ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2020 р. Справа№ 904/9459/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Суліма В.В.

Гаврилюка О.М.

секретар судового засідання: Вайнер Є.І.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 01.06.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2020 ( повний текст рішення підписано 27.02.2020)

у справі № 904/9459/17 (суддя - Демидов В.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Феном Вест"

до Міністерства оборони України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Південний"

за участю Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону

про внесення змін до договору, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Газтрейд" (правонаступник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптімус Конекшн", перейменовано на Товариство з обмеженою відповідальністю "Феном Вест") звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України про внесення змін до умов договору від 22.06.2017 №286/1/17/24, встановивши строк постачання продукції до 26.12.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, які зумовили неможливість вчасного виконання позивачем обов`язку з поставки продукції, що є підставами для продовження строку виконання позивачем зобов`язань з поставки продукції. У результаті чого, на підставі п. 4 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі", позивач просив змінити умови договору від 22.06.2017 №286/1/17/24, встановивши строк постачання продукції до 26.12.2017, а також встановити день набрання чинності вказаних змін до договору з 17.10.2017 (дата, до якої відповідач мав би надати відповідь на пропозицію продовжити дію договору).

Короткий зміст рішень господарських судів та мотиви їх прийняття

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2017 у справі № 904/9459/17 замінено неналежного відповідача Департамент державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України на належного відповідача Міністерство оборони України.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2017 у справі № 904/9459/17 внесено зміни до договору про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (бензин), для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) №286/1/17/24 від 22.06.2017, укладеного між Міністерством оборони України в особі Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Газтрейд", встановивши строк постачання продукції до 26.12.2017.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.05.2018 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.17 у справі №904/9459/17 скасовано. Постановлено справу №904/9459/17 направити на розгляд до Господарського суду міста Києва відповідно до пункту 5 статті 30 Господарського процесуального кодексу України підсудністю.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.05.2018 справу №904/9459/17 передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.11.2018, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2019, позовні вимоги задоволено частково та ухвалено внести зміни до договору про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (бензин) для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) №286/1/17/24 від 22.06.2017, укладеного між Міністерством оборони України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Газтрейд", встановивши строк постачання продукції до 26.12.2017.

Постановою Верховного Суду від 12.06.2019 касаційну скаргу Міністерства оборони України задоволено частково. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2019 у справі № 904/9459/17 скасовано. Справу №904/9459/17 направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.02.2020 позов задоволено частково.

Внесено зміни до договору про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (бензин) для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) №286/1/17/24 від 22.06.2017, укладеного між Міністерством оборони України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Газтрейд", встановивши строк постачання продукції до 26.12.2017.

В частині позовних вимог щодо набрання чинності змін до договору №286/1/17/24 від 22.06.2017 з 17.10.2017 відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги в частині збільшення строку постачання товару до 26.12.2017, суд вказав, що запропоновані позивачем зміни до договору №286/1/17/24 від 22.06.2017 не суперечать чинному законодавству України та є доцільними, враховуючи висновки Київської торгово-промислової палати.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог у частині набрання законної сили внесеним за рішенням суду змін у договір щодо строку поставки на минуле (з 17.10.2017), суд зазначив, що вказані вимоги суперечать статтям 11, 631 Цивільного кодексу України та статті 187 Господарського кодексу України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Міністерство оборони України звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2020 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Феном Вест" повністю.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує, що висновок Київської торгово-промислової палати від 25.09.2017 №1703-4/468 має рекомендаційний характер та не може бути належним доказом для внесення змін до договору.

Скаржник стверджує, що посилання суду першої інстанції на те, що настання істотної зміни обставин зумовлене неможливістю виконання позивачем поставки продукції з вини третіх осіб є безпідставним, оскільки Міністерство оборони не є стороною договорів, укладених позивачем з іншими контрагентами. Крім того, на думку скаржника, позивачем не доведено, що з моменту виникнення істотної зміни обставин останній вживав заходи щодо пошуку інших контрагентів для повного та своєчасного виконання договірних зобов`язань.

