ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року

м. Київ

Справа № 910/7807/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Дроботової Т. Б. - головуючого, Пількова К. М., Чумака Ю. Я.,

секретар судового засідання - Грузицька І. В.,

представники учасників справи:

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - Никоненко А. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2020 (судді: Кропивна Л. В. - головуючий, Руденко М. А., Смірнова Л. Г.) і рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2019 (суддя Сівакова В. В.) у справі

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз"

до Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про визнання недійсним одностороннього правочину,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст і підстави позовних вимог

1.1. У червні 2019 року Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" (далі - АТ "Оператор ГРС "Криворіжгаз»") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - АТ "НАК "Нафтогаз України") про визнання недійсним одностороннього правочину - заяви відповідача від 16.04.2019 № 39-3369/1.17-19 про зарахування зустрічних однорідних вимог.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірний правочин у виді заяви АТ "НАК "Нафтогаз України" про зарахування зустрічних однорідних вимог вчинено із порушенням положень статті 601 Цивільного кодексу України. При цьому позивач наголосив, що строк виконання зобов`язання АТ "Оператор ГРС "Криворіжгаз" за договором купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013 № 13-156-ВТВ не настав.

Позивач, посилаючись на постанову Верховного Суду від 02.04.2019 у справі № 918/539/18, акцентує, що важливою умовою для зарахування зустрічних вимог є безспірність вимог, які зараховуються, а саме відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань.

Проте питання стягнення з АТ "Оператор ГРС "Криворіжгаз" заборгованості за природний газ згідно з договором розглядається у судовому порядку, а отже вимоги не є безспірними, сторони не дійшли згоди щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, що унеможливлює укладення одностороннього правочину щодо зарахування однорідних зустрічних вимог.

1.3. У відзиві на позовну заяву АТ "НАК "Нафтогаз України", заперечуючи проти її задоволення, зазначило, що між сторонами розглядався спір про стягнення з АТ "Оператор ГРС "Криворіжгаз" грошових коштів за договором купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013 № 31-156-ВТВ у справі № 904/5511/16, за змістом рішення в якій дійсно відмовлено у позові АТ "НАК "Нафтогаз України" через передчасність вимог, а не у зв`язку із відсутністю боргу.

Крім того, у справі № 904/6892/17 відмовлено у задоволенні повторних аналогічних позовних вимог АТ "НАК "Нафтогаз України" про стягнення з АТ "Оператор ГРС "Криворіжгаз" боргу у зв`язку із неможливістю повторного розгляду справи за позовом, який уже було розглянуто у справі № 904/5511/16.

Водночас спір у справі № 904/6892/17 у частині вимог про стягнення з АТ "Оператор ГРС "Криворіжгаз" пені, 3 % річних та інфляційних втрат на час подання позову у справі № 910/7807/19 не розглянуто.

Отже, відповідач вважає, що на час зарахування зустрічних однорідних вимог у виді спірної заяви від 16.04.2019 № 39-3369/1.17-19 АТ "НАК "Нафтогаз України" мало право вимоги до АТ "Оператор ГРС "Криворіжгаз" за договором купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013 № 31-156-ВТВ, строк виконання якого настав, тому заява АТ "НАК "Нафтогаз України" відповідає положенням статей 203, 601, 602 Цивільного кодексу України.

2. Короткий зміст судових рішень у справі

2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.09.2019, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2020, у задоволенні позову відмовлено.

Суди дійшли висновку про відсутність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання правочинів (господарських договорів) недійсними на момент вчинення (укладення) заяви про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 16.04.2019 № 39-3369/1.17-19.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. Не погоджуючись із рішенням Господарського суду міста Києва від 24.09.2019 і постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2020, АТ "Оператор ГРС "Криворіжгаз" у касаційній скарзі просить їх скасувати, позов задовольнити, обґрунтовуючи підстави звернення із касаційною скаргою ухваленням судових рішень у справі без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, посилаючись на положення пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Скаржник вважає, що судові рішення ухвалено із порушенням норм матеріального права, норму права застосовано без урахування висновків про застосування положень статті 601 Цивільного кодексу України у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 15.08.2019 у справі № 910/21683/17 і від 25.09.2019 у справі № 910/21645/17.

