ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року Справа № 924/1089/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Василишин А.Р. , суддя Філіпова Т.Л.

секретар судового засідання Пацьола О.О.

за участю представників сторін:

позивача: Подановський Т.Р.

відповідачі: не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 04.02.20р. (ухваленого суддею М.В. Музика повний текст складено 05.02.20р.) у справі № 924/1089/19

за позовом Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зооветпром Україна"

до ОСОБА_1

про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором №Т 14.09.2016 К від 29.11.2017 року, з якої 366982,03 грн. заборгованість за тілом кредиту, 49887,53 грн. заборгованість за відсотками, 39265,75 грн. пеня

ВСТАНОВИВ:

АТ «Таскомбанк» (надалі - позивач) звернулося в Господарський суд Хмельницької області з позовом до ТОВ «Зооветпром Україна» (надалі - відповідач) та до ОСОБА_1 , в якому з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог просило стягнути солідарно з відповідачів: 366982,03 грн. заборгованість за тілом кредиту, 49887,53 грн. заборгованість за відсотками, 39265,75 грн. пені.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 04.02.20 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Зооветпром Україна» на користь АТ «Таскомбанк» 366982,03 грн. основного боргу, 24831,49 грн. пені, 5877,20 грн. витрат по сплаті судового збору. В стягненні 49887,53 грн. заборгованості по відсотках та 14434,26 грн. пені відмовлено. В позові про солідарне стягнення з ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ТОВ «Зооветпром Україна» несвоєчасно та не в повному обсязі здійснювало повернення наданих банком кредитних коштів, чим створив заборгованість перед останнім в сумі 366982,03 грн. Доказів сплати вказаної суми матеріали справи не містять та учасниками судового розгляду не надано, з чого суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги про стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 366982,03 грн.

Разом з тим, суд вказав, що оскільки у кредитному договорі погоджено строк кредитування до 28.01.19 р, тому до цієї дати у банку наявне право на нарахування процентів за користування кредитом. Відтак, судом здійснено перерахунок процентів за користування кредитом та встановлено відсутність заборгованості відповідача 1 зі сплати процентів по договору про надання овердрафту, а тому в стягненні 49887,53 грн. процентів за користування кредитом суд відмовив.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем неправомірно здійснено нарахування процентів за період з 29.01.2019 року, відтак, нарахування пені на зобов`язання зі сплати процентів за період з 13.03.2019 року по 13.09.2019 року також є необґрунтованим, тому в стягненні 4567,39 грн. пені, нарахованої на заборгованість по процентах за період з 13.03.2019 року по 13.09.2019 року суд відмовляє. З приводу нарахувань на заборгованість по тілу кредиту судом зауважується, що встановлений ч. 6 ст. 232 ГК України шестимісячний термін нарахування пені починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане. Тому, з огляду на визначений строк користування овердрафтом, нарахування пені на суму основної заборгованості можливе з 29.01.2019 року по 29.07.2019 року.

За результатами перерахунку вірним буде наступне нарахування пені (в межах періоду, визначеного позивачем): з 13.03.2019 року по 21.03.2019 року на суму 369801,64 грн. = 3282,62 грн.; з 22.03.2019 року по 28.03.2019 року на суму 368801,64 грн. = 2546,25 грн. На заборгованість в розмірі 366982,03 грн. безпідставним, поза межами шестимісячного строку, є нарахування з 29.07.2019 року, тобто, в стягненні пені за період з 29.07.2019 року по 13.09.2019 року в сумі 9139,37 грн. суд відмовляє. При цьому, нарахування за період з 19.07.2019 року по 31.07.2019 року здійснено в межах сум, допустимих до стягнення, тому заявлена за такий період пеня в розмірі 3076,62 грн. є правомірною.

З викладеного вище, необґрунтованим є нарахування 727,5 грн. пені за період з 22.03.2019 року по 28.03.2019 року на суму заборгованості в розмірі 368801,64 грн. та 9139,37 грн. пені за період з 29.07.2019 року по 13.09.2019 року на заборгованість в розмірі 366982,03 грн. В решті пеня нарахована в розмірі, допустимому до стягнення, тому 24831,49 грн. пені, нарахованої на суму простроченої заборгованості по тілу кредиту, підлягають стягненню; в стягненні 9866,87 грн. пені, нарахованої на суму простроченої заборгованості по тілу кредиту, суд відмовляє.

