ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2020 р. Справа №914/1736/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді О.В. Зварич

суддів О.П. Дубник

М.І. Хабіб,

секретар судового засідання М.С. Кіра,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства Червоноградський ринок (надалі КП Червоноградський ринок) б/н від 11.12.2019 року (вх. № 01-05/4467/19 від 12.12.2019 року)

на рішення господарського суду Львівської області від 28.10.2019 року (суддя А.Б. Мазовіта; повний текст рішення складено 04.11.2019 року)

у справі № 914/1736/19

за позовом: Львівського обласного центру зайнятості

до відповідача: КП Червоноградський ринок

про стягнення 51929,00 грн.,

за участю:

від позивача: Мацюк Н.М. представник (довіреність №54 від 02.01.2020 року);

від відповідача: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

23.08.2019 року Львівський обласний центр зайнятості звернувся до господарського суду Львівської області з позовом до КП Червоноградський ринок про стягнення 51929,00 грн. виплаченої допомоги по безробіттю.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у зв`язку з неправомірними діями відповідача по звільненню ОСОБА_1 з посади, що встановлено постановою Львівського апеляційного суду від 01.07.2019 року у справі № 459/2162/18, вказана особа зареєструвалась в центрі зайнятості, набула статус безробітного та отримала допомогу по безробіттю в сумі 51929,00 грн.

Рішенням господарського суду Львівської області від 28.10.2019 у справі №914/1736/19 (суддя А.Б. Мазовіта) повністю задоволено позов Львівського обласного центру зайнятості. Стягнуто з КП «Червоноградський ринок» на користь Львівського обласного центру зайнятості 51929,00 грн. виплаченої допомоги по безробіттю та 1921,00 грн. судового збору.

Суд першої інстанції встановив, що внаслідок звільнення відповідачем контролера ринку ОСОБА_1 у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників Червоноградська міська філія Львівського обласного центру зайнятості відповідними наказами надала цій особі статус безробітного та виплатила допомогу по безробіттю за період з жовтня 2018 року по червень 2019 року на загальну суму 51929,00 грн. Постановою Львівського апеляційного суду від 01.07.2019 року у справі №459/2162/18 ОСОБА_1 було поновлено на роботі та стягнуто з КП «Червоноградський ринок» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. З врахуванням положень статей 34, 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», суд дійшов висновку про те, що позивач має право на відшкодування роботодавцем суми виплаченої допомоги по безробіттю.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

КП «Червоноградський ринок» подало апеляційну скаргу на рішення господарського суду Львівської області від 28.10.2019 у справі №914/1736/19. Просить зазначене судове рішення скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Скарга мотивована тим, що Постановою Львівського апеляційного суду від 01.07.2019 року у справі №459/2162/18 гр. ОСОБА_1 поновлено на посаді контролера ринку та стягнуто з КП «Червоноградський ринок» на користь ОСОБА_1 107175,60 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Скаржник вважає, що може понести грошове навантаження у подвійному розмірі, оскільки, з одного боку, необхідно виплатити поновленому працівникові суму втраченого заробітку без зменшення цієї суми на розмір отриманої допомоги по безробіттю, а з іншого боку центр зайнятості має право в судовому порядку стягнути з роботодавця суму страхових коштів, виплачених працівникові за період його вимушеного прогулу. Таким чином, задоволення даного позову, на його думку, призведе до подвійної відповідальності, що суперечить приписам статті 61 Конституції України.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Львівський обласний центр зайнятості у відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. На переконання позивача, твердження скаржника про можливість понесення грошового навантаження у подвійному розмірі є безпідставними, оскільки в даному випадку йдеться про різні види відповідальності. Просить залишити без змін рішення господарського суду Львівської області від 28.10.2019 у справі №914/1736/19, апеляційну скаргу КП «Червоноградський ринок» без задоволення.

В судовому засіданні представник позивача заперечив проти доводів скаржника з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу. Просив залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду, апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач не делегував свого представника в судове засідання.

