СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2020 р. Справа № 922/333/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В.О.

за участю секретаря судового засідання Пронози А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_1 (вх. №712 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 29.05.2019, ухвалене суддею Шатерніковим М.І. у приміщенні господарського суду Харківської області 29.05.2019 об 11:11 год. (повний текст складено 10.06.2019) у справі №922/333/19

за позовом Фізичної особи ОСОБА_2 , м. Харків,

до: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія", м. Харків,

2) Фізичної особи ОСОБА_1 , м. Харків,

3) Фізичної особи ОСОБА_3 , м. Харків,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю "Нова-Ідалія", м. Київ,

про визнання недійсними рішень загальних зборів,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 29.05.2019 позов задоволено повністю. Визнано недійсними рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія" (ідентифікаційний код 33122269), оформлені протоколом № 30/11/18 від 30.11.2018. Стягнуто з кожного з відповідачів на користь ОСОБА_2 по 640,33 грн. витрат з оплати судового збору.

Місцевий господарський суд у вказаному рішенні зазначив, що загальні збори учасників ТОВ фірми "Ідалія", на яких були прийняті спірні рішення від 30.11.2018, за місцезнаходженням Товариства не проводилися, відповідні докази відсутні в матеріалах справи; спірні рішення були прийняті на загальних зборах ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які не мали повноважень проводити збори та приймати рішення, оскільки станом на дату проведення зборів ОСОБА_1 відчужив майже всю частину своєї частки в розмірі 32% статутного капіталу Товариства, а ОСОБА_3 відчужила всю свою частку на користь іншої особи. За висновком суду, акти приймання-передачі частки та частини частки від 25.10.2018 є належними, допустимими та достовірними доказами відсутності у зазначених учасників Товариства повноважень на проведення 30.11.2018 загальних зборів учасників Товариства та прийняття на цих зборах будь-яких рішень.

ОСОБА_1 із рішенням не погодився, звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначав про хибність висновків суду першої інстанції щодо відсутності права відповідачів-2, 3 приймати рішення на Загальних зборах учасників ТОВ фірми "Ідалія" з причин відчуження ними своєї частки на користь іншої особи за відповідними договорами дарування. Нормативно обґрунтовуючи зазначене, апелянт вказує на те, що корпоративні права учасника ТОВ складаються з майнових та немайнових корпоративних прав, які включають в себе, зокрема, право на управління товариством, право виходу з товариства тощо. З посиланням на аналогію закону вважає, що до спірних правовідносин мають застосовуватись норми ст.23 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" щодо моменту набуття спадкоємцем (за аналогією - новим власником) повного комплексу корпоративних прав. Додатково посилається на положення Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" щодо моменту переходу прав до нового учасника з моменту державної реєстрації відповідних змін. З огляду на вказане, вважає, що новий учасник, ТОВ "Нова Ідалія", не набув корпоративних прав у ТОВ фірма "Ідалія" в повному обсязі, а отже відповідачі-2, 3 до моменту виходу з Товариства з обмеженою відповідальністю у зв`язку з набуттям цих прав новим учасником мали право приймати участь та голосувати відповідною часткою при прийнятті рішень Загальними зборами учасників відповідача-1. Заявник також посилався на неправильну оцінку судом першої інстанції обставин щодо місця проведення загальних зборів, наполягаючи на правомірності проведення зборів у центральному вестибюлі буд. 257 по проспекту Московському у місті Харкові як юридичної адреси товариства. Також апелянтом зазначено про помилковість, на його думку, ототожнення місцевим господарським судом понять "рішення загальних зборів учасників ТОВ" та "протокол загальних зборів учасників ТОВ"; останній, за доводами апеляційної скарги, на відміну від першого, може бути підписаний в іншому місці, аніж місцезнаходження товариства, та підписи на ньому можуть бути нотаріально засвідчені після проведення відповідних загальних зборів.

Виходячи з наведеного, ОСОБА_1 просив апеляційний суд скасувати рішення господарського суду Харківської області від 29.05.2019 у справі №922/333/19 та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія" від 30.11.2018. оформлених протоколом №30/11/18 - відмовити.

Східний апеляційний господарський суд постановою від 28.11.2019 скасував рішення господарського суду Харківської області від 29.05.2019 та прийняв нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовив, стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2881,50 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постановою Верховного Суду від 20.02.2020 касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 28.11.2019 у справі №922/333/19 скасовано. Справу №922/333/19 направлено на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду.

03.03.2020 справа надійшла до Східного апеляційного господарського суду.

Ухвалою суду від 10.03.2020 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Пуль О.А.) відкрито апеляційне провадження за вказаною скаргою, призначено її розгляд на 07.04.2020. Встановлено учасникам справи строк до 31.03.2020 для подання відзиву на апеляційну скаргу з урахуванням висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 20.02.2020, а також для подання заяв, клопотань тощо.

31.03.2020 (тобто в межах визначеного судом строку) позивач направив поштою відзив на апеляційну скаргу, в якому, стверджуючи про безпідставність доводів апелянта, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін. Вказаний відзив отримано судом 02.04.2020. У відзиві позивач зазначає, що апелянт та третя особа, ТОВ "Нова-Ідалія", не скористалися своїм процесуальним правом та не надали договори дарування із додатковими угодами до суду першої інстанції в порядку, передбаченому ст.80 ГПК України, тому позивач просить суд під час нового розгляду апеляційної скарги не приймати до розгляду додаткові угоди до договорів дарування частки (частини частки), які подані апелянтом та третьою особою з порушенням строків, визначених ст.80 ГПК України без належного обґрунтування неможливості подати ці докази до суду першої інстанції. Позивач із посиланням на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 16.07.2019 у справі №911/1936/18, зазначає, що право власності на частку в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю у третьої особи виникає з моменту укладення договору та закон не пов`язує момент виникнення права участі в товаристві з обмеженою відповідальністю з моментом державної реєстрації відповідних змін у складі учасників товариства. Позивач вважає, що акти приймання-передачі частки (частини частки) в статутному капіталі ТОВ фірма "Ідалія" є правовстановлюючими документами, що посвідчують момент набуття права власності на корпоративні права особи, яка таку частку прийняла, та одночасне припинення права власності на корпоративні права особи, яка таку частку передала. Також позивач стверджує, що повідомлення про скликання загальних зборів учасників ТОВ фірма "Ідалія" на 30.11.2018, підписане ОСОБА_1 29.10.2018 не відповідає вимогам ст.31 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", оскільки ОСОБА_1 як особа, яка з 25.10.2018 володіє одним відсотком статутного капіталу ТОВ фірма "Ідалія", не мав права 29.10.2018 скликати загальні збори учасників товариства, окрім того, зі змісту повідомлення неможливо дійти висновку, в якому саме приміщенні та якої будівлі за адресою: м.Харків, проспект Московський, 257, мали відбуватися 30.11.2018 загальні збори учасників ТОВ фірма "Ідалія".

03.04.2020 до суду надійшли письмові пояснення апелянта, ОСОБА_1 , в яких даний учасник справи, посилаючись на обставини, що, на його думку, свідчать про необґрунтованість позовних вимог, просить апеляційну скаргу задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 . Апелянт вказує на те, що позивачем заявлено дві взаємовиключні підстави позову, що позбавляє відповідачів можливості належним чином захиститися проти позову. Стосовно складу учасників ТОВ фірма "Ідалія" апелянт зазначає, що висновок про момент втрати корпоративних прав ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не може ґрунтуватися на актах приймання-передачі часток без дослідження умов правочинів щодо дарування часток, однак позивач не надав суду першої інстанції належних, допустимих та вірогідних доказів на підтвердження такої підстави позову як втрата ОСОБА_3 та ОСОБА_1 права власності на їхні частки у статутному капіталі товариства станом на дату проведення зборів 30.11.2018. Стосовно порядку проведення зборів апелянт зазначає, що ОСОБА_1 , скликаючи збори на 30.11.2018, не міг керуватися іншим, аніж вказаним у ЄДРПОУ, місцезнаходженням товариства; збори були проведені в холі будинку 257 по проспекту Московському як у найдоступнішому місці за даною адресою; позивачем не заявлено такої підстави позову як порушення процедури скликання зборів, зокрема, невідповідність вимогам закону змісту повідомлення про скликання зборів або його незрозумілість позивачу; збори в будь-якому разі не мали проводитися у 711 кабінеті у будинку 257 по проспекту Московському. ОСОБА_1 також стверджує, що позивач зловживає своїми корпоративними правами, оскільки у 2016 році все нерухоме майно ТОВ фірма "Ідалія" вибуло з володіння товариства на підставі правочину, підписаного позивачем без належних повноважень, також ОСОБА_1 звернувся в рамках справи №922/3010/18 із безпідставним позовом про визнання недійсними окремих положень статуту товариства, всупереч нормам закону перейняв на себе права ініціатора зборів щодо організації їхнього проведення, самостійно визначив нове місце проведення зборів з порушенням встановленого законом порядку; представниками позивача та товариства не вчинялося жодних активних дій на забезпечення своєї участі у зборах 30.11.2018. На думку ОСОБА_1, позивач звернувся до суду з даним позовом не для захисту свого корпоративного права на участь в управлінні, а для захисту свого іншого інтересу - створення перепон товариству та його учасникам у визнанні недійсним правочину з виведення активів та витребування майна, що вибуло. Також апелянт наполягає на тому, що саме протокол зборів від 30.11.2018 є допустимим доказом обставин фактичного проведення зборів 30.11.2018.