Міністерство оборони України зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, на підтвердження наявності одночасно чотирьох умов, визначених у частині 2 статті 652 Цивільного кодексу України.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач у своєму відзиві, наданому до суду 01.06.2020, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін. Крім того, позивач вказує, що умовами договору прямо передбачена можливість його зміни та зазначено, що доказом виникнення істотної зміни обставин є саме висновок Торгово-промислової палати або її територіального (регіонального) відділення.

Позивач стверджує, що вирішуючи справу щодо внесення змін до договору судом першої інстанції досліджено та враховано наявність чотирьох умов відповідно до частини 4 статті 652 Цивільного кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2020 справу № 904/9459/17 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Гаврилюк О.М., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2020 у справі № 904/9459/17 та справу призначено до розгляду на 01.06.2020.

Явка учасників у судове засідання

Представник третьої особи та Військовий прокурор Дніпропетровського гарнізону в судове засідання, призначене на 01.06.2020, не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями, наявними у матеріалах справи.

Враховуючи положення частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представника третьої особи та Військового прокурора Дніпропетровського гарнізону обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутність зазначених учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Позиції учасників справи

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 01.06.2020 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні вимог повністю.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 01.06.2020 заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

07.04.2017 Міністерством оборони України (Департамент державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів) в електронній системі закупівель Prozorro на сайті https://prozorro.gov.ua розміщено оголошення про проведення відкритих торгів UA-2017-04-07-002292-b на закупівлю нафти та дистилятів (бензин).

У розділі 9 вказаного оголошення зазначено, що строк поставки товарів, виконання робіт чи надання послуг до 30.10.2017.

Датою і часом закінчення періоду подання тендерних пропозицій є 10.05.2017 (розділ 13 оголошення).

Позивач надав тендерні пропозиції щодо продукції та прийняв участь в аукціоні, який відбувся 06.06.2017.

08.06.2017 Протоколом засідання тендерного комітету Міністерства оборони України щодо прийняття рішення про намір укласти договір за переговорною процедурою закупівлі нафти і дистилятів (09130000-9) (бензин, паливо дизельне) № 75/169/3 прийнято рішення: прийняти пропозиції Товариства з обмеженою відповідальністю "Газтрейд" (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптімус Конекшн", перейменовано на Товариство з обмеженою відповідальністю "Феном Вест") за лотами 2, 3 щодо закупівлі нафти та дистилятів (09130000-9) (бензин автомобільний А-80-Євро4-Е5 або еквівалент) 4 лоти за процедурою відкритих торгів; визначити Товариство з обмеженою відповідальністю "Газтрейд" переможцем процедури відкритих торгів нафти та дистилятів (09130000-9) (бензин автомобільний А-80-Євро4-Е5 або еквівалент) 4 лоти та укласти договори з ТОВ "Газтрейд" на закупівлю за:

- лотом 2 - паливо моторне альтернативне А-80-ДЗ за ТУ У 24.6-3:2012 зі зм. 1,2 у кількості 3 500,00 тонн за ціною 26 290,08 грн. за 1 тонну з ПДВ на загальну вартість товару 92 015 280,00 грн. з ПДВ в установлені замовником строки (до 30.10.2017 включно);

- лотом 3 - паливо моторне альтернативне А-80-ДЗ за ТУ У 24.6-3:2012 зі зм. 1,2 у кількості 2 8500,00 тонн за ціною 26 290,08 грн. за 1 тонну з ПДВ на загальну вартість товару 76 926 728,00 грн. з ПДВ в установлені замовником строки (до 30.10.2017 включно).

22.06.2017 між Міністерством оборони України (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Газтрейд" (правонаступник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптімус Конекшн", перейменовано на Товариство з обмеженою відповідальністю "Феном Вест") (постачальник) укладено договір №286/1/17/24 про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (бензин) для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) (далі - договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити у 2017 нафти і дистилятів (бензин) (лот 3 - бензин автомобільний А-80-Євро4-Е5 або еквівалент, а саме, еквівалент паливо моторне альтернативне А-80А-ДЗ) (далі - продукція) для потреб замовника згідно зі специфікацією, а замовник зобов`язується забезпечити приймання продукції та її оплату в асортименті, кількості, у строки та за цінами відповідно до наведеної специфікації.