Відтак, суд вирішив, що позовні вимоги є частково обґрунтованими на суму основного боргу в розмірі 366982,03 грн. та 24831,49 грн. пені, нарахованої на суму заборгованості по тілу кредиту. Вимоги про стягнення 49887,53 грн. заборгованості по відсотках та 14434,26 грн. пені не підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд зазначив, що прострочення виконання зобов`язання поручителем згідно договору поруки може мати місце у випадку невиконання ОСОБА_1 положень п. 3.3 договору поруки, а саме: не погашення суми в розмірі, визначеної у вимозі, протягом 5 банківських днів після надіслання такої вимоги, судом встановлено, що банк не звертався із відповідною вимогою до ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що станом на даний час банком не доведено прострочення зобов`язань поручителем, які випливають із договору поруки. Таким чином, суд відмовив в позові в частині вимог про стягнення заборгованості солідарно з відповідача 2.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 04.02.20 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення 49887,53 грн. заборгованості по відсотках та 14434,26 грн. пені та в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості солідарно з ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що Кредитний договорір діє до дати повного погашення заборгованості позичальника перед банком. Вважає, що виходячи з умов договору, банк мав право на нарахування відсотків та пені за несвоєчасну їх сплату до повного погашення боржником заборгованості за тілом кредиту.

Стверджує, що у відповідності з договором про надання овердрафту та договором поруки, строк користування овердрафтом складав з 29.11.17 р. по 28.01.19 р., тобто, станом на дату подання позовної заяви строк користування овердрафтом закінчився і ніякої дострокової вимоги щодо сплати заборгованості за овердрафтом до поручителя не вимагалось, позивач мав право стягнути дану заборгованість в судовому порядку.

Вважає, що право позивача на звернення до суду за захистом своїх порушених прав про стягнення солідарно заборгованості з боржника та його поручителя в залежності від направлення чи не направлення вимоги до поручителя ставитись не може.

Стверджує, що в даному випадку при поданні позовної заяви банком визначено відповідачами і боржника, і поручителя, а боржником, в свою чергу, зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі не виконано /докази зворотного відсутні/, у зв`язку з чим не вбачається жодних правових підстав для звільнення поручителя від солідарної відповідальності. Виникнення обов`язку поручителя не пов`язане з вимогою про оплату в порядку ч.2 ст.530 ЦК України як такою, оскільки строк виконання кредитних зобов`язань, порядок розрахунків основним договором /кредитним/ визначений.

В судове засідання представники відповідачів не з`явились.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (частина третя статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

Дослідивши матеріали справи, колегія приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника сторін, оскільки останні не скористались своїми правами, передбаченими статтею 42 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали та обставини справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити частково, а оскаржуване рішення скасувати в частині відмови про солідарне стягнення з відповідача 2 заборгованості, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.11.2017 між ПАТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «Зооветпром Україна» укладено договір про надання овердрафту № Т 14.09.2016 К 1682 (далі - договір).

Пунктом 1 Договору погоджено, що він складається з двох частин, які нероздільно пов`язані між собою. Договір вважається укладеним за умови підписання сторонами обох частин цього договору, включаючи всі додатки до нього (додатки складають невід`ємну частину цього договору).

Відповідно до п. 2 договору банк, за умови виконання вимог п. 2.1 частини № 2 договору відкриває позичальнику овердрафт, а позичальник зобов`язується прийняти такий овердрафт, повернути банку кредитні кошти у повному обсязі та сплатити проценти, комісії, штрафні санкцій та інші платежі, передбачені договором, на умовах, порядку та у строки визначені договором, відповідно до наступного:

ліміт овердрафту: максимальний ліміт за цим договором становить 1670000,00 грн. (в рамках встановленого максимального ліміту надається доступний ліміт в обсязі: 501000,00 грн. в перший місяць дії овердрафту; 1002000,00 грн. в другий місяць дії овердрафту; 1670000,00 грн. в третій та подальші місяці дії овердрафту, з урахуванням розділу 1 частини 2 цього договору; при цьому, якщо в перші два місяці дії овердрафту позичальник виконує зобов`язання щодо забезпечення обсягу грошових надходжень на рахунок для надання овердрафту в обсязі більшому, ніж зазначено в додатку №3 до цього договору, то, за рішенням банку, доступний ліміт може бути збільшений до максимального ліміту);

цільове використання овердрафту: поповнення обігових коштів;

строк користування овердрафтом з 29.11.2017 по 28.11.2018 року включно;

процентна ставка: є фіксованою процентною ставкою та складає 23% річних;

строк сплати процентів: з 01 по 10 (включно) кожного місяця до дати спливу строку користування овердрафтом та повернення в повному обсязі кредитних коштів за цим договором.

