ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

26.05.2020 Справа № 917/737/17

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир"

про відстрочку виконання рішення суду по справі №917/737/17

за позовом Приватного підприємства "Консалтингова фірма "Прометей" (вул. Івана Мазепи, буд. 10, м. Київ, 01010) в особі філії "Менський сир" (вул. Леніна, 122, м. Мена, Чернігівська область, 15600)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" (вул. Будька, буд. 47, м.Гадяч, Полтавська область, 37300)

про стягнення 7 142 978,62 грн.

Суддя Іванко Лідія Андріївна

Секретар судового засідання Ісенко М.В.

Представники:

від стягувача: Корнієнко В.П., посв.№ 7205/10 від 07.12.2018 року

від боржника (заявника): Борсук В.В., дов. б/н від 01.11.2018 року, посв.№ 2309 від 02.10.2018 року, Гнида Ф.А., дов. від 03.01.2018 року, посв.№ 2058 від 27.03.2018 року

13.04.2020 року товариство з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" звернулося до господарського суду Полтавської області з заявою (вх.№ 4185) про відстрочку виконання рішення господарського суду Полтавської області від 03.10.2017р. у справі №917/737/17 на дванадцять місяців.

Суд ухвалою від 15.05.2020 року прийняв заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" до розгляду та призначив судове засідання на 26.05.2020 року.

26.05.2020 року представник ПП "КФ "Прометей" в особі філії "Менський сир" подав до суду письмові пояснення (вх.№ 5598), де зазначає, що з дати виникнення заборгованості (березень 2016 року) по травень 2020 року ТОВ "Гадячсир" не було вчинено жодної дії, спрямованої на часткове її погашення, а виключно вчиняються дії, спрямовані на затягування виконання взятих на себе зобов"язань. Зокрема, ПП "КФ "Прометей" в особі філії "Менський сир" вважає, що ТОВ "Гадячсир", звертаючись вчетверте з заявою про відстрочення (рострочення) рішення суду зловживає процесуальними правами.

Крім цього, стягувач вважає обставини, наведені боржником в заяві про відстрочення виконання судового рішення такими, що не носять особливий і надзвичайний характер, а свідчать про негативні явища в поточній діяльності підприємства. При цьому, звертає увагу, що надання відстрочення виконання рішення суду у даній справі призведе до порушення майнових інтересів стягувача, як учасника господарських відносин, який належним чином виконав договірні зобов"язання.

Представник ПП "Консалтингова фірма "Прометей" заяву відповідача про відстрочення виконання рішення суду від 03.10.2017 року у справі № 917/737/17 вважає необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Представник боржника на задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду наполягає.

В судовому засіданні 26.05.2020 року оголошено вступну та резолютивну частини ухвали суду.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, заслухавши представників сторін, суд, встановив:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 03.10.2017 року у справі №917/737/17 позов задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" (вул. Будька, буд. 47, м.Гадяч, Полтавська область, 37300; ідентифікаційний код 33460268) на користь Приватного підприємства "Консалтингова фірма "Прометей" (вул. Івана Мазепи, буд. 10, м. Київ, 01010) в особі філії "Менський сир" (вул. Леніна, 122, м. Мена, Чернігівська область, 15600; ідентифікаційний код 26549195) 4368207,33 грн. основного боргу, 476416,89 грн. пені, 702177,11 грн. інфляційних, 154345,13 грн. - 3% річних, 85517,20 грн. витрат з оплати судового збору.

Постановою Східного апеляційного господарського суду №917/737/17 від 05.02.2019 року рішення господарського суду Полтавської області від 03.10.2017 року змінено; викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції:

« 1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гадячсир» (вул. Будька, буд. 47, м.Гадяч, Полтавська область, 37300; ідентифікаційний код 33460268) на користь Приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» в особі філії «Менський сир» (вул. Івана Мазепи, буд. 10, м. Київ, 01010; ідентифікаційний код 30668980) в особі філії «Менський сир» (вул. Леніна, 122, м. Мена, Чернігівська область, 15600; ідентифікаційний код 26549195):

4 368 207,33 грн. основного боргу,

462 207,54 грн. пені,

737 472,18 грн. інфляційних,

154 465,04 грн. - 3% річних,

85 835,28 грн. витрат по сплаті судового збору за подачу позовної заяви.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині - у позові відмовити».

На виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 05.02.2019 року господарським судом видано наказ №917/737/17 від 25.02.2019 року.

13.04.2020 року до суду надійшла заява (вхід. №4185) Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" про відстрочення виконання рішення суду від 03.10.2017 року по справі №917/737/17.

В обґрунтування заяви про відстрочення виконання рішення боржник посилається на те, що товариство з обмеженою відповідальністю «Гадячсир» є виробником та експортером молочної продукції. До 2014-2015 років основними ринками збуту продукції ТОВ «Гадячсир» були Російська Федерація та Республіка Казахстан, однак, починаючи з 2014 року Російська Федерація повністю закрила свій ринок (введено продуктове ембарго) для продукції українського виробництва та ввела обмеження та заборони на транзит української молочної продукції своєю територією.

Крім цього, зазначає, що у попередні роки підприємством залучалися кредитні кошти АТ «Креді Агріколь Банк»(кредитний Договір № 159СL від 24.11.11, АТ «Альфа-Банк»(кредитний Договір № 06.1-20/124 від 02.04.2013), проте, забезпечити погашення всіх накоплених та існуючих фінансових зобов`язань не вдалось.

За результатами господарської діяльності протягом 2019 року у заявника обліковується сума непокритого збитку в розмірі 2 мільярди 121мільйон 115 тисяч грн., що підтверджується Балансом (Звітом про фінансовий стан) за 2019 рік, а також Звітом про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2019 рік.

Як фактор, що погіршив економічну ситуацію товариства, заявник називає введені Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 року карантинні заходи, що призвели до неможливості товариства закупівлю молочної сировини у населення, а також значно зменшили обсяги поставок молочної сировини від підприємств виробників.

Крім цього, за даними заявника, на даний час, через поломку технологічного обладнання процес виробництва продукції на підприємстві частково тимчасово призупинено.

Для відновлення повноцінної роботи підприємства та виготовлення продукції необхідна значна сума грошових коштів, а відповідно одночасне виконання рішень судів, що набрали законної сили без виробництва та отримання прибутку неможливе.

Заявник стверджує, що ТОВ «Гадячсир» вживає всіх можливих заходів з метою відновлення виробничої діяльності, зокрема, рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Гадячсир» прийнято рішення про внесення додаткових внесків у сумі 7000000,00 грн. до статутного капіталу ТОВ «Гадячсир». Одночасно з цим, з метою залучення додаткових коштів для відновлення господарської діяльності укладено з СПП «РВД-Агро" договір про отримання бевідсоткової допомоги в розмірі 25 000 000,00 грн.

Додатково до цього, в межах здійснення поточної господарської діяльності, в лютому 2020 року Товариством укладено ряд перспективних контрактів, за умови яких ТОВ "Гадячсир" очікує надходження не менше 1 мільярда гривень, а саме:

- Договір поставки № 0102/21 від 01.02.2020 р., укладений між ТОВ «Гадячсир» та ТОВ «Фін -Майстер» з графіком поставок на орієнтовну суму 277 400 тис. грн., що підтверджується Додатковою угодою № 1 до Контракту № 0102/21 від 01.02.2020 р.;

- Договір поставки № 01-02/20 від 03.02.2020, укладений між ТОВ «Гадячсир» та ТОВ «ІР-Агроторг» з графіком поставок на суму 872 782 тис. грн., що підтверджується Додатковою угодою № 1 від 03.02.2020 року.

Окрім зазначеного, в II кварталі 2020 р. - IV кварталі 2020 р. ТОВ «Гадячсир» додатково розраховує на значні надходження коштів у зв`язку з укладенням нових контрактів, погодження графіків нових поставок з своїми контрагентами та відновлення роботи за укладеними раніше угодами, пошуком нових ринків збуту продукції.

Детальний розрахунок та докази запланованого отримання прибутку надано у Техніко - економічному обгрунтуванні операційної діяльності ТОВ «Гадячсир».