06.04.2020 представник третього відповідача, ОСОБА_1, звернувся з клопотанням (вх.№3271), в якому, посилаючись на введення в Україні надзвичайної ситуації з метою запобігання розповсюдженню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS -CoV -2, просить визнати поважною причину неявки ОСОБА_3 та її представника в судове засідання 07.04.2020, відкласти розгляд апеляційної скарги на іншу дату та не розглядати скаргу без участі ОСОБА_3 або її представника.

06.04.2020 від апелянта, ОСОБА_1 , також надійшло клопотання (вх.3272), в якому заявник із посиланням на введені в Україні карантинні заходи просить визнати поважними причини неявки ОСОБА_1 та його представника в судове засідання 07.04.2020, відкласти розгляд даної справи.

У судове засідання 07.04.2020 представники учасників справи не з`явилися.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.04.2020 розгляд справи було відкладено на 07.05.2020, з огляду на ту обставину, що згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 239 дію карантину продовжено до 24.04.2020.

10.04.2020 апелянт надав письмові пояснення щодо відзиву ОСОБА_2 на апеляційну скаргу, в яких, вказуючи на необґрунтованість наведених у відзиві доводів, наполягає на задоволенні апеляційної скарги. Апелянт просить суд остаточно з`ясувати позицію позивача щодо приєднання до матеріалів справи доказів, поданих однаковим чином ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ТОВ "Нова-Ідалія", оскільки, на думку ОСОБА_1 , позивач у власних інтересах спотворює дійсні умови правочинів щодо дарування часток та просить залишити без уваги докази, які спростовують заявлену ним підставу позову (щодо відчуження ОСОБА_3 та ОСОБА_1 своїх часток у статутному капіталі ТОВ фірма "Ідалія" та втрати у зв`язку з цим відповідних корпоративних прав); позивач з порушенням ст.46 ГПК України намагається доповнити підстави свого позову новою підставою (наявність незрозумілої позивачу інформації у повідомленні ОСОБА_1 про скликання зборів). Також ОСОБА_1 заперечує проти врахування правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 16.07.2019 у справі №911/1936/18, на яку посилається позивач, оскільки вона стосується правовідносин, що виникли згідно Законом України "Про господарські товариства", тоді як спірні правовідносини в даній справі №922/333/19 виникли та регулюються Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".

06.05.2020, у зв`язку з відпусткою суддів Білоусової Я.О. та Пуль О.А. було здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи, за результатами якого визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В.О.

06.05.2020 перший відповідач, ТОВ фірма "Ідалія", звернувся з клопотанням (вх.№4274), в якому, посилаючись на неможливість участі свого представника в судовому засіданні 07.05.2020, а також на висвітлену у ЗМІ інформацію та повідомлення виконавчих органів про продовження обмежень щодо пересування на території держави до 22.05.2020, з метою захисту та убезпечення здоров`я учасників справи, запобігання поширенню коронавірусу, відповідно до ст. 202, 216 ГПК України, просить визнати поважними причини неявки представника ТОВ фірма "Ідалія", адвоката Гамея В.В., в судове засідання та відкласти розгляд справи на іншу дату.

06.05.2020 другий відповідач (апелянт), ОСОБА_1, звернувся з клопотанням (вх.№4275), в якому, посилаючись на неможливість прибуття апелянта та його представника в судове засідання 07.05.2020, а також на зростаючу динаміку поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19 в Україні та на запроваджені на території країни карантинні заходи, просить визнати поважними причини неявки ОСОБА_1 та його представника у призначене на 07.05.2020 судове засідання та відкласти розгляд даної справи.

06.05.2020 від третього відповідача, ОСОБА_3 , надійшло клопотання (вх.№4283), в якому заявник, посилаючись на продовження карантину в Україні до 22.05.2020 і водночас зазначаючи про свій намір брати участь у судових засіданнях в даній справі, а також про те, що строки розгляду справи, у відповідності до пункту 4 розділу Х ГПК України, продовжуються на строк дії карантину, просить визнати причину неявки ОСОБА_3 та її представника в судове засідання поважною, відкласти розгляд апеляційної скарги в даній справі на іншу дату, не розглядати апеляційну скаргу без участі ОСОБА_3 або її представника.

06.05.2020 від третьої особи, ТОВ "Нова-Ідалія", надійшло клопотання (вх.№4284) про відкладення розгляду справи, мотивоване тим, що вказане товариство зареєстроване у м.Києві, де проживають і всі його представники, які не мають змоги прибути в судове засідання 07.05.2020 через обмеження пасажирських перевезень міжобласного сполучення.

У судове засідання 07.05.2020 учасники справи та їх представники не з`явилися.

Ухвалою суду від 07.05.2020 розгляд справи відкладено на 26.05.2020.

25.05.2020 позивач звернувся з заявою про зловживання процесуальними правами (вх.№ 5034), в якій, посилаючись на відсутність поважних причин для неприбуття до Східного апеляційного господарського суду представників ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ТОВ "Нова-Ідалія", просив суд у випадку подання вказаними учасниками справи клопотань про відкладення судового засідання, призначеного на 26.05.2020, визнати неповажними причини нез`явлення ОСОБА_1 , ОСОБА_1, ТОВ "Нова-Ідалія" та їх представників у судове засідання, розглянути апеляційну скаргу без участі вказаних осіб та їх представників.

26.05.2020 третя особа, ТОВ "Нова-Ідалія", подала клопотання (вх.№5036) про витребування доказів в порядку ст.81 ГПК України, в якому просить суд: визнати поважними причини неподання даним товариством у встановлений ГПК України строк даного клопотання; поновити ТОВ "Нова-Ідалія" строк на подання клопотання про витребування доказів; витребувати у ОСОБА_1 : належним чином засвідчену копію повідомлення від 26.10.2018 про скликання на 30.11.2018 загальних зборів учасників ТОВ фірма "Ідалія", належним чином засвідчені копії опису вкладення у цінний лист з відповідних трек-номером та фіскального чеку від 26.10.2018, належним чином засвідчені копії інших повідомлень, надісланих ОСОБА_1 з метою скликання на 30.11.2018 загальних зборів учасників ТОВ фірма "Ідалія" (за наявності), належним чином засвідчену копію вимоги ОСОБА_1 про скликання загальних зборів учасників ТОВ фірма "Ідалія", належним чином засвідчену копію відповіді ТОВ фірма "Ідалія" на вимогу ОСОБА_1 про скликання загальних зборів учасників ТОВ фірма "Ідалія" (за наявності); витребувати у ОСОБА_2 належним чином засвідчену копію повідомлення від 26.10.2018 про скликання загальних зборів учасників ТОВ фірма "Ідалія".

В обґрунтування вказаних вимог ТОВ "Нова-Ідалія" посилається на те, що у процесі перемовин з апелянтом йому стало відомо про наявність у апелянта доказів, які мають значення для справи та сприятимуть виконанню вказівок Верховного Суду, викладених у постанові від 20.02.2020 в даній справі, а саме - повідомлення від 25.10.2018 про скликання загальних зборів учасників ТОВ фірма "Ідалія" із доказами направлення його позивачеві 26.10.2018. Також ТОВ "Нова-Ідалія" зазначає про те, що зверталося до апелянта з проханням надати суду зазначені докази, однак отримало відмову (письмових доказів на підтвердження вказаних обставин до клопотання не додано).

До вказаного клопотання додано незасвідчені копії повідомлення про скликання загальних зборів учасників ТОВ фірма "Ідалія" за підписом ОСОБА_1 , датованого 25.10.2018, а також фіскального чеку від 26.10.2018 та опису вкладення до цінного листа.

