ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2020 р. Справа№ 910/4286/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Зубець Л.П.

Мартюк А.І.

при секретарі Рибчич А. В.

За участю представників:

від позивача: Нікеруй Т.М. - адвокат

Ербелідзе А.О. - представник за довіреністю № 1-2264 від 23.01.2020

від відповідача: Воробйов О.В. - адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.03.2020 про відмову у відкритті провадження

у справі № 910/4286/20 (суддя Морозов С.М.)

за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз»

до Пишного Артема Володимировича

про стягнення 226 015 764,65 грн.

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 2020 року Акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до приватного виконавця Пишного Артема Володимировича в якому просив суд стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти в розмірі 226 015 764,65 грн., які становлять суму коштів, стягнутих відповідачем з позивача в межах виконавчого провадження щодо виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 09.01.2020 № 17/32, яка була скасована постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.03.2020 у справі № 910/4286/20 Акціонерному товариству «Укртрансгаз» відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України, згідно з яким суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Постановляючи вказану ухвалу, суд першої інстанції зазначив про те, що:

- фактично, предметом у цій справі є оскарження дій суб`єкта владних повноважень - приватного виконавця Пишного Артема Володимировича щодо неповернення коштів, оскільки позивач є стороною виконавчого провадження (боржник), а кошти набуті не особисто Пишним А.В. , а суб`єктом владних повноважень - приватним виконавцем, на якого покладено функцію виконання судових рішень;

- відповідно до ст. 339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права. Згідно з ч. 1 ст. 340 цього Кодексу скарга подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції;

- за приписами ч. 4 ст. 82 Закону України від 21.04.1999 № 606-XIV «Про виконавче провадження» (чинного на момент постановлення вироку та відкриття виконавчого провадження), рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ. Вказана норма кореспондується з ч. 1 ст. 74 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження»;

- у випадку звернення сторони з позовом до приватного виконавця, як суб`єкта владних повноважень, такий спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Позиція Великої Палати Верховного Суду № 806/2886/17 від 10.04.2019;

- спір у даній справи підлягає вирішенню в адміністративному суді з огляду на звернення позивача до Пишного Артема Володимировича як приватного виконавця з позовом, а не зі скаргою на дії приватного виконавця в межах господарської справи.

Не погоджуючись з ухвалою, 07.04.2020 Акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.03.2020 у справі № 910/4286/20 та передати справу для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.

У апеляційній скарзі апелянт зазначив про те, що оспорювана ухвала прийнята при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, недоведеності таких обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених в оскаржуваній ухвалі, обставинам справи, а також є такою, яка прийнята з порушенням норм процесуального справа.

У обґрунтування вказаної позиції апелянт послався на те, що:

- у спірному випадку відповідач не діяв як суб`єкт владних повноважень, а зазначений спір не пов`язаний з захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку приватного виконавця, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства;

- предметом спору у цій справі є не оскарження дій/бездіяльності відповідача як суб`єкта владних повноважень, а саме неправомірність та безпідставність набуття відповідачем грошових коштів, які належать позивачу, що містить пряму вказівку на приватно-правовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин;

- судом першої інстанції проігноровано посилання позивача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 910/23967/16 та аргументи, які були зазначені в позовній заяві щодо підсудності цієї справи господарському суду.

Крім того, позивач зауважив на тому, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.03.2020 у справі № 640/7309/20 йому було відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за його позовом до Пишного Артема Володимировича про визнання дій протиправними та стягнення коштів в сумі 226 015,65 грн. з посиланням на те, що даний спір має розглядатися саме у порядку господарського судочинства.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.04.2020 справа № 910/4286/20 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Ухвалою від 24.04.2020 колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.:

- відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.03.2020 у справі № 910/4286/20;

- встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 20.05.2020;

- роз`яснено учасникам процесу, що відповідно до приписів ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1); заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2);

- призначено справу № 910/4286/20 до розгляду на 03.06.2020 о 14:00;

- сторони попереджено, що нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою в розгляді апеляційної скарги.

22.05.2020 до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (направлений до суду 20.05.2020 - примітка суду), в якому відповідач, з посиланням на правомірність висновків суду першої інстанції щодо відмови у відкритті судового провадження з огляду на те, що вказаний предмет спору повинен розглядатись у порядку господарського судочинства, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні 03.06.2020 позивач надав суду письмові заперечення на відзив на апеляційну скаргу та звернувся до суду з усним клопотанням про поновлення строків для подання таких заперечень.