Так, заявник касаційної скарги наголосив на залишенні судами поза увагою, що основною умовою зарахування зустрічних вимог є їх безспірність, а саме відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань. Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування зустрічних вимог виключає проведення зарахування у добровільному порядку, чого не врахували суди під час розгляду справи.

АТ "Оператор ГРС "Криворіжгаз" акцентує, що як установили суди попередніх інстанцій, згідно з додатковою постановою Центрального апеляційного господарського суду від 09.04.2019 у справі № 904/6892/17 стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на користь Публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз" 480 000,00 грн за подання касаційної скарги у справі № 904/6892/17. На виконання цієї додаткової постанови суд першої інстанції видав відповідний наказ.

У подальшому постановою Верховного Суду від 09.07.2019 у справі № 904/6892/17 частково задоволено касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", судові рішення скасовано в частині стягнення пені у сумі 4 005 124,18 грн, 3 % річних у сумі 2 514 829,17 грн та інфляційних втрат у сумі 9 067 915,01 грн, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Отже, під час ухвалення остаточного рішення у справі № 904/6892/17 буде вирішено питання про розподіл судових витрат з урахуванням вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

На думку скаржника, станом на дату отримання позивачем заяви АТ "НАК "Нафтогаз України" від 16.04.2019 № 39-3369/1.17-19 про зарахування зустрічних вимог, подання позовної заяви та постановлення судами рішень у справі № 910/7807/19 остаточного рішення у справі № 904/6892/17 не прийнято, що свідчить про спірність вимог, які зараховуються, а саме про недосягнення сторонами згоди щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань.

АТ "Оператор ГРС "Криворіжгаз" наголошує на застосуванні судами попередніх інстанцій під час вирішення спору у справі № 910/7807/19 положень статті 601 Цивільного кодексу України і частини 3 статті 203 Господарського кодексу України без урахування висновку щодо застосування зазначених норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 02.04.2019 у справі № 918/539/18, від 26.02.2019 у справі № 914/385/18, від 22.08.20188 у справі № 910/21652/17, від 11.09.2018 у справі № 910/21648/17, від 11.10.2018 у справі № 910/23246/17, від 15.08.2019 у справі № 910/21683/17, від 11.09.2019 у справі № 910/21566/17, від 25.09.2019 у справі № 910/21645/17 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.10.2018 у справі № 914/3217/16.

Крім того, заявник касаційної скарги зазначає про порушення судами норм процесуального права, а саме частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України - щодо обставин, установлених Верховним Судом у справі № 904/6892/17 (постанова від 09.07.2019); статей 76, 77 цього Кодексу - щодо здійснення розгляду справи без дослідження доказів, зокрема договору купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013 № 13-156-ВТВ, додатків до нього та первинної документації, що підтверджує факт виконання/невиконання зобов`язань за договором будь-якою зі сторін.

Отже, АТ "Оператор ГРС "Криворіжгаз" наголошує, що заява АТ "НАК "Нафтогаз України" від 16.04.32019 № 39-3369/1.17-19 про зарахування зустрічних однорідних вимог - нікчемний правочин, який не припиняє його зобов`язань щодо сплати грошових коштів у сумі 480 000,00 грн на рахунок АТ "Оператор ГРС "Криворіжгаз".

3.2. У відзиві на касаційну скаргу АТ "НАК "Нафтогаз України" просить відмовити у її задоволенні, акцентуючи, що на дату зарахування зустрічних однорідних вимог у виді спірної заяви від 16.04.2019 № 39-3369/1.17-19 це товариство мало право вимоги до АТ "Оператор ГРС "Криворіжгаз" за договором купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013 № 31-156-ВТВ, строк виконання якого настав.