За специфікацією постачальник повинен здійснити поставку продукції у кількості 2850,00 тон, загальною вартістю 74 926 728,00 грн. з ПДВ у строк до 30.10.2017 включно.

Пунктом 7.1 договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та договором.

У пунктах 7.3.2, 7.3.3, 7.3.4 договору визначено, що за порушення строків постачання продукції постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості продукції, з якої допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості. Незалежно від сплати неустойки (штрафу, пені) сторона, що порушила договір, відшкодував іншій стороні завдані в результаті цього збитки без урахування розміру неустойки (штрафу, пені). Сплата неустойки (штрафу, пені) і відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням обов`язків, не звільняють сторони від виконання зобов`язань за договором в натурі, крім випадків, передбачених законодавством України та договором.

Згідно з пунктом 8.1 договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладення договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна).

Сторона, що не може виконувати зобов`язання за договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 5 календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі (п. 8.2 договору).

Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України або органом виконавчої влади за місцем виникнення вищезазначених обставин (пункт 8.3 договору).

Пунтом 8.4 договору встановлено, що у разі коли строк дії обставин непереборної сили продовжується більше ніж 30 календарних днів, кожна сторона в установленому порядку має право розірвати договір.

На виконання умов договору постачальником здійснено поставку продукції загальною кількістю 1160,318 тон, про що сторонами складено і підписано відповідні видаткові накладні за період з 03.11.2017 по 12.11.2017 та акти приймання-передачі до них.

Водночас, з метою здійснення поставок палива моторного альтернативного А-80А, 23.06.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газтрейд" (правонаступник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптімус Конекшн", перейменовано на Товариство з обмеженою відповідальністю "Феном Вест") (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Трейд Комодіті" (постачальник) укладено договір поставки №2306 (далі - договір №2306 від 23.06.2017).

Відповідно до пункту 1 договору №2306 від 23.06.2017 постачальник передає покупцю товар у власність відповідно до видаткової накладної, а покупець сплачує обумовлену сторонами вартість товару у строки та в порядку, що визначається цим договором. Сторони можуть попередньо підписати специфікацію на поставку товару.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейд Комодіті" є виробником палива відповідно до технічних умов ТУ У 24.6-3:2012 паливо моторне альтернативне А-80А для інжекторних та карбюраторних двигунів, ведених в дію 22.02.2013, згідно з якими для виробництва палива необхідно використовувати сировину - газовий конденсат, який назване товариство придбало у Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімпродторг ЛТД" (постачальника) за укладеним з ним договором поставки №2706 від 27.06.2017.

У свою чергу, Товариство з обмеженою відповідальністю "Хімпродторг ЛТД" закуповувало газовий конденсат для виробництва палива за зовнішньоекономічним контрактом №РЕG-КРТ-010817 від 01.08.2017, укладеним з компанією "Реtro Energy Group Limited" (м. Дубаї, Арабські Емірати).

За вказаним контрактом Товариство з обмеженою відповідальністю "Хімпродторг ЛТД" здійснило придбання та ввезення на територію України газового конденсату, але при поданні товару до митного оформлення за вантажною митною декларацією №UА504120/2017/105963 товариство отримало від митних органів відмову в оформленні вантажу для його ввезення в Україну, що підтверджується карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 14.08.2017 №UA504120/2017/00023.

У подальшому, Товариством з обмеженою відповідальністю "Хімпродторг ЛТД" вжито заходів, направлених на відновлення своїх прав та інтересів, у результаті чого постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.08.2017 у справі № 804/5227/17 рішення Миколаївської митниці ДФС було визнано протиправним і скасовано.

04.09.2017 позивач направив лист №09/04 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" щодо строків поставки бензину А-80А-ДЗ з договором поставки № 2306 від 23.06.2017.

12.09.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" листом №12/09-17 повідомило позивача, що у зв`язку із затримкою митного оформлення сировини для виготовлення бензину А-80А-ДЗ з ініціативи митних органів виготовлення бензину розпочнеться пізніше, ніж очікувалось. Із врахуванням завантаженості потужностей виробництва та обсягу сировини, а також враховуючи зміщення графіку виробництва, очікувана дата поставки виготовленого бензину до 25.12.2017.