21.05.2020 року до суду повернулось рекомендоване поштове відправлення №737 (ухвала від 12.05.2020 року), адресоване відповідачу на його юридичну адресу ( АДРЕСА_1 ), з довідкою АТ «Укрпошта» із зазначенням причин повернення «за закінченням встановленого строку зберігання» та «адресат відсутній по даній адресі», що дає підстави вважати відповідача належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи в силу положень пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, ухвала суду від 12.05.2020 року оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень України (№89181237), тобто є загальнодоступною.

Також суд враховує, що відповідачу було вручено ухвали Західного апеляційного господарського суду від 11.01.2020 року, 03.02.2020 року про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою КП «Червоноградський ринок», призначення справи №914/1736/19 до розгляду в судовому засіданні та про відкладення розгляду справи (рекомендовані поштові відправлення №688, 491, 208).

Сторони у справі зобов`язані з розумним інтервалом часу самі цікавитись провадженням у їх справі, добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд не визнавав обов`язковою явку в судове засідання сторін у справі. Отже, відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, справу може бути розглянуто при відсутності відповідача.

Обставини справи

На підставі наказу КП «Червоноградський ринок» № 203-к від 13.06.2018 року звільнено ОСОБА_1 з посади контролера ринку у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників на підставі п.1 ст. 40 КЗпП.

17.10.2018 року гр. ОСОБА_1 звернувся до Червоноградської міської філії Львівського обласного центру зайнятості із заявами про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю (а.с. 15-16).

Згідно Витягу із наказів Червоноградської міської філії Львівського обласного центру зайнятості про прийняті рішення ПК № 00006 ОСОБА_1 надано статус безробітного з 17.10.2018 року (наказ від 17.10.2018 року № НТ181017); призначено допомогу по безробіттю, застрахованим особам залежно від страхового стажу відповідно до частин 1, 3, 4 ст. 22, частини 1 ст. 23 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття понад 10 років 70% середньої з/п (доходу) залежно від тривалості безробіття у відсотках до визначеного розміру: 100% 90 к.д., 80% 90 к.д., 70% 180 к.д. з 24.10.2018 року по 18.10.2019 року (наказ від 24.10.2018 року № НТ181024) та з 24.10.2018 року розпочато її виплату (наказ №НТ181024 від 24.10.2018 року) (а.с. 13-14).

Згідно з постановою Львівського апеляційного суду від 01.07.2019 року у справі №459/2162/18, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень № 82990594, поновлено ОСОБА_1 на посаді контролера КП «Червоноградський ринок» з 01.07.2018 року. Стягнуто з КП «Червоноградський ринок» на користь ОСОБА_1 107175,60 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Дана постанова набрала законної сили.

В силу приписів частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Наведені обставини дають підстави для висновку про те, що 13.06.2018 року ОСОБА_1 незаконно звільнений з посади контролера ринку, у подальшому з 01.07.2018 року поновлений відповідачем на зазначеній посаді на підставі судового рішення з виплатою 107175,60 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу. У той же час, в період з 24.10.2018 року по 18.06.2019 року позивач виплатив ОСОБА_1 51929,00 грн. допомоги по безробіттю.

На момент звернення до Червоноградської міської філії Львівського обласного центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного (17.10.2018 року) ОСОБА_1 не отримував заробітної плати, тому правових підстав для відмови йому у наданні статусу безробітного на той час не було.

16.07.2019 року відповідач отримав від позивача претензію №932/2019 від 10.07.2019 року про необхідність відшкодування виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття гр. ОСОБА_1 у розмірі 51929,00 грн. протягом 15 календарних днів з дня отримання претензії (а.с. 18-20).

Відповідач залишив вказану претензію без відповіді та задоволення, що слугувало підставою звернення Львівського обласного центру зайнятості до місцевого господарського суду з даним позовом.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України "Про зайнятість населення" відносини у сфері зайнятості населення регулюються Конституцією України, цим Законом, Кодексом законів про працю України, Господарським та Цивільним кодексами України, Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", іншими актами законодавства.