Відповідно до п. 1.1 частини 2 договору, банк надає позичальнику овердрафт шляхом кредитування рахунку для надання овердрафту, вказаного у п. 2 частини №1 цього договору та за умови додержання всіх інших умов договору. З моменту здійснення платежів банк вважається таким, що надав позичальнику кредит за методом овердрафт на суму здійснених банком платежів у межах ліміту. Дебетове сальдо, яке зафіксовано на рахунку для надання овердрафту на кінець поточного дня, вважається заборгованістю за овердрафтом.

Згідно з п. 3.1 договору, за користування овердрафтом банк щоденно нараховує проценти на суму зафіксованого дебетового залишку на рахунку для надання овердрафту на кінець попереднього банківського дня, виходячи з розміру процентної ставки, що діє на відповідну дату. Проценти розраховуються за фактичну кількість днів користування овердрафтом, виходячи з фактичної кількості календарних днів у році.

Сплата комісії за цим договором здійснюється у національній валюті України в розмірах та в терміни/строки, обумовлені додатком №2 до цього договору (п. 1.4. договору).

У п. 3.1. договору передбачено, що протягом всього строку дії цього договору позичальник зобов`язаний, зокрема, виконувати боргові зобов`язання у строки, визначені цим договором.

У разі невиконання або несвоєчасного виконання позичальником боргових зобов`язань за цим договором банк має право нарахувати та стягнути, а позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка буде діяти на момент такої сплати від суми невчасно виконаного (невиконаного) платежу за кожний день з дати виникнення обставин, що є підставою для застосування пені (несвоєчасне погашення заборгованості), до дати припинення цих обставин (п. 4.2. договору).

У п. 6.1. договору передбачено, що він набуває чинності з дати його підписання сторонами (уповноваженими представниками сторін) та діє до дати повного погашення заборгованості позичальника перед банком за цим договором, але в будь-якому випадку до повного виконання позичальником своїх боргових зобов`язань за цим договором.

Договір підписано сторонами та скріплено печатками сторін.

Крім того, сторонами підписано Додаток №1 до договору, яким погоджено перелік забезпечення за договором про надання овердрафту № Т 14.09.2016 К1681 від 29.11.2017 року (поручитель ОСОБА_1 , порука).

Додатком № 2 до договору передбачено комісії за договором (за надання овердрафту 1,0% від ліміту овердрафту, але не менше 1000,00 грн.; за управління овердрафтом при змінах умов договору, ініційованих позичальником 0,1% від ліміту овердрафту, який діяв на дату підписання відповідного договору про внесення змін та доповнень до цього договору, але не менше 100,00 грн.; за користування овердрафтом протягом одного дня 23,0% річних, які нараховуються на різницю між максимальною сумою заборгованості за овердрафтом протягом банківського дня та сумою заборгованості на кінець цього ж самого дня; за управління овердрафтом в частині збільшення ліміту овердрафту 1,0% від суми збільшення ліміту овердрафту); у додатку №3 додаткові зобов`язання позичальника; у додатку №4 умови, що передують наданню кредитних коштів; у додатку № 5 відкладальні зобов`язання; у додатку № 6 фінансові умови.

29.11.2017 року між публічним акціонерним товариством "ТАСКОМБАНК" (далі кредитор та ОСОБА_1 (поручитель) укладено договір поруки № НІ 4532 (далі - договір поруки), відповідно до п. 1.1 якого поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором, на засадах солідарного боржника, за виконання в повному обсязі ТОВ «Зооветпром Україна» зобов`язань, що виникли або можуть виникнути в майбутньому на підставі договору про надання овердрафту № Т 14.09.2016 К 1682, зі всіма можливими змінами та доповненнями до нього, включаючи також ті, що можуть виникнути в майбутньому.