26.05.2020 апелянт надав клопотання (вх.№5037) про огляд доказу за його місцезнаходженням, в якому просить: визнати поважними причини пропуску та поновити ОСОБА_1 строк на подання цього клопотання; оглянути будинок №257 по проспекту Московському у м.Харкові за його місцезнаходженням в порядку ст.82 ГПК України; повідомити учасників справи про дату, час і місце огляду буд. 257 по проспекту Московському у м.Харкові; здійснити відеофіксацію огляду будинку та скласти протокол огляду.

У клопотанні заявник зазначає, що дослідження вказаного будинку дасть змогу суду усунути розбіжності у трактуванні тверджень позивача про велику кількість входів та виходів, підтвердити аргумент ОСОБА_1 про об`єктивну можливість для позивача (його представників) бути присутніми на загальних зборах у холі зазначеного будинку, недобросовісність позивача при реалізації ним його корпоративних прав щодо участі в загальних зборах та нерозумність дій представників позивача, які й зумовили його відсутність на загальних зборах, що проводилися в холі буд. 257 по проспекту Московському у м.Харкові.

У судове засідання 26.05.2020 прибули представники всіх учасників даної справи, у зв`язку з чим представник позивача просив суд не розглядати його заяву про зловживання процесуальними правами (вх.№ 5034 від 25.05.2020).

Від ТОВ фірма "Ідалія" з`явилися адвокат Кореняк Ю.С., яка діє на підставі ордеру згідно з договором про надання правової допомоги (юридичних послуг) від 25.05.2020, підписаного зі сторони ТОВ фірма "Ідалія" директором товариства ОСОБА_7 . (яка станом на 26.05.2020 вказана у ЄДР як керівник ТОВ фірма "Ідалія"), а також адвокат Селепей А.І., який діє на підставі ордеру згідно з договором про надання правової допомоги від 22.01.2019, укладеним із вказаним адвокатом ТОВ фірма "Ідалія" в особі директора Темного В.В., який діє у відповідності до рішення загальних зборів учасників ТОВ фірма "Ідалія" від 30.11.2018 та статуту.

Колегією суддів, з метою створення учасникам справи умов для реалізації ними своїх процесуальних прав у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було допущено до участі в судовому засіданні обох вищевказаних представників.

На початку судового засідання 26.05.2020 представником апелянта було заявлено усне клопотання про недопуск до участі у вказаному засіданні адвоката Кореняк Ю.С., яка, на думку апелянта, є неналежним представником ТОВ фірма "Ідалія". Даний учасник справи зазначив, що у разі допуску до участі у справі обох представників ТОВ фірма "Ідалія", у представника апелянта виникнуть ускладнення із побудовою стратегії захисту інтересів ОСОБА_1 , якщо правова позиція вищевказаних представників ТОВ фірма "Ідалія" буде суперечливою. Тому, на думку представника ОСОБА_1, суд має не допустити до участі в даному засіданні або лише адвоката Кореняк Ю.С., або також і адвоката Селепея А.І. як представника ТОВ фірма "Ідалія".

Стосовно вищезазначених клопотань - про витребування доказів, про огляд доказу за його місцезнаходженням та про недопуск представника (представників) ТОВ фірма "Ідалія" - учасниками справи було висловлену наступну позицію.

Представник позивача проти всіх клопотань заперечував, зокрема, зазначивши про відсутність необхідності у збиранні нових доказів.

Представник апелянта заперечував проти клопотання про витребування доказів, зазначивши про відсутність такої підстави позову як незрозумілість повідомлення про проведення зборів учасників ТОВ фірма "Ідалія". За твердженням даного учасника справи, від ОСОБА_1 дійсно було направлено декілька повідомлень різного змісту, але вказана обставина не підлягає дослідженню в межах даного провадження.

Представник ОСОБА_1 також заперечував проти задоволення клопотання ТОВ "Нова-Ідалія" про витребування доказів (з тих же підстав, що і представник апелянта). Клопотання апелянта про огляд доказу за його місцезнаходженням представник ОСОБА_3 підтримав, зазначивши, що строк його подання не пропущено, враховуючи продовження відповідних процесуальних строків на період карантину. На думку даного учасника справи, огляд вказаного доказу має бути здійснено з метою належного виконання вказівок Верховного Суду, викладених у постанові від 20.02.2020 в даній справі. Клопотання апелянта про недопуск представника (представників) ТОВ фірма "Ідалія" також було підтримано представником ОСОБА_1, який зазначив, що відмова у вказаному клопотанні може призвести до порушення принципу рівності та змагальності сторін.

Представник ТОВ "Нова-Ідалія" підтримав клопотання про огляд доказу за його місцезнаходженням, зазначивши, що відповідне сприятиме виконанню вказівок Верховного Суду. Стосовно клопотання про недопуск представника (представників) ТОВ фірма "Ідалія" даним учасником справи зазначено, що, на його думку, суд має не допустити обох представників до участі в судовому засіданні - з метою уникнення суперечливості в їх процесуальній поведінці.

Представник ТОВ фірма "Ідалія", адвокат Кореняк Ю.С., заперечувала проти клопотання апелянта про недопуск представника (представників) ТОВ фірма "Ідалія" та зазначила, що допуск обох представників у судове засідання є засобом забезпечення повноцінного представництва інтересів товариства.

Інший представник вказаного товариства, адвокат Селепей А.І., частково заперечував проти вказаного клопотання, зазначивши, що саме він є належним представником ТОВ фірма "Ідалія", тому, на відміну від адвоката Кореняк Ю.С., має бути допущений до участі в судовому засіданні.

Після заслуховування правової позиції учасників справи стосовно вищевказаних клопотань, яку вони вважали за необхідне висловити, в судовому засіданні 26.05.2020 було оголошено перерву до 11:30 години цього ж дня.

Щодо строку подання відзивів на апеляційну скаргу та зазначених клопотань, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що його не пропущено заявниками - з огляду на продовження відповідних процесуальних строків згідно з пунктом 4 розділу Х "Прикінцеві положення" ГПК України, тому судом прийнято всі відзиви та клопотання до розгляду.

Розглянувши відповідні клопотання по суті, суд оголосив про відмову у клопотанні апелянта про недопуск представника (представників) ТОВ фірма "Ідалія" до участі в судовому засіданні, оскільки ні заявником клопотання, ні учасниками справи, що його підтримали, не спростовано вищенаведених підстав, з яких судом було допущено обох представників до участі в судовому засіданні, посилання на можливість їх суперечливої поведінки ґрунтуються виключно на припущеннях. Натомість допущення до участі в судовому засіданні обох представників сприятиме об`єктивному дослідженню всіх обставин справи та унеможливить надання переваги будь-кому із вказаних осіб.

У задоволенні клопотання ТОВ "Нова-Ідалія" про витребування доказів (вх.№5036 від 26.05.2020) суд також відмовив з огляду на ту обставину, що заявником, ТОВ "Нова-Ідалія", не доведено наявності підстав для застосування ст.81 ГПК України, на яку представник даного товариства посилався у клопотанні, а саме - в порушення вимог п.4 ч.2 ст.81 ГПК України не надано доказів вжиття ТОВ "Нова-Ідалія" заходів для отримання цього доказу самостійно, зокрема, письмових доказів звернення до апелянта та до позивача із відповідним запитом та письмових доказів відмови останніх від їх надання. Посилання на усне спілкування з апелянтом, на думку колегії суддів, не може бути визнано достатньою підставою для витребування судом відповідних доказів як у апелянта, так і у позивача. Окрім того, заявником не мотивовано, яким чином клопотання про витребування доказів на стадії апеляційного розгляду справи узгоджується з вимогами ч.3 ст.269 ГПК України, якою встановлено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Також, як вбачається з позовної заяви, в обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилається на невідповідність вимогам чинного законодавства саме повідомлення від 29.10.2018 про скликання загальних зборів учасників ТОВ фірма "Ідалія", а не будь-якого іншого повідомлення, зокрема - повідомлення від 25.10.2018 (що, за твердженням ТОВ "Нова-Ідалія" було направлене поштою 26.10.2018), яке не було предметом розгляду в суді першої інстанції.

Стосовно клопотання апелянта про огляд доказу за його місцезнаходженням (вх.№5037 від 26.05.2020), суд зазначив, що його буде розглянуто по суті після дослідження наявних у справі письмових доказів.