Щодо клопотання про поновлення строку на подання письмових заперечень на відзив на апеляційну скаргу колегія суддів зазначає про те, що з огляду на те, що:

- згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS - CoV-2», з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19: 1, на всій території України установлено карантин з 12.03.2020, який на даний час триває;

- Законом України № 540-ІХ від 30.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» внесено зміни (доповнення) до Розділу Х. «Прикінцеві положення» ГПК України;

- відповідно п. 4 Розділу Х. «Прикінцеві положення» ГПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), строки подання відзиву, продовжуються на строк дії такого карантину,

вказане клопотання позивача задовольняється.

Станом на 03.06.2020 до Північного апеляційного господарського суду інших відзивів на апеляційну скаргу та клопотань від учасників справи не надходило.

Під час розгляду справи представники позивача апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити, представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила таке.

Як слідує з матеріалів справи, рішенням Арбітражного суду м. Києва від 12.07.2000 у справі № 17/32 за позовом Закритого акціонерного товариства «Укренергозбут» до Дочірньої компанії «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» про визнання права власності на природний газ у обсязі 305 000 000 м3 та про зобов`язання поставити цей газ, залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 14.02.2007, визнано право власності позивача на природний газ в кількості 305 000 000 куб. м., який було ним поставлено до газотранспортної системи відповідача, та зобов`язано відповідача поставити природний газ у кількості 305 000 000 куб. м. споживачам ЗАТ «Укренергозбут» за його вказівками.

На виконання рішення Арбітражного суду міста Києва від 12.07.2000 у справі № 17/32, яке набрало законної сили з 14.02.2007, та на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 21.03.2007 видано наказ Господарського суду міста Києва від 21.03.2007 про зобов`язання Дочірньої компанії «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» поставити природний газ у кількості 305 000 000 куб.м. споживачам Закритого акціонерного товариства «Укренергозбут» за його вказівками.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.01.2020 у справі № 17/32 задоволено заяву Приватного акціонерного товариства «Укренергозбут» про зміну способу виконання рішення суду, зобов`язання АТ «Укртрансгаз» поставити природний газ у кількості 305 000 000 куб.м. замінено на стягнення з АТ «Укртрансгаз» 2 305 434 000,00 грн.

У процесі примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 21.03.2007 з урахуванням ухвали Господарського суду міста Києва від 09.01.2020 у справі № 17/32 про заміну способу виконання рішення приватним виконавцем Пишним Артемом Володимировичем в рахунок погашення заборгованості перед ПрАТ «Укренергозбут» стягнуто з АТ «Укртрансгаз» 226 015 764,65 грн.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2020 у справі № 17/32 ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.01.2020 у справі № 17/32 скасовано, в задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Укренергозбут» про зміну способу виконання рішення суду відмовлено.

У березні 2020 року Акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Пишного Артема Володимировича з позовом, у якому просив стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти в розмірі 226 015 764,65 грн., які становлять суму коштів, стягнутих відповідачем з позивача в межах виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 21.03.2007 з урахуванням ухвали Господарського суду міста Києва від 09.01.2020 у справі № 17/32, яка була скасована Постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2020 у справі № 17/32.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.03.2020 у справі № 910/4286/20 Акціонерному товариству «Укртрансгаз» відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України, згідно з яким суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

При цьому судом першої інстанції зазначено про те, що спір сторін має розглядатися в порядку адміністративного, а не господарського судочинства.

Зазначену позицію суду першої інстанції колегія суддів вважає лише частково вірною з огляду на таке.

Предметом спору у цій справі є стягнення з приватного виконавця Пишного Артема Володимировича безпідставно набутих коштів у розмірі 226 015 764,65 грн., які становлять суму коштів, стягнутих відповідачем з позивача в межах виконавчого провадження щодо виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 09.01.2020 № 17/32, яка була скасована постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2020.

Щодо висновків суду першої інстанції про те, що вказана справа має розглядатися за приписами адміністративного судочинства з огляду на положення ст.ст. 339, 340 ГПК України та ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», колегія суддів зазначає про таке.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом;

6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони», за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю;

12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень»;

13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років»;

14) спорах із суб`єктами владних повноважень з приводу проведення аналізу ефективності здійснення державно-приватного партнерства;

15) спорах, що виникають у зв`язку з оголошенням, проведенням та/або визначенням результатів конкурсу з визначення приватного партнера та концесійного конкурсу.