Згідно з п. 1.2 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником усіх зобов`язань за кредитним договором, у тому числі: повернути кредитору кредит у вигляді овердрафту у розмірі 1670000,00 грн., у терміни (строки), визначені кредитним договором та додатком №1 до кредитного договору, але в будь-якому випадку не пізніше 28.11.2018 року (зі змінами, не пізніше 28.01.2019 року); щомісячно сплачувати кредитору проценти за користування кредитом; сплатити комісії в порядку та розмірах, встановлених кредитним договором; сплатити кредитору неустойку, пеню, штрафи.

У випадку невиконання або прострочення виконання боржником зобов`язань, що випливають із кредитного договору, поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник в тому ж обсязі, що й боржник (п. 2.1. договору поруки). Передбачена пунктом 2.1. цього договору відповідальність поручителя наступає у випадку, якщо боржник порушить зобов`язання та/або допустить прострочення виконання будь-якого з зобов`язань, зазначених у пунктах 1.2., 1.3. цього договору (п. 2.2. договору поруки).

У п. 3.1. договору поруки погоджено, що у випадку невиконання боржником будь-яких зобов`язань за кредитним договором або невиконання зобов`язань у строки, визначені кредитним договором, кредитор звертається з письмовою вимогою на адресу поручителя, зазначену в розділі 7 цього договору, та копію надсилає боржнику. У вимозі вказується: номер та дата цього договору; дані щодо невиконання боржником своїх зобов`язань та вказівка на обсяг невиконання (несплата суми кредиту та/або процентів, комісій та/або сум збитків, неустойки, інше порушення) (п. 3.2. договору поруки).

Поручитель не пізніше 5 банківських днів з дати відправлення вимоги кредитора (п. 3.1. даного договору) зобов`язаний погасити суму в розмірі, визначеному у вимозі. Неотримання поручителем вимоги кредитора з будь-яких причин не звільняє поручителя від обов`язку виконати умови цього договору (п. 3.3. договору поруки).

Договір поруки набуває чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками кредитора (п. 5.1. договору поруки). Порука за цим договором припиняється, якщо кредитор протягом 5 років від дня настання строку повернення кредиту не пред`явить вимоги до поручителя (п. 5.2. договору).

Договір поруки підписаний сторонами договору та скріплений печаткою кредитора.

У договорі №1 від 07.09.2018 року про внесення змін та доповнень до договору про надання овердрафту № Т 14.09.2016 К 1681 від 29.11.2017 року сторонами договору збільшено процентну ставку до 27% річних; у договорі №2 від 28.11.2018 року про внесення змін та доповнень до договору про надання овердрафту № Т 14.09.2016 К 1681 від 29.11.2017 року продовжено строк користування овердрафтом до 28.01.2019 року включно. (т.1 а.с. 29-31) Аналогічні зміни внесено в договір поруки № НІ 4532 від 29.11.2017 року (т.1 а.с. 219-221).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору, Банк відкрив відповідачу 1 овердрафт із встановленим максимальним лімітом в сумі 1670000 грн., що підтверджується виписками по особовому рахунку ТОВ «Зооветпром Україна».

Однак, позичальник не виконав платіжні зобов`язання по договору перед банком, внаслідок чого утворилась заборгованість. Станом на 13.09.2019 року, заборгованість ТОВ «Зооветпром» по кредитному договору, за твердженням позивача, становить 456135,32 грн., з яких 366982,03 грн. заборгованість по тілу кредиту, заборгованість по відсотках 49887,53 грн. та 39256,75 грн. - пеня за період з 13.03.2019 року по 13.09.2019 року.

Аналізуючи встановлені обставини справи, апеляційний господарський суд вважає за необхідне враховувати наступні положення чинного законодавства України.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем 1 порушено умови договору в частині виконання грошових зобов`язань, а саме останнім несвоєчасно та не в повному обсязі здійснено повернення наданих банком кредитних коштів, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у сумі 366982,03 грн.

Оскільки, на час подання позовної заяви, зобов`язання відповідача 1 за кредитним договором не виконано, кошти в сумі 366 982,03 грн. не сплачені, сума боргу підтверджена наданими позивачем розрахунками, в т.ч. на вимогу апеляційного суду, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача 1 на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в сумі 366 982,03 грн.

Відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

Умовами договору про надання овердрафту сторонами договору визначений розмір процентних ставок та строки і порядок погашення процентів.

Зокрема, сторонами у пункті 1.3 кредитного договору з урахуванням принципу свободи договору передбачено: проценти за користування овердрафтом сплачуються щомісячно в межах строку сплати процентів за користування овердрафтом за попередній місяць та за останній період користування овердрафтом не пізніше закінчення строку користування овердрафтом.

У договорі №2 від 28.11.2018 року про внесення змін та доповнень до договору про надання овердрафту № Т 14.09.2016 К 1681 від 29.11.2017 року визначено строк користування овердрафтом по 28 січня 2019 року (інших положень щодо нарахування проценті договором не визначено), тобто, до вказаної дати банк надає позичальнику послугу, за якою відповідач 1 має право отримувати кредитні кошти в межах встановленого розміру для здійснення оплати платіжних документів понад залишок коштів на рахунку для надання овердрафту.

У постанові від 04.02.20 р. у справі № 912/1120/16 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Оскільки у кредитному договорі погоджено строк кредитування до 28.01.2019 року, тому до цієї дати у банку наявне право на нарахування процентів за користування кредитними коштами. Після цієї дати кредитор має право нараховувати відсотки за прострочення виконання зобов`язання.

А відтак, колегія суддів дійшла висновку, що строк кредитування відповідача є таким, що закінчився 28.01.2019, як і закінчилося його право законно користуватися позиченими коштами, а тому вимога позивача про нарахування відсотків за користування кредитом з 28.01.19 р. є безпідставною. Відповідно, не підлягають задоволенню і вимоги про стягнення нарахувань (пені) за цими відсотками.

Здійснивши розрахунок відсотків, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність заборгованості відповідача 1 з їх сплати по договору про надання овердрафту, а тому, в стягненні 49887,53 грн. процентів за користування кредитом слід відмовити. При цьому судом враховано суми оплат, здійснені відповідачем на погашення відсотків після 28.01.2019.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачів пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 39 265,75 грн. апеляційний суд враховує наступне.

За приписами ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що розмір пені за прострочку платежу повинен встановлюватися за згодою сторін, тобто в договорі (стаття 1 Закону).

Ч. 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.Перебіг цього строку починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Відповідно до п. 4.2 договору, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання позичальником боргових зобов`язань за цим договором банк має право нарахувати та стягнути, а позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка буде діяти на момент такої сплати від суми несвоєчасно виконаного (невиконаного) платежу за кожний день з дати виникнення обставин, що є підставою для застосування пені (несвоєчасне погашення заборгованості), до дати припинення цих обставин.

Із поданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що банком здійснено нарахування пені на суму простроченої заборгованості по відсотках за період з 13.03.2019 року по 13.09.2019 року, а також на суму простроченої заборгованості по тілу кредиту за період з 13.03.2019 року по 13.09.2019 року.

Як уже зазначалося судом. позивачем неправомірно здійснено нарахування процентів за період з 29.01.2019 року, відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що нарахування пені на зобов`язання зі сплати процентів за період з 13.03.2019 року по 13.09.2019 року є необґрунтованим.

Із врахуванням вимог ст. 232 ГК України, колегія погоджується з висновком суду, що нарахування пені на суму основної заборгованості можливе з 29.01.2019 року по 29.07.2019 року, а також з розрахунком суду (виходячи з періоду нарахувань, визначеному позивачем у розрахунку), у зв`язку з чим до стягнення підлягає 24831,49 грн. пені, нарахованої на суму простроченої заборгованості по тілу кредиту, в стягненні 9866,87 грн. пені, нарахованої на суму простроченої заборгованості по тілу кредиту, слід відмовити.

Щодо позовної вимоги про солідарне стгнення заборгованості за кредитом та відповідних нарахувань з поручителя ОСОБА_1 (відповідача 2).

З матеріалів справи вбачається, що 29.11.2017 року між ПАТ "ТАСКОМБАНК" та ОСОБА_1 укладено договір поруки № НІ 4532 (далі - договір поруки).