Після оголошення судом про результати розгляду вищевказаних клопотань представником ОСОБА_3 було заявлено усне клопотання про відкладення розгляду справи. Заявник із посиланням на ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод просив суд надати йому час для підготовки письмового відзиву на апеляційну скаргу з урахуванням клопотань, що були подані до суду 26.05.2020, а також висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 20.02.2020 в даній справі.

Вказане клопотання підтримав адвокат Селепей А.І. (який у даному судовому засіданні представляв інтереси ТОВ фірма "Ідалія", а також апелянта, ОСОБА_1 ), який зазначив, що за умови допуску до участі в судовому засіданні обох представників ТОВ фірма "Ідалія" розгляд справи не може бути закінчено в даному судовому засіданні через суперечливість процесуальної поведінки представників.

Представник позивача проти задоволення клопотання заперечував, стверджуючи про наявність у діях представника ОСОБА_3 зловживання його процесуальними правами.

Розглянувши клопотання представника ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи, колегія суддів відмовляє у його задоволенні з огляду на наступне.

В ході апеляційного розгляду даної справи апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, у межах встановленого строку.

Зокрема, ухвалою суду від 10.03.2020, якою відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд справи на 07.04.2020 і копію якої отримано ОСОБА_3 18.03.2020 ( т. 5, а.с.7), було визначено учасникам справи розумний строк для подання відзиву на апеляційну скаргу з урахуванням висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 20.02.2020, а саме - до 31.03.2020.

В подальшому, як було встановлено вище, згідно з ухвалами від 07.04.2020 та від 07.05.2020 розгляд справи двічі відкладався за клопотаннями, в тому числі, представника ОСОБА_3, який зазначав про неможливість прибути в судові засідання через запровадження в Україні карантину і водночас - про свій намір брати участь у судових засіданнях в даній справі.

Тобто учасники справи та їх представники, зокрема, представник ОСОБА_3 , мали достатньо часу - понад два місяці - для надання суду відзивів на апеляційну скаргу (у тому числі, з урахуванням висновків постанови Верховного Суду від 20.02.2020 в даній справі), з огляду на, що відповідні процесуальні строки для їх надання продовжено на час дії карантину згідно з пунктом 4 розділу Х "Прикінцеві положення" ГПК України.

Однак представник ОСОБА_1 зазначеними процесуальними правами не скористався; клопотань про ознайомлення з матеріалами справи ним також не було заявлено.

Посилань на будь-які об`єктивні обставини, що перешкоджали б наданню відзиву на апеляційну скаргу до судового засідання 26.05.2020, зокрема, надіслання його поштою, засобами електронного зв`язку тощо, представником ОСОБА_3 не наведено.

У судовому засіданні 26.05.2020 представнику ОСОБА_1 також було надано судом можливість висловити свою позицію як з процесуальних питань, так і по суті спору. Як уже зазначалося, стосовно всіх заявлених іншими учасниками справи клопотань таку позицію було усно висловлено вказаним представником та почуто судом.

Відповідно до ч.11 ст.270 ГПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

У постанові від 29.04.2020 у справі №910/6097/17 Верховний Суд зазначив, що відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи, що представник ОСОБА_1, належним чином повідомлений про час та місце даного судового засідання, з`явився у вказане засідання та не навів жодних підстав, що перешкоджали б закінченню розгляду справи в даному судовому засіданні, колегія суддів зазначає про відсутність процесуальних підстав для відкладення розгляду справи або оголошення перерви в судовому засіданні до іншої дати - у зв`язку з чим усне клопотання вказаного учасника справи про відкладення її розгляду задоволенню не підлягає.

Оскільки, як було встановлено вище, судом, у відповідності до приписів чинного процесуального законодавства, було створено всім учасникам справи, зокрема, і ОСОБА_1, належні умови для реалізації відповідних процесуальних прав і повнота та своєчасність їх реалізації залежала виключно від волі кожного з учасників - колегія суддів дійшла висновку, що в даному випадку відмова у відкладенні розгляду справи не є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на яку посилався заявник.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 ГПК України.

Присутні в судовому засіданні представники учасників справи погодилися з тим, що судом досліджено всі докази, які надано до справи у відповідності до ст.74 ГПК України та які стосуються меж апеляційного розгляду справи.

За таких обставин, колегія суддів, дослідивши матеріали справи та заслухавши представників учасників справи, дійшла висновку про закінчення розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

У відповідності до вимог ст.282 ГПК України, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Ідалія" було зареєстроване 07.10.2004 виконавчим комітетом Харківської міської ради.

Відповідно до Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія" (у редакції, затвердженій загальними зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія", протокол № 1 від 10.02.2011, зареєстрованій 30.05.2011 за номером запису 0002230, що була чинною станом на дату проведення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія", на яких були прийняті спірні рішення) (далі по тексту - Статут) засновниками (учасниками) Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія" є:

- ОСОБА_3 з часткою у статутному капіталі у розмірі 8500,00 грн, що дорівнює 34% статутного капіталу товариства,

- ОСОБА_2 з часткою у статутному капіталі у розмірі 8250,00 грн, що дорівнює 33% статутного капіталу товариства,

- ОСОБА_1 з часткою у статутному капіталі у розмірі 8250,00 грн, що дорівнює 33% статутного капіталу товариства.

25.10.2018 між ОСОБА_3 як Дарувальником та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нова-Ідалія" як Обдарованим був укладений договір дарування частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія", відповідно до якого ОСОБА_3 зобов`язалась безоплатно передати у власність (подарувати) Товариству з обмеженою відповідальністю "Нова-Ідалія", а останнє зобов`язалось прийняти у дарунок належну Дарувальниці на праві власності частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія" у розмірі 34% статутного капіталу Товариства номінальною вартістю 8500,00грн.

На виконання цього договору 25.10.2018 був складений акт приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія", за яким ОСОБА_3 передала, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Нова-Ідалія" прийняло частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія" у розмірі 34% від загального розміру статутного капіталу Товариства номінальною вартістю 8500,00 грн.

Також 25.10.2018 між ОСОБА_1 як Дарувальником та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нова-Ідалія" як Обдарованим був укладений договір дарування частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія", відповідно до якого ОСОБА_1 зобов`язався безоплатно передати у власність (подарувати) Товариству з обмеженою відповідальністю "Нова-Ідалія", а останнє зобов`язалось прийняти у дарунок належну Дарувальнику на праві власності частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія" у розмірі 32% статутного капіталу Товариства номінальною вартістю 8000,00 грн.

На виконання цього договору 25.10.2018 був складений акт приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія", за яким ОСОБА_1 передав, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Нова-Ідалія" прийняло частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія" у розмірі 32% від загального розміру статутного капіталу Товариства номінальною вартістю 8000,00 грн.

Копії вказаних актів, у яких містяться посилання на відповідні договори дарування, додано до позовної заяви в даній справі (т.1, а.с. 92, 93). В актах сторони також зазначили, що не мають жодних претензій одна до одної (п.5 актів).

29.10.2018 ОСОБА_1 ініціював проведення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія", у зв`язку з чим направив іншим учасникам Товариства повідомлення про скликання загальних зборів учасників (т.1, а.с.50), в якому зазначив дату, час, місце проведення загальних зборів, а саме: 30.11.2018 о 10 год. 00 хв. за адресою: м. Харків, проспект Московський, будинок 257, а також зазначив перелік питань порядку денного. До повідомлення додав проект статуту Товариства у новій редакції.

Згідно з протоколом реєстрації учасників від 30.11.2018 (т.1, а.с.138), на загальних зборах учасників ТОВ фірми "Ідалія "від 30.11.2018 були присутні учасники Товариства: ОСОБА_1 (розмір частки у статутному капіталі Товариства - 33%) та ОСОБА_3 (розмір частки у статутному капіталі Товариства - 34%) в особі представника за довіреністю - ОСОБА_9 , а також запрошена особа - директор Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Ідалія" Темний В.В .

Згідно з протоколом № 30/11/18 від 30.11.2018 (т.1, а.с.139), учасники ТОВ фірми "Ідалія" на загальних зборах згідно з порядком денним прийняли наступні рішення:

- обрали голову зборів;

- вирішили звернутися від імені Товариства до судових та правоохоронних органів зі скаргами на діяльність/бездіяльність посадових осіб Товариства, а саме: директора - ОСОБА_7 та заступника директора - ОСОБА_2 та уповноважити учасника Товариства ОСОБА_1 підписати від імені Товариства та подати такі скарги;

- вирішили подати від імені Товариства позовні заяви про стягнення з виконавчого органу Товариства, а саме: з директора ОСОБА_7 та заступника директора ОСОБА_2 завданих Товариству збитків та уповноважити учасника Товариства ОСОБА_1 підписати та подати від імені Товариства такі позовні заяви;

- вирішили, що ОСОБА_3 виходить із складу учасників Товариства у зв`язку із даруванням своєї частки у статутному капіталі Товариства, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Нова-Ідалія" входить до складу учасників Товариства у зв`язку з отриманням частки у розмірі 66% статутного капіталу Товариства.