Частинами 1 та 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що:

- рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом;

- рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Частиною 1 ст. 287 КАС України встановлено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Вказаний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.11.2018 у справі № 569/12295/16-ц.

Колегія суддів вважає помилковим висновки суду першої інстанції про те, що предметом розгляду у цій справі є вимоги про оскарження дій приватного виконавця, оскільки вказане спростовується самим змістом позову.

Враховуючи, що предметом розгляду у цій справі не є вимоги про оскарження дій приватного виконавця, вказаний позов не може бути віднесений до адміністративної юрисдикції як такий, що підлягає розгляду адміністративними судами на підставі ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 1 ст. 287 КАС України.

Водночас колегія суддів вважає вірним те, що спір сторін не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, з огляду на таке.

Підвідомчість - це визначена законом сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції.

Стаття 339 ГПК України встановлює, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Враховуючи, що предметом розгляду у цій справі № 910/4286/20 не є вимоги про оскарження дій приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ГПК України (ухвали Господарського суду міста Києва від 09.01.2020 №17/32), спір сторін у цій справі не може бути віднесений до господарської юрисдикції виключно на тій підставі, що судове рішення у цій справі було винесено за правилами ГПК України.

Частиною 1 ст. 45 ГПК України встановлено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Враховуючи, що відповідачем у цій справі є приватний виконавець, який не відноситься до кола осіб, визначених у ч. 2 ст. 4 ГПК України, спір у цій справі не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, а має бути розглянутий в порядку цивільного судочинства.

При цьому колегія суддів зазначає про те, що спір з аналогічним предметом позову, а саме стягнення з приватного виконавця безпідставно набутих у процесі виконання судового рішення, ухваленого за правилами ГПК України, коштів був предметом розгляду у справі № 201/8493/18 за позовом Акціонерного товариства «Дніпроважмаш» до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича, за результатами розгляду якої постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.02.2020 залишено в силі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.03.2019.

При цьому при розгляді касаційної скарги, яка, серед іншого, була мотивована порушенням норм процесуального права, зокрема тим, що спір сторін мав бути вирішений саме в порядку адміністративного судочинства, суд касаційної інстанції не встановив порушення судами передніх інстанції норм процесуального права щодо визначення суду, який має розглядати вказані спори.

Щодо посилань позивачам на постанову Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 910/23967/16 та аргументи, які були зазначені в позовній заяві щодо підсудності цієї справи господарському суду, колегія суддів зазначає про те, що предметом розгляду у справі № 910/23967/16 були вимоги до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень та Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві, тобто до юридичних осіб, і саме з огляду на це вказана справа була віднесена до юрисдикції господарських судів.

Щодо посилань позивача на те, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.03.2020 у справі № 640/7309/20 йому було відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за його позовом до Пишного Артема Володимировича про визнання дій протиправними та стягнення коштів в сумі 226 015,65 грн. з посиланням на те, що даний спір має розглядатися саме у порядку господарського судочинства, колегія суддів зазначає про те, що, по-перше, станом на дату винесення оспорюваної ухвали, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.03.2020 у справі № 640/7309/20 ще не було винесено, а по-друге, висновки, викладені у цій постанові, не суперечать висновкам, викладеним у вказаній вище ухвалі, зокрема щодо того, що даний спір не має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що у даному випадку є правові підстави для відмови у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України, згідно з яким суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, проте помилково зазначив, що спір сторін підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства .

Частиною 1 статті 277 ГПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті оспореної ухвали судом першої інстанції мале місце неправильне застосування норм процесуального права, а відтак, ухвала Господарського суду міста Києва 26.03.2020 у справі № 910/4286/20 підлягає зміні з викладенням її мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Враховуючи вимоги, які викладені в апеляційній скарзі, а саме те, що апелянтом оспорюється висновок суду першої інстанції щодо підсудності справи адміністративним судам, апеляційна скарга Акціонерного товариства «Укртрансгаз» підлягає задоволенню.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються на Акціонерне товариство «Укртрансгаз»

Керуючись ст.ст. 267-271, 273, 275, 281-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.03.2020 у справі № 910/4286/20 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.03.2020 у справі № 910/4286/20 змінити в мотивувальній частині, виклавши її в редакції цієї постанови, в іншій частині ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.03.2020 у справі № 910/4286/20 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/4286/20.

Повний текст постанови складено: 04.06.2020

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді Л.П. Зубець

А.І. Мартюк