Відповідно до п. 1.1 Договору поруки, поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором, на засадах солідарного боржника, за виконання в повному обсязі ТОВ «Зооветпром Україна» зобов`язань, що виникли або можуть виникнути в майбутньому на підставі договору про надання овердрафту № Т 14.09.2016 К 1682, зі всіма можливими змінами та доповненнями до нього, включаючи також ті, що можуть виникнути в майбутньому.

Згідно з п. 1.2 Договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником усіх зобов`язань за кредитним договором, у тому числі: повернути кредитору кредит у вигляді овердрафту у розмірі 1670000,00 грн., у терміни (строки), визначені кредитним договором та додатком №1 до кредитного договору, але в будь-якому випадку не пізніше 28.11.2018 року (зі змінами, не пізніше 28.01.2019 року); щомісячно сплачувати кредитору проценти за користування кредитом; сплатити комісії в порядку та розмірах, встановлених кредитним договором; сплатити кредитору неустойку, пеню, штрафи.

У випадку невиконання або прострочення виконання боржником зобов`язань, що випливають із кредитного договору, поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник в тому ж обсязі, що й боржник (п. 2.1. договору поруки).

Передбачена пунктом 2.1 договору відповідальність поручителя наступає у випадку, якщо боржник порушить зобов`язання та/або допустить прострочення виконання будь-якого з зобов`язань, зазначених у пунктах 1.2., 1.3. цього договору (п. 2.2).

У п. 3.1 договору поруки погоджено, що у випадку невиконання боржником будь-яких зобов`язань за кредитним договором або невиконання зобов`язань у строки, визначені кредитним договором, кредитор звертається з письмовою вимогою на адресу поручителя, зазначену в розділі 7 цього договору, та копію надсилає боржнику.

Поручитель не пізніше 5 банківських днів з дати відправлення вимоги кредитора (п. 3.1. даного договору) зобов`язаний погасити суму в розмірі, визначеному у вимозі. Неотримання поручителем вимоги кредитора з будь-яких причин не звільняє поручителя від обов`язку виконати умови цього договору (п. 3.3).

Порука за цим договором припиняється, якщо кредитор протягом 5 років від дня настання строку повернення кредиту не пред`явить вимоги до поручителя (п. 5.2. договору).

Згідно зі статтею 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема порукою.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частиною 1 статті 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Загальні підстави припинення поруки, яка за своєю правовою природою є зобов`язанням, передбачені у главі 50 Цивільного кодексу України, а спеціальні (додаткові) підстави її припинення визначено у статті 559 Цивільного кодексу України.

Як встановлено судами попередніх інстанцій виконання зобов`язання позичальника були забезпечені порукою. Відповідно до договору поруки № НІ 4532, укладений позивачем з ОСОБА_1 , який поручився перед банком за виконання ТОВ «Зооветпром Україна» усіх зобов`язань за кредитним договором, у тому числі: повернути кредитору кредит у вигляді овердрафту у розмірі 1670000,00 грн., у терміни (строки), визначені кредитним договором та додатком №1 до кредитного договору, але в будь-якому випадку не пізніше 28.11.2018 року (зі змінами - не пізніше 28.01.2019 року); щомісячно сплачувати кредитору проценти за користування кредитом; сплатити комісії в порядку та розмірах, встановлених кредитним договором; сплатити кредитору неустойку, пеню, штрафи.

У випадку невиконання або прострочення виконання боржником зобов`язань, що випливають із кредитного договору, поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник в тому ж обсязі, що й боржник (п. 2.1. договору поруки).

Передбачена пунктом 2.1 договору відповідальність поручителя наступає у випадку, якщо боржник порушить зобов`язання та/або допустить прострочення виконання будь-якого з зобов`язань, зазначених у пунктах 1.2., 1.3. цього договору (п. 2.2).

Крім того, відповідно до п. 3.1 договорів поруки, у випадку невиконання боржником будь-яких зобов`язань за кредитним договором або невиконання зобов`язань у строки, визначені кредитним договором, кредитор звертається з письмовою вимогою на адресу поручителя, зазначену в розділі 7 цього договору, та копію надсилає боржнику.

Неотримання поручителем вимоги кредитора з будь-яких причин не звільняє поручителя від обов`язку виконати умови цього договору (п. 3.3).