- затвердили новий розподіл часток в статутному капіталі Товариства, відповідно до якого: частка ОСОБА_1 складає 250,00 грн (1% статутного капіталу Товариства); частка ОСОБА_2 складає 8250,00 грн (33% статутного капіталу Товариства), частка Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова-Ідалія" складає 16500,00 грн (66% розміру статутного капіталу Товариства);

- звільнили ОСОБА_7 з посади директора Товариства з 03.12.2018 (останній робочий день) у зв`язку з припиненням повноважень директора відповідно до пункту 5 статті 41 Кодексу законів про працю України;

- призначили ОСОБА_12 , громадянина України, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Бродівським РВ УМВС України у Львівській області 22.03.1996, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на посаду директора Товариства з 04.12.2018 (перший робочий день), але не раніше дня державної реєстрації;

- надали згоду та уповноважили учасника Товариства ОСОБА_1 звернутися від імені Товариства до органів прокуратури та суду із заявами щодо зловживань посадовою особою Товариства, а саме: ОСОБА_7 службовим становищем та нанесенням збитків Товариству в особливо великих розмірах;

- вирішили провести інвентаризацію всього майна Товариства.

- змінили місцезнаходження Товариства на таку адресу: 79024, м. Львів, вул. Богдана Хмельницького, буд. 223, офіс 301/18.

- уповноважили ОСОБА_12 та/або ОСОБА_1 та/або директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова-Ідалія" особисто або через представників підписати усі необхідні документи і здійснити усі необхідні дії для проведення державної реєстрації змін до відомостей про Товариство, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також щодо записів в ЄДР та вилучення будь-яких записів з ЄДР.

Відповідно до протоколу, по всіх питаннях рішення були прийняті учасниками Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія" одноголосно 67% голосів: ( ОСОБА_1 - 33% голосів, ОСОБА_3 - 34% голосів).

Щодо відсутності на зборах іншого учасника товариства - ОСОБА_2 , який володіє часткою в статутному капіталі товариства в розмірі 33% голосів, у протоколі зазначено, що вказаний учасник був належним чином повідомлений про збори шляхом направлення йому 29.10.2018 цінного листа з описом вкладення, який було отримано ним 05.11.2018, однак ОСОБА_2 не є присутнім на зборах з невідомих учасникам причин.

Підписи ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в особі представника за довіреністю ОСОБА_9 у протоколі загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія" посвідчені 30.11.2018 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лантьєвою В.В.

24.12.2018 на підставі цих рішень загальних зборів державний реєстратор Зміївської міської ради Зміївського району Харківської області Калініна Л. М. провела реєстраційну дію, що полягала у внесенні змін до відомостей про юридичну особу, а саме щодо: зміни місцезнаходження, керівника та складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія", про що державний реєстратор вніс до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційний запис № 0070823.

Наказом Міністерства юстиції України № 233/5 від 25.01.2019 була задоволена скарга ОСОБА_2 та скасована реєстраційна дія в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за реєстраційним номером запису 0070823.

У лютому 2019 року ОСОБА_2 звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія", ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання недійсними зазначених рішень загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія", оформлених протоколом № 30/11/18 від 30.11.2018.

Господарський суд Харківської області рішенням від 29.05.2019 позов задовольнив повністю. Визнав недійсними рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія", оформлені протоколом №30/11/18 від 30.11.2018. Стягнув з кожного з відповідачів на користь ОСОБА_2 по 640,33 грн витрат з оплати судового збору.

Місцевий господарський суд виходив з того, що:

- загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія", на яких були прийняті спірні рішення від 30.11.2018, за місцезнаходженням Товариства не проводилися, відповідні докази відсутні в матеріалах справи: посвідчувальний напис приватного нотаріуса на протоколі загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія" не містить інформації про те, що нотаріальна дія з посвідчення підписів ОСОБА_1 та ОСОБА_9 була вчинена за офіційною адресою місцезнаходження Товариства, а відповідачі не надали доказів того, що приміщення, в якому за їх твердженням відбулись загальні збори (перший поверх вестибюлю будівлі на проспекті Московському, 257 у м . Харкові ), є місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія";

- спірні рішення були прийняті на загальних зборах учасниками Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія", а саме: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які не мали повноважень проводити збори та приймати рішення, оскільки станом на дату проведення зборів ОСОБА_1 відчужив майже всю частину своєї частки в розмірі 32% статутного капіталу Товариства, а ОСОБА_3 відчужила всю свою частку на користь іншої особи. За висновком суду акти приймання-передачі частки та частини частки від 25.10.2018 є належними, допустимими та достовірними доказами відсутності у зазначених учасників Товариства повноважень на проведення 30.11.2018 загальних зборів учасників Товариства та прийняття на цих зборах будь-яких рішень.

ОСОБА_1 із рішенням не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення господарського суду Харківської області від 29.05.2019 в даній справі та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В ході апеляційного розгляду справи ухвалою суду від 14.08.2019 було зобов`язано учасників справи надати Східному апеляційному господарському суду копії договорів дарування часток у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія", м.Харків.

На виконання вказаної ухвали третьою особою, ТОВ "Нова-Ідалія", 25.09.2019 було надано до суду апеляційної інстанції відповідні договори дарування від 25.10.2018, укладені між ОСОБА_1 та ТОВ "Нова-Ідалія", а також між ОСОБА_3 та ТОВ "Нова-Ідалія" (т.3, а.с. 2 - 4, 9 - 11) з додатковими угодами до них від цієї ж дати (т.3, а.с.5 - 8, 12 - 14).

Як уже зазначалося, згідно з договорами дарування від 25.10.2018 ОСОБА_3 передала у власність ТОВ "Нова-Ідалія", а останнє зобов`язалось прийняти у дарунок належну дарувальниці на праві власності частку у статутному капіталі ТОВ фірма "Ідалія" у розмірі 34% статутного капіталу товариства номінальною вартістю 8500,00 грн., ОСОБА_1 на цих же умовах відчужив ТОВ "Нова-Ідалія" частку у статутному капіталі ТОВ фірма "Ідалія" у розмірі 32% статутного капіталу Товариства номінальною вартістю 8000,00 грн.

На виконання вказаних договорів сторонами 25.10.2018 складено акти приймання-передачі часток у статутному капіталі ТОВ фірма "Ідалія", в яких сторони засвідчили факт приймання-передачі вищевказаних часток та зазначили про відсутність претензій одна до одної.

Щодо додаткових угод, наданих до суду апеляційної інстанції ТОВ "Нова-Ідалія", то, як вбачається з їх змісту, положеннями ст.3 "Прийняття Дарунка, перехід прав на Частку" вказаних додаткових угод сторонами передбачено умови, за яких дарунок вважається прийнятим обдаровуваним (право власності переходить) після вчинення останньої з наступних дій: 1) підписання акту приймання-передачі (частини) частки між сторонами; 2) подання дарувальниками відповідних документів для державної реєстрації змін до відомостей про склад учасників ТОВ фірма "Ідалія"; 3) прийняття загальними зборами учасників ТОВ фірма "Ідалія" рішення, яким буде затверджено зміну складу учасників Товариства у зв`язку з укладенням відповідних договорів дарування часток.

Відповідно до ст. 4 "Інші положення" додаткових угод, додаткові угоди складено в одному примірнику, що зберігається у обдаровуваного. У випадку протиріч (невідповідностей) між положеннями додаткової угоди та положеннями договору дарування, а також іншими документами, укладеними на виконання договору дарування, положення додаткової угоди мають переважну силу та підлягають застосуванню, що може, зокрема, виражатися в невиконанні сторонами будь-яких положень, що суперечать додатковій угоді, та переважному застосуванні положень додаткової угоди у разі розбіжностей з положеннями договору дарування, а також іншими документами, укладеними на виконання договору дарування.