15.09.2017 позивач звернувся до Київської торгово-промислової палати із запитом щодо надання висновку про істотну зміну обставин за договором постачання від 22.06.2017 № 286/1/17/24.

Київська торгово-промислова палата у своєму висновку від 25.09.2017 № 1703-4/470 підтвердила настання істотної зміни обставин за договором про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (бензин) для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) від 22.06.2017 № 286/1/17/24, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газтрейд" (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптімус Конекшн", перейменовано на Товариство з обмеженою відповідальністю "Феном Вест") та Міністерством оборони України.

26.09.2017 позивач направив до відповідача лист №26/09-17-02, в якому запропонував внести зміни до договору №286/1/17/24 від 22.06.2017 у частині продовження строків поставки продукції і в разі позитивного вирішення даного питання, просив направити йому текст відповідної додаткової угоди.

19.10.2017 відповідач у листі №286/10/6280 запропонував направити повноважних представників для вирішення питання щодо можливості продовження строку поставки товару.

Однак, сторонами не було врегульовано спірні питання щодо коригування строків поставки продукції за договором №286/1/17/24 від 22.06.2017.

Звертаючись з позовом, позивач просив змінити умови договору від 22.06.2017 №286/1/17/24, встановивши строк постачання продукції до 26.12.2017, а також встановити день набрання чинності вказаних змін до договору з 17.10.2017 (дата, до якої відповідач мав би надати відповідь на пропозицію продовжити дію договору), у зв`язку з виникненням документально підтверджених об`єктивних обставин, які зумовили неможливість вчасного виконання позивачем обов`язку з поставки продукції.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України та статті 173 Господарського кодексу України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 4 частини 4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" встановлено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім продовження строку дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі.

Частинами 1, 2 статті 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно з частинами 1, 2 статті 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, закон пов`язує можливість внесення змін до договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України, при істотній зміні обставин.

Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду України від 21.02.2011 у справі № 9/219-09, від 20.02.2012 у справі № 6-93цс11.

З частини 4 зазначеної статті вбачається, що зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Згідно з частинами 2-4 статті 188 Господарського кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Правила, передбачені статтею 188 Господарського кодексу України, є матеріально-правовими, а не процесуальними. Процедура, передбачена ними, не відноситься до випадків обов`язкового досудового врегулювання спору в розумінні частини третьої статті 124 Конституції України та не спричиняє наслідків у вигляді повернення позовної заяви відповідно до приписів пункту 6 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

У разі якщо сторона спору не скористалася процедурою його позасудового врегулювання, не позбавляє її права реалізувати своє суб`єктивне право на зміну чи припинення договору та вирішити існуючий конфлікт у суді в силу прямої вказівки, що міститься у частині другій статті 651 Цивільного кодексу України.

Підставами для виникнення юридичного спору про внесення змін у договір чи про його розірвання, який підлягає вирішенню судом, є обставини, наведені у частині 2 статті 651 Цивільного кодексу України, і ці обставини виникають в силу прямо наведених у цій нормі фактів та подій, що зумовлюють правову невизначеність у суб`єктивних правах чи інтересах. Такі підстави та умови виникнення юридичного спору у правовідносинах є однаковими незалежно від їх суб`єктного складу (за участі фізичних чи юридичних осіб) та змісту правовідносин (цивільні чи господарські).

Право особи на звернення до суду для внесення змін у договір (чи його розірвання) у передбаченому законом випадку відповідає статті 16 Цивільного кодексу України, способам, передбаченим нею (зміна чи припинення правовідношення) та не може ставитися в залежність від поінформованості про позицію іншої сторони чи волевиявлення іншої сторони.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 у справі №914/2649/17.

Направляючи справу на новий розгляд Верховний Суд у Постанові від 12.06.2019 у даній справі вказав, що закон пов`язує можливість внесення змін до договору з наявністю чотирьох умов, визначених частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України, при істотній зміні обставин, що узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними у Постановах від 21.02.2011 у справі № 9/219-09, від 20.02.2012 у справі № 6-93цс11.

