництва угодженого товару на час дії Договору-1.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача 134 378,82 грн. вартості пакувального матеріалу.

Щодо позовних вимог в частині стягнення пені, колегія суддів зазначає про наступне.

Згідно зі статтями 230, 231 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку відповідач зобов`язаний сплатити за невиконання чи неналежне виконання господарського зобов`язання. Якщо розмір штрафних санкцій не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

При цьому, якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, договором поставки 2 не передбачено такої міри відповідальності за неналежне виконання з оплати, як стягнення пені, а відтак суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення пені за договором поставки.

В той же час, оскільки вимоги про стягнення пені за договором поставки 1 є похідними від основної вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором поставки-1, в якій судом першої інстанції було правомірно відмовлено, а тому вимоги позивача в цій частині також задоволенню не підлягають.

Стосовно позивних вимог в частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, то колегія суддів вважає за можливе зазначити про наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, відсутність у боржника грошей у готівковій формі або грошових коштів на його рахунку в банку, і як наслідок, неможливість виконання ним грошового зобов`язання, якщо навіть у цьому немає його провини, не звільняють боржника від відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Колегія суддів, перевіривши здійснений судом першої інстанції розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат з на заборгованість за договором 2 за загальний період з 01.03.2019 по 12.09.2019 погоджується з здійсненим судом розрахунком та вважає його вірним, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3 % річних в сумі 651,09 грн. та інфляційних втрат в сумі 663,98 грн.

В той же час, оскільки вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за договором поставки 1 є похідними від основної вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором поставки-1, в якій судом першої інстанції було правомірно відмовлено, а тому вимоги позивача в цій частині також задоволенню не підлягають.

Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законну і обґрунтовану ухвалу, яка відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду Київської області від 16.12.2019 року у справі № 911/1021/19, отже підстав для її скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Судові витрати (судовий збір) за подачу апеляційної скарги на підставі ст.129 ГПК України покладаються на скаржника.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.129, 252, 263, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Пирятинський Делікатес " на рішення господарського суду Київської області від 16.12.2019 у справі №911/1021/19 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Київської області від 16.12.2019 у справі №911/1021/19 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4.Матеріали справи № 911/1021/19 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 27.05.2020.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Л.В. Кропивна

Є.Ю. Пономаренко