Східний апеляційний господарський суд постановою від 28.11.2019 скасував рішення господарського суду Харківської області від 29.05.2019 та прийняв нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовив.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що:

- за умовами договорів дарування та додаткових угод до них право власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на частки у статутному капіталі Товариства станом на момент прийняття спірних рішень не припинилось та ці особи мали корпоративні права, оскільки не була здійснена державна реєстрація їх виходу з Товариства;

- загальні збори відбулися, були проведені за офіційною адресою місцезнаходження Товариства, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань, присутні на зборах учасники Товариства відповідно до вимог чинного законодавства мали право та можливість підписати протокол загальних зборів за місцем проведення зборів та здійснити нотаріальне засвідчення справжності підписів на протоколі за робочим місцем нотаріуса після фактичного проведення загальних зборів;

- загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія", на яких були прийняті спірні рішення, були скликані з дотриманням положень статуту Товариства, учасники Товариства були належним чином повідомлені про дату, час і місце проведення зборів, а також про порядок денний.

Постановою Верховного Суду від 20.02.2020 касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 28.11.2019 у справі №922/333/19 скасовано. Справу №922/333/19 направлено на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду.

Судом касаційної інстанції зазначено наступне:

- суд апеляційної інстанції не дослідив належним чином момент втрати учасниками Товариства ( ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ) прав власності на частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія" та передчасно дійшов висновку про те, що станом на 30.11.2018 - дату проведення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія", на яких були прийняті спірні рішення, права власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на частки в статутному капіталі Товариства не припинилися;

- договори дарування від 25.10.2018, а також додаткові угоди № 1 від 25.10.2018 до них, укладені ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з Товариством з обмеженою відповідальністю "Нова-Ідалія", були надані третьою особою як докази у справі лише до суду апеляційної інстанції, однак суд апеляційної інстанції передчасно прийняв до уваги зазначені докази, зокрема додаткові угоди № 1 від 25.10.2018 до договорів дарування, оскільки в порушення норм ст.269 ГПК України не з`ясував обставини щодо неможливості подання цих доказів учасниками справи до суду першої інстанції, не встановив з достовірністю наявність в учасників справи виняткових випадків для прийняття судом апеляційної інстанції цих доказів, в оскаржуваній постанові суд апеляційної інстанції не навів підстав прийняття судом цих доказів, крім того, суд апеляційної інстанції в порушення частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України залишив поза увагою те, що господарські суди у справі № 922/3010/18 досліджували обставини прийняття Товариством з обмеженою відповідальністю "Нова-Ідалія" часток ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія" за договорами дарування;

- суд апеляційної інстанції помилково застосував до спірних правовідносин положення частини 5 статті 24 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", оскільки не врахував, що норми зазначеної статті Закону стосуються виходу учасника з товариства за його заявою і учасник, який має намір вийти з товариства, при реалізації свого права на вихід та на день державної реєстрації його виходу, з якою він втрачає корпоративні права, залишається власником своєї частки. Натомість, спірні правовідносини мають іншу природу, а саме: стосуються відчуження учасниками товариства своїх часток іншій особі за договором, внаслідок чого права власності цих учасників на частки в статутному капіталі припиняються та припиняються корпоративні права цих учасників;

- суд апеляційної інстанції, дійшовши висновку про те, що загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія" були проведені за офіційною адресою місцезнаходження Товариства, не встановив з достовірністю чи були дотримані вимоги чинного законодавства при скликанні загальних зборів, зокрема, щодо належного повідомлення учасників товариства про місце проведення зборів, також суд не з`ясував, чи відповідало встановленим вимогам надіслане позивачу повідомлення про загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія", призначені на 30.11.2018, зокрема, щодо відомостей про місце проведення зборів з огляду на доводи позивача про те, що за адресою, зазначеною в повідомленні, знаходиться будівля, що має велику кількість входів-виходів, фактично є комплексом будівель і споруд, приміщення в яких належать на праві власності як Товариству з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія", так і іншим особам; суд апеляційної інстанції не перевірив ці доводи позивача, не надав їм належну оцінку та не з`ясував, які саме приміщення будівлі за адресою: м. Харків, проспект Московський, 257 є власністю відповідача-1 та чи використовуються Товариством у його господарській діяльності, не встановив чи знав позивач та чи міг знати, в якому саме приміщенні будівлі за адресою: м. Харків, проспект Московський, 257 будуть проведені збори; з огляду на викладене суд дійшов передчасного висновку про те, що позивач мав об`єктивну можливість взяти участь у загальних зборах.

Відповідно до ч.1 ст.316 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

За приписами ч.4 ст.236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Надаючи оцінку висновкам місцевого господарського суду, викладеним в оскаржуваному рішенні, згідно з підпунктом б) пункту 3 частини 1 статті 282 ГПК України, з урахуванням вищенаведених вказівок та висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 20.02.2020 в даній справі, якою справу було направлено на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом статті 97 Цивільного кодексу України управління товариством здійснюють його органи, якими є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною 1 статті 98 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній станом на дату прийняття загальними зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія" спірних рішень) загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства.

Підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути:

- порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства;

- позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах;

- порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

Як на підстави для визнання недійсними спірних рішень загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія" позивач посилається на те, що:

- загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія" відбулись за відсутності кворуму, були проведені ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які станом на дату проведення зборів не були учасниками Товариства, не мали права брати участь в управлінні Товариством та не мали повноважень на проведення зборів і прийняття рішень з огляду на те, що станом на дату проведення зборів ОСОБА_1 відчужив майже всю частину своєї частки в розмірі 32% статутного капіталу Товариства, а ОСОБА_3 відчужила всю свою частку на користь іншої особи;

- загальні збори в порушення частини 5 статті 32, частини 7 статті 33, частин 2, 3, 4 статті 34 Закону України "Про товариство з обмеженою та додатковою відповідальністю" за місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія" не проводились та фактично не відбулися.

17.06.2018 набув чинності Закон України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", який визначає правовий статус товариств з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю, порядок їх створення, діяльності та припинення, права та обов`язки їх учасників (частина 1 статті 1 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю").

Отже станом на 30.11.2018 - дату проведення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія", на яких були прийняті спірні рішення, був чинний Закон України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", положення якого як спеціального підлягають застосуванню до спірних правовідносин у цій справі.

Згідно зі статтею 29 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" загальні збори учасників є вищим органом товариства. Кожен учасник товариства має право бути присутнім на загальних зборах учасників, брати участь в обговоренні питань порядку денного і голосувати з питань порядку денного загальних зборів учасників. Кожен учасник товариства на загальних зборах учасників має кількість голосів, пропорційну до розміру його частки у статутному капіталі товариства, якщо інше не передбачено статутом.

Відповідно до частини 1 статті 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Отже проводити загальні збори та приймати на них рішення мають право саме учасники товариства, тобто особи, які мають корпоративні права у товаристві, з огляду на що, враховуючи предмет та підстави позову у цій справі, дослідженню підлягають, зокрема, обставини наявності у ОСОБА_1 та ОСОБА_1 станом на 30.11.2018 - дату проведення загальних зборів та прийняття на цих зборах спірних рішень корпоративних прав учасників Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія".

У пункті 4 частини 1 статті 116 Цивільного кодексу України та частині 1 статті 21 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" закріплено право учасників господарського товариства здійснити у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом, відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві.

Згідно з частиною 1 статті 21 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" учасник товариства має право відчужити свою частку (частину частки) у статутному капіталі товариства оплатно або безоплатно іншим учасникам товариства або третім особам.

Аналогічні положення містяться також і в пункті 5.1. Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія" (в редакції, затвердженій загальними зборами Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія", протокол № 1 від 10.02.2011, чинній станом на дату прийняття загальними зборами Товариства спірних рішень).

Як вбачається з матеріалів справим, учасники Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія" ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 (тобто до моменту скликання та проведення загальних зборів, на яких були прийняті спірні рішення) здійснили відчуження своїх часток у статутному (складеному) капіталі Товариства на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова-Ідалія" шляхом укладення з останнім договорів дарування, за умовами яких ОСОБА_3 (Дарувальниця) безоплатно передала у власність (подарувала) Товариству з обмеженою відповідальністю "Нова-Ідалія" належну їй на праві власності частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія" у розмірі 34% статутного капіталу Товариства, а ОСОБА_1 (Дарувальник) безоплатно передав у власність (подарував) Товариству з обмеженою відповідальністю "Нова-Ідалія" (Обдаровуваний) належну йому на праві власності частину його частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія" у розмірі 32% статутного капіталу Товариства.

Отже предметом зазначених договорів дарування є частка в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія".

Право на частку в статутному капіталі є майновим та відповідно до статті 190 Цивільного кодексу України є різновидом майна. Тобто частка в статутному капіталі товариства може бути об`єктом права власності.