Аналізуючи норми чинного законодавства та договору, колегія суддів зазначає, що суть солідарного обов`язку полягає в тому, що кредитор має право вимагати виконання зобов`язання як від боржника, так від поручителя.

Враховуючи, що порука є особливим забезпечувальним зобов`язанням поручитель несе відповідальність як за основним (кредитним договором) та і за забезпечувальним (договір поруки) зобов`язаннями. При цьому строки виконання зобов`язання визначені основним кредитним договором, а тому факт порушення таких строків є підставою для виконання зобов`язань поручителем.

А тому звернення до суду з вимогами до поручителя не можуть ставитися в залежність від факту надіслання йому вимоги, оскільки строк для виконання зобов`язання відповідачем 2 настав з моменту прострочення боржника.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що оскільки, вказаний кредитний договір та договір поруки були підписані сторонами та скріплені печатками сторін, позичальник та поручитель в повній мірі ознайомились з їх змістом, порядком та умовами здійснення платежів за договором та погодились з ними, визнали обов`язковими для виконання, прийнявши на себе ризик настання негативних наслідків невиконання умов договору. Крім того, сторони узгодили, що неотримання поручителем вимоги кредитора з будь-яких причин не звільняє поручителя від обов`язку виконати умови цього договору.

Враховуючи принцип свободи договору та той факт, що сторони погодили те, що у разі надсилання кредитором вимоги поручитель зобов`язаний погасити суму визначену у вимозі не пізніше 5 днів з дати пред`явлення вимоги, однак, неотримання вимоги не звільняє поручителя виконання умов договору, виконання поручителем зобов`язання по договору поруки не може ставитися в залежність від направлення чи не направлення вимоги банком поручителю та не звільняє поручителя від солідарної відповідальності перед банком.

У зв`язку з наведеним апеляційний суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог про солідарне стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору та скасовує оскаржуване рішення в цій частині.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача суму основного боргу в розмірі 366982,03 грн. та 24831,49 грн. пені. В частині стягнення з відповідачів 49887,53 грн. заборгованості по відсотках та 14434,26 грн. пені слід відмовити.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку, однак помилково дійшов висновку про недоведеність прострочення зобов`язання відповідача 2, а тому оскаржуване рішення слід скасувати частково.

Відповідно до ст.. 129 ГПК України, судові витрати слід покласти на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 275, 276, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 04.02.20р. (ухваленого суддею М.В. Музика повний текст складено 05.02.20р.) у справі № 924/1089/19 задоволити частково.

Рішення Господарського суду Хмельницької області від 04.02.20р. у справі № 924/1089/19 скасувати в частині відмови у позові про солідарне стягнення з ОСОБА_1 . В решті рішення залишити без змін.

Викласти резолютивну частину рішення від 04.02.20 р. у справі № 924/1089/19 в наступній редакції:

Позов Акціонерного товариства "Таскомбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зооветпром Україна" та ОСОБА_1 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором №Т 14.09.2016 К від 29.11.2017 року, з якої 366982,03 грн. заборгованість за тілом кредиту, 49887,53 грн. заборгованість за відсотками, 39265,75 грн. пеня, задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ТОВ «Зооветпром Україна» (93400, Луганська обл., місто Сєвєродонецьк, вул. Богдана Ліщини, будинок 21, кімната 11, код 40173700) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , інд код НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства «Таскомбанк» (01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, 30, код 09806443) 366982,03 грн. (триста шістдесят шість тисяч дев`ятсот вісімдесят дві грн. 03 коп.) основного боргу, 24831,49 грн. (двадцять чотири тисячі вісімсот тридцять одна грн. 49 коп.) пені, 5877,20 грн. (п`ять тисяч вісімсот сімдесят сім грн. 20 коп.) витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ТОВ «Зооветпром Україна» (93400, Луганська обл., місто Сєвєродонецьк, вул. Богдана Ліщини, будинок 21, кімната 11, код 40173700) на користь акціонерного товариства «Таскомбанк» (01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, 30, код 09806443) 4407,9 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Стягнути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , інд код НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства «Таскомбанк» (01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, 30, код 09806443) 4407,9 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №924/1089/19 повернути Господарському суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "27" травня 2020 р.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Філіпова Т.Л.