Згідно з рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2016 у справі № 904/5511/16, яке набрало законної сили і на яке послався скаржник, відмовлено у задоволенні пред`явлених 01.06.2016 вимог АТ "НАК "Нафтогаз України" до АТ "Оператор ГРС "Криворіжгаз" про стягнення грошових коштів за договором через передчасність таких вимог, оскільки згідно із судовими рішеннями у справі № 910/497/16 ураховано внесені зміни до договору купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013 № 31-156-ВТВ із встановленням строку розрахунків за договором до 20.01.2018.

Проте постановою Вищого господарського суду України від 02.11.2016 у справі № 910/497/16 скасовано постанову суду апеляційної інстанції від 03.08.2016 і фактично встановлено, що договір купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013 № 31-156-ВТВ діє у частині проведення остаточного розрахунку до 20.01.2016, а не до 20.01.2018.

Зазначені обставини досліджено під час розгляду справи № 910/7807/19. Отже, викладені скаржником аргументи про недослідження судами обставин настання строків виконання взаємних зобов`язань та обставин, пов`язаних із дотриманням вимог, наведених у статті 601 Цивільного кодексу України, не відповідають фактичному змісту судових рішень у справі, яка розглядається.

Скаржник не заперечує факту непогашення ним заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013 № 31-156-ВТВ. Обставини укладення та виконання цього договору підтверджені змістом судових рішень у справах № 904/5511/16 і № 904/6892/17. Отже, висновки судів про відсутність спору між сторонами щодо характеру правовідносин і змісту зобов`язань за договором купівлі-продажу природного газу відповідають фактичним обставинам справи і правовому висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 09.07.2019 у справі № 904/6892/17.

Доводи скаржника про недослідження судами доказів, а саме договору купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013 № 31-156-ВТВ, додатків до нього та первинної документації, є безпідставними, оскільки заявник касаційної скарги не зазначає, які саме його аргументи повинні підтверджуватися цими доказами. Крім того, позивач не подав відповідних документів до суду під час розгляду справи, тому не може посилатися на їх нерозгляд як на порушення судами норм процесуального права.

АТ "НАК "Нафтогаз України" також наголошує, що посилання позивача на постанови Верховного Суду, зміст яких, на думку АТ "Оператор ГРС "Криворіжгаз", свідчить про різне застосування норм матеріального та процесуального права у подібних правовідносинах, не відповідають положенням частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, фактичні обставини у цих справах є відмінними від фактичних обставин у справі, яка розглядається.

Наявність заперечень іншої сторони не є достатньою умовою для визнання недійсним одностороннього правочину про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

4. Розгляд касаційної скарги і позиція Верховного Суду

4.1. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно частково задовольнити з таких підстав.

4.2. Як свідчать матеріали справи та установили суди попередніх інстанцій, АТ "НАК "Нафтогаз України" надіслало на адресу АТ "Оператор ГРС "Криворіжгаз" заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог від 16.04.2019 № 39-3369/1.17-19, в якій акцентувало наявність в АТ "НАК "Нафтогаз України" заборгованості перед АТ "Оператор ГРС "Криворіжгаз", про що зазначено у додатковій постанові Центрального апеляційного господарського суду від 09.04.2019 у справі № 904/6892/17, зі сплати судового збору у сумі 480 000,00 грн.

Водночас АТ "Оператор ГРС "Криворіжгаз»" має заборгованість перед АТ "НАК "Нафтогаз України" згідно з договором купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013 № 31-156-ВТВ на суму 107 545 398,93 грн.

АТ "НАК «Нафтогаз України»", посилаючись на положення статті 601 Цивільного кодексу України, заявило про повне припинення зобов`язання перед АТ "Оператор ГРС "Криворіжгаз" згідно з додатковою постановою Центрального апеляційного господарського суду від 09.04.2019 у справі № 904/6892/17 зі сплати судового збору у сумі 480 000,00 грн шляхом часткового зарахування зустрічних зобов`язань АТ "Оператор ГРС "Криворіжгаз" перед АТ "НАК "Нафтогаз України" за договором купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013 № 31-156-ВТВ на суму 480 000,00 грн.