Разом з цим від права на частку слід відрізняти корпоративні права учасника, так звані "права з частки". Корпоративні права учасника визначаються часткою в статутному капіталі господарського товариства, тобто корпоративні права обумовлені наявністю в особи прав на частку в статутному капіталі господарського товариства. Корпоративні права, на відміну від права на частку, не можуть бути об`єктом права власності. У разі відсутності в особи права на частку в статутному капіталі товариства в неї відсутні і корпоративні права. Відповідно, у разі припинення в особи права власності на частку, як наслідок припиняються і її корпоративні права учасника товариства. Однак з набуттям особою права власності на частку у статутному капіталі товариства така особа автоматично не набуває корпоративних прав.

Набуття права на частку в статутному капіталі товариства надає такій особі право на вступ до товариства, яке новий власник частки як зацікавлена в набутті корпоративних прав особа може реалізувати та набути корпоративних прав учасника товариства шляхом звернення до державного реєстратора для державної реєстрації змін до відомостей про склад учасників товариства, про розміри часток у статутному капіталі в порядку, передбаченому частиною 5 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" (в редакції, чинній після внесення змін Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю"). Наведене підтверджується і тим, що в розумінні пункту 8 частини 1 статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" особа, яка набула частку (частину частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю або уповноважена нею особа - у разі подання акта приймання-передачі частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю є заявником державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі.

Крім того відповідно до підпункту "ґ" пункту 3 частини 5 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" акт приймання-передачі частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю є документом, на підставі якого здійснюється державна реєстрація змін до відомостей про склад учасників товариства, розмір часток у статутному капіталі товариства.

З огляду на викладене, у спірних правовідносинах важливе значення для вирішення спору мають обставини саме щодо моменту втрати учасниками ТОВ фірма "Ідалія" ( ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ) прав власності на їх частки в статутному капіталі Товариства у зв`язку з їх відчуженням за договорами дарування іншій особі, який є визначальним і для моменту припинення їх корпоративних прав як учасників Товариства.

Надаючи оцінку наявним у справі матеріалам на предмет підтвердження ними моменту втрати учасниками Товариства ( ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ) прав власності на частку в статутному капіталі ТОВ фірми "Ідалія", з урахуванням висновків та вказівок, викладених у постанові Верховного Суду від 20.02.2020 в даній справі, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 346 Цивільного кодексу України відчуження власником свого майна є підставою припинення права власності.

Отже відчуження власником свого майна (у спірних правовідносинах - частки в статутному капіталі) за правочином (купівлі-продажу, дарування, міни тощо) є підставою припинення права власності на це майно, що залежить саме від волі власника.

Відповідно до частини 1 статті 717 Цивільного кодексу України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття (частина 1 статті 722 Цивільного кодексу України).

Отже за загальним правилом право власності на дарунок у обдаровуваного виникає з моменту прийняття дарунку. Відповідно, припинення права власності на дарунок у дарувальника відбувається також в момент прийняття дарунку обдаровуваним, якщо інше не передбачено договором. До того часу, поки дарунок ще не був реально вручений (переданий) обдаровуваному дарувальником, останній має право відмовитись від договору дарування.

Тому, у разі відчуження частки учасник товариства втрачає право на частку внаслідок укладення правочину з іншою особою, а не внаслідок виключення його зі складу учасників товариства загальними зборами чи державної реєстрації відповідних змін.

За таких обставин, на думку колегії суддів, додані до позовної заяви акти приймання-передачі часток у статутному капіталі ТОВ фірма "Ідалія" від (т.1, а.с. 92, 93), в яких містяться посилання на відповідні договори дарування, свідчать про погоджену дію шляхом волевиявлення обох сторін двосторонніх правочинів дарування на припинення та набуття певних цивільних прав на частки у статутному капіталі ТОВ фірма "Ідалія". В актах зазначено про факт прийняття дарунку, а саме, часток у статутному капіталі ТОВ фірма "Ідалія", обдаровуваним (ТОВ "Нова-Ідалія"), а також про те, що сторони не мають претензій одна до одної.

Доказів відмови обдаровуваного (ТОВ "Нова-Ідалія") від дарунку та/або від договору дарування матеріали справи не містять.

У постанові від 20.02.2020 в даній справі Верховний Суд вказав, що суд апеляційної інстанції в порушення частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України залишив поза увагою те, що господарські суди у справі № 922/3010/18 досліджували обставини прийняття Товариством з обмеженою відповідальністю "Нова-Ідалія" часток ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія" за договорами дарування.

В ході нового апеляційного розгляду справи, у даному провадженні, Східним апеляційним господарським судом зі змісту судових рішень у справі № 922/3010/18 встановлено, зокрема, що в постанові від 17.01.2019 у справі № 922/3010/18 Східний апеляційний господарський суд зазначив, що в матеріалах справи наявні докази дарування ОСОБА_1 та ОСОБА_3 належних їм часток у статутному капіталі ТОВ фірма "Ідалія" товариству з обмеженою відповідальністю "Нова-Ідалія".

Також, як вбачається з постанови Східного апеляційного господарського суду від 18.06.2019 у справі № 922/3010/18, яку залишено без змін постановою Верховного Суду від 11.09.2019 у вказаній справі, судами було встановлено, що ТОВ "Нова "Ідалія" прийняло частку у статутному капіталі ТОВ фірма "Ідалія" у розмірі 34%, яка належала ФО ОСОБА_3 , шляхом підписання акту приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ Фірма "Ідалія", що посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Прядко О.С. 25.10.2018, зареєстрованого в реєстрі за № 1382, 1383 та частку у статутному капіталі ТОВ Фірма "Ідалія" у розмірі 32%, яка належала ФО ОСОБА_1 , шляхом підписання акту приймання-передачі частини частки у статутному капіталі ТОВ Фірма "Ідалія", що посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Прядко О.С. 25.10.2018, зареєстрованого в реєстрі за № 1380,1381 - 25.10.2018.

Тобто в ході розгляду справи № 922/3010/18 судами дійсно було встановлено обставини щодо прийняття Товариством з обмеженою відповідальністю "Нова-Ідалія" часток ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія" за договорами дарування - які в даному апеляційному провадженні суд визнає такими, що не доказуються, в силу приписів частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Окрім того, ці ж обставини встановлені судом першої інстанції в даній справі №922/333/19 в оскаржуваному рішенні від 29.05.2019 на підставі наявних у справі доказів.

У письмових поясненнях від 10.04.2020 у даній справі №922/333/19 апелянт посилається на те, що у п.5.2.7 постанови від 11.09.2019 у справі № 922/3010/18 Верховний Суд відхилив доводи позивача про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 передали за актами приймання-передачі свої частки у статутному капіталі ТОВ фірма "Ідалія."

Стосовно вказаного аргумента колегія суддів зазначає, що у постанові від 18.06.2019 у справі № 922/3010/18 Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку, з яким погодився Верховний Суд у постанові від 11.09.2019, а саме: оскільки матеріали справи не містять доказів державної реєстрації відповідних змін до відомостей про розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю - ТОВ "Нова "Ідалія" ще не є зареєстрованим учасником ТОВ Фірма "Ідалія" та не підлягає розгляду в якості набувача корпоративних прав ФО ОСОБА_3 та ФО ОСОБА_1 .

Тобто висновок, наведений у п.5.2.7 постанови Верховного Суду від 11.09.2019 у справі №922/3010/18 стосується саме питання, чи є ТОВ "Нова "Ідалія" зареєстрованим учасником ТОВ Фірма "Ідалія", а не питань наявності чи відсутності відповідних корпоративних прав у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на час проведення зборів від 30.11.2018 - тоді як вказані обставини є різними, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 20.02.2020 у даній справі №922/333/19.

Отже висновок місцевого господарського суду в оскаржуваному рішенні в даній справі про те, що моментом втрати учасниками ТОВ фірми "Ідалія" ( ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ) прав власності на частку в статутному капіталі ТОВ фірми "Ідалія" є дата підписання відповідних актів приймання-передачі, тобто 25.10.2018, не суперечить змісту п.5.2.7 постанови від 11.09.2019 у справі № 922/3010/18, на який посилається апелянт.

В ході апеляційного провадження заявник скарги, а також ОСОБА_3 та ТОВ "Нова "Ідалія", наполягали на тому, що акти самі по собі не є доказом втрати учасниками ТОВ фірми "Ідалія" ( ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ) прав власності на частку в статутному капіталі ТОВ фірми "Ідалія".