Отже, боржник, посилаючись на вищезазначені обставини, які на його думку істотним чином ускладнюють негайне виконання рішення суду від 03.10.2017 по даній справі, а саме:

- об`єктивні причини погіршення фінансового стану ТОВ «Гадячсир» через незалежні від заявника обставини (торгове ембарго Російської Федерації та заборона транзиту, що призвели до втрати основного ринку збуту товарів заявника);

- об`єктивну неможливість ТОВ "Гадячсир" забезпечити одномоментно виконання вказаного вище рішення суду через фактичне блокування господарської діяльності заявника накладеними арештами на кошти та майно;

- наявність договорів, укладених ТОВ «Гадячсир» з контрагентами, доходи від виконання яких дозволять повністю покрити заборгованість за рішенням суду в 2020-21 роках, що підтверджується Техніко - економічним обгрунтуванням операційної діяльності ТОВ «Гадячсир» ;

- неможливість відновлення господарської діяльності ТОВ «Гадячсир» без відстрочки виконання Рішення суду та зняття арешту з коштів на рахунках Товариства;

- відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості,

просить суд відстрочити виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 03 жовтня 2017 року по справі № 917/737/17 на 12 місяців.

В свою чергу, стягувач заперечує проти відстрочення виконання судового рішення №917/737/17 від 03.10.2017, вважає, що зазначені боржником обставини для надання відстрочки виконання судового рішення не є винятковими, які б слугували підставою для надання останньому відстрочки виконання рішення суду.

В своїх поясненнях стосовно заяви ТОВ «Гадячсир» представник ПП "КФ "Прометей" в особі філії "Менський сир" зазначає, що відповідачем не надано доказів в обгрунтування та на підтвердження відсутності можливості реалізовувати свою продукцію на інших ринках збуту. А ризики від власної господарської діяльності ТОВ «Гадячсир» не можуть покладатися на інших учасників господарських відносин, оскільки це порушує принцип розумності та справедливості.

При цьому, ПП "КФ "Прометей" в особі Філії "Менський сир" звертає увагу на те, що з дати виникнення заборгованості (березень 2016 року) до травня 2020 року ТОВ "Гадячсир" не було вчинено жодної дії спрямованої на часткове її погашення, а виключно вчинялися і вчиняються дії, спрямовані на затягування виконання взятих на себе зобов"язань.

Надання відстрочення виконання рішення суду в даній справі призведе до порушення майнових інтересів стягувача, як учасника господарських відносин, який належним чином виконав договірні зобов"язання.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав заяви про надання відстрочки виконання судового рішення, суд виходить з наступного.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Розстрочка виконання судового рішення можлива лише у виняткових випадках, за наявності доказів, що встановлюють обставини, які ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення. Винятковість таких обставин встановлюється судом в кожному конкретному випадку.

Надання розстрочки виконання рішення є правом господарського суду. Закон не обмежує це право точним переліком господарських спорів або обставин, за яких суд має право надання відстрочки.

Отже, з наведеного суд приходить до висновку, що законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочку виконання судового рішення в судовому порядку з об`єктивними, непереборними, тобто виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Надання відстрочення виконання рішення суду у даній справі може призвести до порушення майнових інтересів стягувача, як учасника господарських відносин, який належним чином виконав договірні зобов`язання.

Отже, необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, повинні досліджуватися та оцінюватися не тільки доводи боржника, а й заперечення кредитора.

При цьому, необхідно враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але перш за все необхідно врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Безпідставне надання відстрочення без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

В обґрунтування заяви про відстрочення виконання рішення суду, боржник посилається, зокрема, на тяжке фінансове становище, що спричинене відсутністю ринку збуту продукції через введення Російською Федерацією продуктового ембарго, обмеження та заборони на транзит української молочної продукції територією Російської Федерації.

Однак, відповідно до статті 42 ГК України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відтак, продуктове ембарго Російської Федерації та інші наведені обставини не є тією виключною, єдиною обставиною, що зумовила невиконання відповідачем рішення суду по даній справі.

Між тим, боржником не надано доказів в обґрунтування та на підтвердження відсутності можливості реалізовувати свою продукцію на інших ринках збуту.

Крім того, боржник посилається на те, що ним залучалися кредитні кошти ПАТ «Креді Агріколь Банк», АТ "Альфа-Банк", що дало змогу лише частково "вирівняти" ситуацію з розрахунками, але забезпечити погашення всіх існуючих фінансових зобов"язань не вдалось.