Суд касаційної інстанції також зазначив, що, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог про зміну умов договору у зв`язку з істотною зміною обставин, слід дослідити з яких саме обставин виходили сторони, укладаючи договір №286/1/17/24 від 22.06.2017, і які обставини є такими, що істотно змінилися після укладення договору №286/1/17/24 від 22.06.2017, а також з`ясувати, чи є цей випадок винятковим, виходячи з положень статті 652 Цивільного кодексу України.

Частиною 5 статті 310 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що висновки суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Суд першої інстанції встановив, що укладаючи договір №286/1/17/24 від 22.06.2017, позивач не передбачав та не міг передбачити неправомірних дій Миколаївської митниці ДФС, як таких, що істотно відобразяться на можливості виконання взятих на себе зобов`язань за договором в обумовлені строки. Зміна обставин була зумовлена причинами, які позивач не мав змоги усунути після їх виникнення при всій обачності, які від нього вимагались. Обставини, що викликали затримку поставки бензину А-80А-Д були для позивача непередбачувані.

Виконання постачальником договору від 22.06.2017 №24 на існуючих у договорі умовах щодо строку поставки продукції порушувало співвідношення майнових інтересів сторін та позбавляло позивача того, на що він розраховував при укладенні договору.

Сторони у пункті 8.1 договору визначили, що звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладення договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна).

Пунктом 8.2 договору встановлено, що сторона, що не може виконувати зобов`язання за договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 5 календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі.

Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України або органом виконавчої влади за місцем виникнення вищезазначених обставин (п. 8.3 договору).

25.09.2017 Київською торгово-промисловою палатою складено висновок №1703-4/470, яким підтверджено настання істотної зміни обставин за договором про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (бензин), для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) від 22.06.2017 № 286/1/17/24, укладеним між сторонами у справі.

Частиною 1 статті 11 вказаного Закону передбачено, що торгово-промислові палати мають право, зокрема, проводити за дорученням державних органів незалежну експертизу проектів нормативно-правових актів з питань економіки, зовнішньоекономічних зв`язків, а також з інших питань, що стосуються прав та інтересів підприємців; проводити на замовлення українських та іноземних підприємців експертизу, контроль якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) і визначати їх вартість; Торгово-промислова палата України та торгово-промислові палати України залучаються до надання експертних висновків про походження товарів в тих випадках, коли відповідно до міжнародних договорів України повноваження видачі сертифікатів походження товарів надані митному органу, якщо інше не визначено такими міжнародними договорами. Порядок надання експертних висновків встановлюється Кабінетом Міністрів України; виконувати інші повноваження, що не суперечать законодавству України. Методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов`язковими для застосування на всій території України.

Згідно з частиною 3 статті 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

У пункті 8.3 договору сторони погодили, що документи Торгово-промислової палати України визнаються ними, як належні докази на підтвердження виникнення обставин непереборної сили.

У силу вимог статті 652 Цивільного кодексу України події, що викликали ускладнення у виконанні договору, які можна назвати "істотною зміною обставин", повинні мати місце або стати відомими сторонам (заінтересованій стороні) після укладення договору. Наявна умова є відсутньою, якщо буде встановлено, що заінтересована у зміні договору сторона знала про ці події і могла прийняти їх до уваги в момент укладення договору, а не легковажно їх ігнорувати. Іноді зміна обставин відбувається повільно, але кінцевий результат цих повільних змін може привести до ситуації ускладнення у виконанні договору. Зменшення цінності отриманого стороною за договором відбувається у випадку, коли суттєво змінюється договірна рівновага у силу істотного підвищення вартості виконуваного або у силу зменшення отримуваного стороною за договором. Суттєва зміна цінності або повна втрата цінності отримуваного стороною за договором може відбутися в результаті серйозних змін у ринковій ситуації або марності цілі, для якої вимагалося виконання. Випадки ускладнення у виконанні договору не можуть мати місця, якщо потерпіла сторона прийняла на себе ризик змін обставин.