Відповідно до пункту1 статті 1 Закону України "Про зайнятість населення" безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування.

Пунктом 2 статті 1 Закону України "Про зайнятість населення" передбачено, що безробітний особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи (п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення").

Згідно з положеннями частини 2 статті 43 Закону України "Про зайнятість населення" статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Згідно з пунктом 8 статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» страховим випадком є подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу.

У відповідності з абзацом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» видами забезпечення за цим Законом є допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності.

Допомога по безробіттю здійснюється за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Фонд є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією. Держава є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом (ст. 8 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»).

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 31 вищезазначеного Закону виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, гр. ОСОБА_1 до 30.06.2018 року працював контролером ринку КП «Червоноградський ринок» та отримував заробітну плату саме в цій установі.

Червоноградською міською філією Львівського обласного центру зайнятості в період з 24.10.2018 року по 18.06.2019 року було виплачено гр. ОСОБА_1 допомоги по безробіттю в розмірі 51929,00 грн.

Як зазначалось вище, постановою Львівського апеляційного суду від 01.07.2019 року у справі № 459/2162/18 поновлено ОСОБА_1 на посаді контролера КП «Червоноградський ринок» з 01.07.2018 року. Стягнуто з КП «Червоноградський ринок» на користь ОСОБА_1 107175,60 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно з частиною 1 статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття має право стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Відповідно до частини 4 статті 35 цього ж Закону із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Обов`язок роботодавця відшкодувати Фонду вартість послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду виникає тільки у випадку, коли працівника звільнено незаконно і саме через цю подію застрахована особа втратила заробітну плату і була вимушена стати на облік як безробітна та отримувати страхові виплати.

Прийнятою Львівським апеляційним судом постановою від 01.07.2019 року у справі №459/2162/18, поновлено гр. ОСОБА_1 на посаді контролера ринку, тобто визнано незаконним звільнення, яке було підставою для втрати останнім заробітної плати, а в подальшому ця подія стала підставою для призначення та виплати їй допомоги по безробіттю.

Враховуючи те, що рішенням суду, яке набрало законної сили, було поновлено на посаді останнього, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивач має право на відшкодування відповідачем суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному гр. ОСОБА_1 у відповідності до ст.ст. 34, 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апелянта про те, що задоволення даного позову призведе до притягнення КП «Червоноградський ринок» до подвійної відповідальності, враховуючи те, що види юридичної відповідальності відповідача перед незаконно звільненим гр. ОСОБА_1 та перед центром зайнятості є різними. Так, виплачена допомога по безробіттю в сумі 51929,00 грн., стягнення якої є предметом даного спору, підлягає відшкодуванню відповідачем на користь позивача відповідно до ч. 1 ст. 34, ч. 4 ст. 35 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». В той час, як середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 107175,60 грн. стягнений рішенням суду з відповідача на користь ОСОБА_1 на підставі ч. 2 ст. 235 КЗпП.

При цьому, колегія суддів критично оцінює покликання скаржника про його обов`язок виплатити поновленому працівникові суму втраченого заробітку без зменшення цієї суми на розмір отриманої допомоги по безробіттю.

Положеннями частини 4 статті 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» не передбачено жодних підстав чи можливостей зменшення суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду, в тому числі, і на суму коштів, стягнутих в якості оплати за час вимушеного прогулу.

Усі інші доводи, викладені в апеляційній скарзі колегія суддів відхиляє, оскільки вони не спростовують висновків, наведених в рішенні господарського суду Львівської області від 28.10.2019 року у справі №914/1736/19.

За приписами статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому рішення господарського суду Львівської області від 28.10.2019 року у справі №914/1736/19 необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Червоноградський ринок б/н від 11.12.2019 року (вх. № 01-05/4467/19 від 12.12.2019 року) залишити без задоволення, рішення господарського суду Львівської області від 28.10.2019 року у справі №914/1736/19 без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в господарський суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя О.П. Дубник

Суддя М.І. Хабіб