4.3. Предметом позову у справі, яка розглядається, є вимога АТ "Оператор ГРС "Криворіжгаз" про визнання недійсним одностороннього правочину - заяви АТ "НАК "Нафтогаз України" від 16.04.2019 № 39-3369/1.17-19 про зарахування зустрічних однорідних вимог із підстав вчинення правочину з порушенням положень статті 601 Цивільного кодексу України, оскільки строк виконання зобов`язання АТ "Оператор ГРС "Криворіжгаз" за договором купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013 № 13-156-ВТВ не настав, а отже зараховані за спірною заявою вимоги не є безспірними.

4.4. Згідно зі статтями 202, 203 Господарського кодексу України зобов`язання припиняється, зокрема, зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін допускається лише у випадках, установлених договором або законом.

Згідно зі статтею 601 цього Кодексу зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї зі сторін.

Водночас за змістом статті 602 Цивільного кодексу України не допускається зарахування зустрічних вимог про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; в інших випадках, встановлених договором або законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.10.2018 у справі № 914/3217/16 зазначено, що вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду); строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо).

Аналогічну правову позицію викладено також у постановах Верховного Суду, зокрема від 22.08.2018 у справі № 910/21652/17, від 11.09.2018 у справі № 910/21648/17, від 11.10.2018 у справі № 910/23246/17, від 15.08.2019 у справі № 910/21683/17, від 11.09.2019 у справі № 910/21566/17, від 25.09.2019 у справі № 910/21645/17 тощо.

Отже, безспірність вимог, які зараховуються, а саме відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи відсутність будь-якої із наведених умов виключає проведення зарахування у добровільному порядку.

4.5. Як свідчать матеріали справи та установили суди, спори, що виникали між АТ "Оператор ГРС "Криворіжгаз" і АТ "НАК "Нафтогаз України", розглядалися у судовому порядку.

Так, у справі № 904/5511/16 рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2016 відмовлено у задоволенні позову АТ "НАК "Нафтогаз України" про стягнення з АТ "Оператор ГРС "Криворіжгаз" (до зміни назви - Публічне акціонерне товариство "Криворіжгаз") 110 225 584,11 грн боргу за отриманий природний газ згідно з договором купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013 № 31-156-ВТВ за період із січня 2013 року по грудень 2015 року, 17 586 200,58 грн пені, 4 521 167,38 грн інфляційних втрат і 1 379 878,18 грн - 3 % річних, оскільки встановлено, що прострочення виконання відповідачем зобов`язань за договором не відбулося, адже за умовами договору (у редакції постанови Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2016 у справі № 910/497/16) строк виконання зобов`язання - не пізніше 20.01.2018.

Водночас згідно з постановою Вищого господарського суду України від 02.11.2016 у справі № 910/497/16 скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2016, що мало наслідком повернення чинності первинної редакції договору в частині умов щодо строку виконання зобов`язання, а саме не пізніше 20.01.2016.

Суди установили, що АТ "НАК "Нафтогаз України" не зверталося до суду про перегляд рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2016 у справі № 904/5511/16 за нововиявленими обставинами.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2016 у справі № 904/6892/17, резолютивну частину якого залишено без змін згідно з постановою Центрального апеляційного господарського суду, припинено провадження у справі в частині позовних вимог АТ "НАК "Нафтогаз України" про стягнення з АТ "Оператор ГРС "Криворіжгаз" заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013 № 31-156-ВТВ, пені, 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих за період із 21.01.2016 по 21.06.2016, у задоволенні позовних вимог про стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих за період із 22.06.2016 по 31.05.2017, відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 09.07.2019 у справі № 904/6892/17 скасовано постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.03.2019 і рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.08.2017 у частині стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих за період із 22.06.2016 по 31.05.2017, а справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Отже, спір за вимогами АТ "НАК "Нафтогаз України" про стягнення з АТ "Оператор ГРС "Криворіжгаз" коштів за договором купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013 № 31-156-ВТВ остаточно не вирішено.