Відповідно до статті 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом.

Важливим елементом підприємницької діяльності є ризик збитків. Підприємницький ризик - це імовірність виникнення збитків або неодержання доходів порівняно з варіантом, що прогнозується; невизначеність очікуваних доходів.

Неналежне планування своєї господарської діяльності відповідачем не повинно порушувати права інших господарюючих суб`єктів, які належним чином виконали свої обов`язки. Ризики від власної господарської діяльності відповідача не можуть покладатися на інших учасників господарських відносин, оскільки це порушує принцип розумності та справедливості.

Також суд зауважує, що боржник просить відстрочити виконання рішення від 03.10.2017 року на 12 місяців. Однак, станом на час розгляду даної заяви минуло вже більше 2 років. Відповідачем не надано доказів жодної хоча б часткової оплати суми заборгованості.

За викладеного, наведені заявником доводи, зокрема, наявність загальнонаціонального карантину, встановленого постановою КМУ № 211 від 11.03.2020 року стосуються як боржника так і стягувача як суб"єктів господарювання, а тому, не є підставою для задоволення заяви про відстрочення виконання рішення.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 12.02.2018 у справі № 906/434/17 судом касаційної інстанції визначено, що баланс (звіт про фінансовий стан) за певний період часу відображає дані лише на конкретну дату та не показує проміжні дані ведення відповідачем господарської діяльності. Актуальної бухгалтерської документації з повними даними ведення господарської діяльності, а також, в тому числі, на підтвердження скрутного фінансового становища, збитковості підприємства, суттєвого перевищення суми дебіторської заборгованості перед кредиторською заборгованістю тощо на момент звернення зі згаданою заявою до суду ТОВ «Гадячсир» до матеріалів справи не надано, тому доводи заявника про те, що одночасне і повне виконання рішення суду в даній справі може призвести до виникнення у відповідача заборгованості зі сплати податків, зборів та інших платежів до бюджету, заробітної плати і, як наслідок, припинення господарської діяльності боржника, що унеможливить виконання рішення суду відхиляються за недоведеністю.

Також, в заяві про надання відстрочки виконання рішення суду боржник посилається на можливість отримання значних надходжень коштів внаслідок укладення нових контрактів, погодження нових графіків поставок зі своїми контрагентами. Однак, посилання відповідача на договори поставки та контракти не є належним доказом виконання цих договорів та можливості відповідача виконати рішення суду у даній справі саме через 12 місяців. Крім того, відповідачем не доведено наявності реальної можливості виконання своїх зобов`язань щодо поставки товару за вищезазначеними договорами, а також виконання рішення суду у даній справі за рахунок отриманих грошових коштів в межах договорів, які ним додані до матеріалів справи. Виключно посилання відповідача на наміри отримання прибутку у майбутньому та погашення боргу перед позивачем у справі № 917/737/17 не є належним та допустимим доказом в розумінні чинного процесуального законодавства на підтвердження викладених обставин.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути оправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Окрім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Окрім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у Параграфі 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Суд зазначає, що в обґрунтування заяви про відстрочку виконання рішення суду відповідач у справі послався на обставини, які є звичайними обставинами при веденні господарської діяльності відповідачем, яку він здійснює на свій ризик.

Позивач та відповідач знаходяться в рівних економічних умовах при здійсненні своєї господарської діяльності. Відстрочка виконання рішення суду призведе до надання переваг відповідачу у порівнянні з позивачем за відсутності для цього підстав. Відповідачем не доведено винятковості випадку, з наявністю якого процесуальний закон пов`язує можливість надання відстрочки виконання рішення суду. При цьому відповідачем не подано доказів вчинення будь-яких дій щодо хоча б часткового виконання рішення суду у даній справі.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні заяви ТОВ "Гадячсир" про надання відстрочки виконання рішення по справі №917/737/17.

Керуючись ст.ст. 233, 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Гадячсир» про надання відстрочки виконання рішення по справі №917/737/17.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення (у разі неявки всіх учасників справи з моменту її підписання суддею (суддями) та може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту оголошення (підписання) (ч.5 ст.231, ст.ст.235,255 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст ухвали складено 01.06.2020 року

Суддя Іванко Л.А.