Отже, укладаючи договір №286/1/17/24 від 22.06.2017, сторони виходили з того, що поставка обумовлених договором нафти та дистилятів відбудеться у строк до 30.10.2017 включно (за звичайних умов та обставин), визначили ціну договору, одночасно передбачивши можливість її зменшення за згодою сторін (пункт 3.2 договору), пунктом 8.2 договору встановили строк, протягом якого сторона може повідомити про настання обставин непереборної сили (5 календарних днів з моменту виникнення відповідних обставин).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем дотримано умови пункту 8.2 договору щодо повідомлення відповідача про виникнення обставин непереборної сили, настання яких підтверджено Київською торгово-промисловою палатою у висновку від 25.09.2017 №1703-4/470.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції досліджено та враховано наявність одночасно чотирьох умов, визначених статтею 652 Цивільного кодексу України.

Так, у момент укладення договору ТОВ «Феном вест» та Міністерство оборони країни не могли передбачити виникнення затримки з розмитнення продукції через незаконні дії митних органів, що підтверджується постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.08.2017 у справі №804/5227/17, якою рішення Миколаївської митниці ДФС щодо відмови в митному оформленні вантажу скасоване.

Також, позивач не міг впливати на вказані обставини, оскільки не був суб`єктом розмитнення товару, не міг оскаржити незаконні дії митних органів та вплинути на строки розмитнення товару.

Виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін, оскільки Товариству з обмеженою відповідальністю «Феном вест» не могло бути відомо коли буде проведено розмитнення сировини, необхідної для виготовлення продукції. Отже, позивач не міг передбачити за який час він може забезпечити належне, повне та своєчасне постачання товару за договором відповідачу.

Крім того, договором та звичаями ділового обороту не передбачено, що ризик незаконних дій державних органів та невчасне розмитнення товару, що вплинули та добросовісне виконання позивачем свої зобов`язань, несе будь-яка сторона за договором.

Приймаючи до уваги вищевказане, колегія суддів зазначає, що місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про настання усіх передбачених частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України підстав для внесення змін до укладеного сторонами спірного договору станом на дату звернення позивача до суду з даним позовом. Також, підтвердженими є виняткові обставини затримки поставки нафтопродуктів та дистилятів позивачем відповідачеві.

Таким чином, у даному конкретному випадку наявні обставини та умови, за яких є можливим внесення змін до договору №286/1/17/24 від 22.06.2017 у частині продовження строків поставки продукції, а саме: у момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення в частині позових вимог щодо збільшення строку постачання товару до 26.12.2017, оскільки запропоновані позивачем зміни до договору №286/1/17/24 від 22.06.2017 не суперечать чинному законодавству України та є доцільними, враховуючи висновки Київської торгово-промислової палати.

Стосовно вимоги позивача про набрання вищевказаними змінами до договору законної сили з 17.10.2017, слід зазначити наступне.

Згідно зі статтею 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Відповідно до частини 5 статті 11 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

У даному випадку права та обов`язки сторін виникають безпосередньо з рішення суду, яким вносяться зміни до договору та встановлюються новий строк виконання зобов`язань з поставки товару, а тому саме з набранням рішенням законної сили зобов`язання сторін будуть змінені. Вказана обставина не може виникнути на минуле, оскільки дата, з якої позивач просить визнати зміни такими, що набрали законної сили (17.10.2017) минула. Отже рішення суду, до його ухвалення та набрання ним законної сили, не може встановити права та обов`язки у сторін.

Виходячи зі змісту статті 631 Цивільного кодексу України, самі сторони можуть обумовити в договорі застосування його умов до правовідносин, які виникли до його укладення. Водночас, названа норма стосується саме договірних правовідносин між сторонами, які виникли за їх волевиявленням, а не з судового рішення.

Отже, позовна вимога про набрання законної сили внесеними за рішенням суду змінами в договір щодо строку поставки на минуле (з 17.10.2017) суперечить статтям 11, 631 Цивільного кодексу України та статті 187 Господарського кодексу України, а тому правові підстави для її задоволення відсутні.

На переконання колегії суддів, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2020 у справі № 904/9459/17 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2020 у справі № 904/9459/17 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2020 у справі №904/9459/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2020 у справі №904/9459/17 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на Міністерство оборони України.

4. Матеріали справи №904/9459/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до статей 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 02.06.2020.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді В.В. Сулім

О.М. Гаврилюк