4.6. Здійснюючи судовий розгляд справи, суди акцентували, що за твердженням АТ "НАК "Нафтогаз України" зобов`язання АТ "Оператор ГРС "Криворіжгаз" зі сплати 107 545 398,93 грн на підставі договору купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013 № 31-156-ВТВ не припинилися.

При цьому, відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ "Оператор ГРС "Криворіжгаз" про визнання недійсним одностороннього правочину - заяви АТ "НАК "Нафтогаз України" від 16.04.2019 № 39-3369/1.17-19 про зарахування зустрічних однорідних вимог, суди зазначили, що наявність заперечень однієї сторони не є перешкодою для зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони, тому відмова позивача у прийнятті заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог і проведенні такого зарахування не має юридичного значення.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наявності на момент вчинення спірного правочину передбачених у статті 602 Цивільного кодексу України умов, за яких зарахування зустрічних вимог не допускається, не встановлено, а заперечення однієї сторони не є перешкодою для зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони.

4.7. Проте у постанові Верховного Суду від 25.09.2019 у справі № 910/21645/17, про залишення поза увагою правового висновку в якій зазначив заявник касаційної скарги у справі, яка розглядається, наголошено, що з огляду на положення чинного законодавства зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин. Інститут заліку має на меті оптимізувати діяльність двох взаємозобов`язаних, хоч і за різними підставами, осіб. Ця оптимізація полягає в усуненні зустрічного переміщення однорідних цінностей, що становлять предмети взаємних зобов`язань, зменшує ризик сторін, який виникає при здійсненні виконання, а також їх витрати, пов`язані з виконанням.

Однією із важливих умов, як уже зазначалося, за наявності якої можливе припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог, є безспірність вимог, які зараховуються, а саме відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань. Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи невідповідність будь-якій із наведених умов виключає можливість зарахування у добровільному порядку (аналогічну за змістом правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 910/21652/17, від 11.09.2018 у справі № 910/21648/17, від 11.10.2018 у справі № 910/23246/17, від 15.08.2019 у справі № 910/21683/17, від 11.09.2019 у справі № 910/21566/17).

4.8. Проте суди попередніх інстанцій застосували положення статей 601, 602 Цивільного кодексу України без урахування відповідного висновку Верховного Суду про те, що наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи недотримання будь-якої із наведених умов виключає можливість зарахування вимог у добровільному порядку.

Суди попередніх інстанцій залишили поза увагою доводи позивача про наявність спору між сторонами щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, отже і не звернули уваги на невідповідність усім умовам для зарахування зустрічних однорідних вимог.

5. Висновки Верховного Суду

5.1. Згідно зі статтею 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

5.2. У частині 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі статтею 300 цього Кодексу суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

5.3. За змістом пункту 2 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Згідно з частиною 3 статті 310 цього Кодексу підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

5.4. За наведених обставин колегія суддів вважає висновок судів попередніх інстанцій передчасним, висловленим без урахування висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах і таким, що зроблено без дослідження всіх зібраних у справі доказів, тому рішення і постанову належить скасувати, а справу - передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду суду необхідно урахувати викладене, оцінити правомірність вимог позивача, надати належну оцінку всім доводам учасників справи із належним обґрунтуванням прийняття або неприйняття відповідних доводів і доказів, а отже і встановити обставини щодо наявності або, навпаки, відсутності підстав для задоволення позову.

6. Розподіл судових витрат

6.1. Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 2 частини 1 статті 308, статтями 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2020 і рішення Господарського суду міста Києва від 24.09.2019 у справі № 910/7807/19 скасувати, а справу передати на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Т. Б. Дроботова

Судді К. М. Пільков

Ю. Я. Чумак