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що, оскільки Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" не врегульовано момент, з якого особа набуває статусу учасника ТОВ, доцільно застосувати аналогію закону, а саме, щодо набуття статусу учасника ТОВ спадкоємцем. На підставі зазначеної аналогії, а також, вказуючи на те, що Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" акцентовано увагу саме на державній реєстрації учасника як завершальному етапі набуття особою всього обсягу корпоративних прав, притаманних учаснику ТОВ, апелянт наполягає на тому, що закон пов`язує момент набуття особою статусу учасника ТОВ саме з моментом державної реєстрації відповідного статусу.

Проте, як уже зазначалося, у даному випадку для вирішення спору має значення не момент набуття ТОВ "Нова "Ідалія" статусу учасника ТОВ фірма "Ідалія", а момент втрати такого статусу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

На думку колегії суддів, відповідний момент може бути визначений без застосування аналогії закону, а виходячи зі змісту норм законодавства, що прямо регулюють відповідні правовідносини - ст. 167 ГК України, 717, 722 ЦК України, зі змісту яких вбачається, що у разі дарування частки у статутному капіталі припинення права власності на вказану частку у дарувальника відбувається саме в момент прийняття дарунку обдаровуваним, і незалежно від того, коли саме обдаровуваний здійснить дії, спрямовані на набуття всього обсягу корпоративних прав (шляхом держаної реєстрації), особа, яка відчужила свою частку, не може вважатися такою, що наділена відповідними корпоративними правами, після дати відчуження, оскільки у разі відсутності в особи права на частку в статутному капіталі товариства в неї відсутні і корпоративні права.

Відповідне узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 20.02.2020 у даній справі, який, зокрема, вказав на недоцільність застосування аналогії закону, зазначивши, що суд апеляційної інстанції помилково застосував до спірних правовідносин положення частини 5 статті 24 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", оскільки не врахував, що норми зазначеної статті Закону стосуються виходу учасника з товариства за його заявою і учасник, який має намір вийти з товариства, при реалізації свого права на вихід та на день державної реєстрації його виходу, з якою він втрачає корпоративні права, залишається власником своєї частки. Натомість, спірні правовідносини мають іншу природу, а саме: стосуються відчуження учасниками товариства своїх часток іншій особі за договором, внаслідок чого права власності цих учасників на частки в статутному капіталі припиняються та припиняються корпоративні права цих учасників.

Як уже зазначалося, позивач надав суду першої інстанції належні докази, з яких можливо встановити обставини, що мають значення для вирішення спору, стосовно моменту втрати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 корпоративних прав, а саме - акти приймання-передачі від 25.10.2018, в яких міститься посилання на договори дарування та якими встановлено факт прийняття обдарованим відповідних часток і ту обставину, що сторони не мають претензій одна до одної.

В ході апеляційного провадження представник ОСОБА_1 заперечував належність вказаних доказів, зазначаючи, що висновок про момент втрати дарувальниками корпоративних прав можна зробити виключно на підставі дослідження умов відповідного правочину (договору дарування, а не акту), тоді як місцевий господарський суд в ході розгляду справи зазначених обставин не дослідив.

Надаючи оцінку вказаним аргументам, колегія суддів зазначає, що, відповідно до ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Оскільки доказів недійсності відповідних договорів дарування (із додатковими угодами) матеріали справи станом на 26.05.2020 не містять, суд апеляційної інстанції не ставить під сумнів факт укладення як самих договорів, так і додаткових угод, що суттєво змінюють зміст договорів, встановлюючи певні умови, лише після виконання яких право власності на дарунок переходить до обдаровуваного, а саме: 1) підписання акту приймання-передачі (частини) частки між сторонами; 2) подання дарувальниками відповідних документів для державної реєстрації змін до відомостей про склад учасників ТОВ фірма "Ідалія"; 3) прийняття загальними зборами учасників ТОВ фірма "Ідалія" рішення, яким буде затверджено зміну складу учасників Товариства у зв`язку з укладенням відповідних договорів дарування часток.

Як було встановлено вище, місцевим господарським судом дійсно не досліджувалися відповідні обставини, оскільки учасниками провадження не було надано до матеріалів справи договорів дарування та додаткових угод до них.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 не посилається на відповідні докази як на підставу для скасування оскаржуваного рішення.

Як уже зазначалося, договори дарування було витребувано ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.08.2019 під час першого апеляційного розгляду справи, на виконання якої третя особа, ТОВ "Нова "Ідалія", надала не лише самі договори, але і додаткові угоди до них (про існування яких до вказаного моменту учасниками справи не заявлялося ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному провадженні).

Верховний Суд, скасовуючи постанову Східного апеляційного господарського суду від 28.11.2019, зазначив у постанові від 20.02.2020, що відповідно до частин 1, 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, в якій встановлені межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Однак суд апеляційної інстанції передчасно прийняв до уваги зазначені докази, зокрема, додаткові угоди № 1 від 25.10.2018 до договорів дарування, оскільки в порушення наведених норм процесуального права не з`ясував обставини щодо неможливості подання цих доказів учасниками справи до суду першої інстанції, не встановив з достовірністю наявність в учасників справи виняткових випадків для прийняття судом апеляційної інстанції цих доказів. В оскаржуваній постанові суд апеляційної інстанції не навів підстав прийняття судом цих доказів.

На виконання вищенаведених вказівок Верховного Суду, в даному апеляційному провадженні судом було запропоновано учасникам справи надати відповідне обґрунтування неможливості подання цих доказів учасниками справи до суду першої інстанції.

Як вбачається матеріалів справи та з пояснень представників учасників справи в судовому засіданні 26.05.2020, обставин, що свідчили б про існування об`єктивних перешкод для надання суду першої інстанції вищезазначених доказів, учасниками справи не наведено.

Судом першої інстанції дана справа розглядалася з 11.02.2019 по 29.05.2019, тобто понад три місяці, при цьому підготовче провадження було продовжено на 30 днів, копії процесуальних документів своєчасно надсилалися на належні адреси учасників справи.

Представниками ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було надано відзиви на позовну заяву (т.1, а.с. 126, 168), в яких вказані учасники справи, підтверджуючи факт укладення договорів дарування часток, наполягали на тому, що станом на момент проведення зборів 30.11.2018 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були учасниками товариства, оскільки на вказану дату до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не було внесено відомостей про зміну складу учасників ТОВ фірма "Ідалія". При цьому ні у відзивах на позов, ні в будь-яких інших поданих до суду документах вказані учасники справи не посилалися на наявність додаткових угод до договорів дарування, якими встановлено вищенаведені умови щодо переходу права власності на дарунок.

Третя особа, ТОВ "Нова-Ідалія", яку було залучено до участі у справі згідно з ухвалою суду від 11.02.2019 і на адресу якої судом також направлялися копії всіх процесуальних документів, не скористалася своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, а також доказів, що, на думку даного товариства, мають значення для вирішення спору.

Колегія суддів також враховує, що ні в апеляційній скарзі, ні в ході даного повторного апеляційного розгляду справи жоден з учасників справи не стверджував про те, що місцевий господарський суд будь-яким чином позбавив його можливості своєчасно та в повному обсязі надати заперечення на позов, підтверджені відповідними доказами, зокрема, надати копії договорів дарування із додатковими угодами.

На думку позивача, надані ним акти приймання-передачі від 25.10.2018, в яких містяться посилання на договори дарування, є достатнім доказом щодо факту та моменту втрати учасниками ТОВ фірма "Ідалія" ( ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ) прав власності на частку в статутному капіталі ТОВ фірма "Ідалія".

Обставин, які б свідчили про неможливість надання таких договорів (із додатковими угодами) до суду першої інстанції особами, які є сторонами відповідних правочинів (ОСОБА_3, ОСОБА_1, ТОВ "Нова-Ідалія") ними суду апеляційної інстанції не наведено.

Натомість, як вбачається з пояснень представника апелянта в судовому засіданні 26.05.2020, в ході розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 також вважав, що відповідні докази не мають значення для вирішення спору.

Отже, подання або неподання до суду першої інстанції договорів дарування із додатковими угодами залежало виключно від волі учасників справи, які цим правом не скористалися, при цьому, на думку колегії суддів, в даному випадку відсутнє розумне пояснення щодо тієї обставини - чому, маючи в своєму розпорядженні під час розгляду справи судом першої інстанції договори дарування із додатковими угодами, які суттєво змінюють визначений законом та договорами порядок переходу права власності на дарунок (частки в статутному капіталі ТОВ фірма "Ідалія"), відповідачі та третя особа не надали відповідні докази до господарського суду та не обґрунтовували свої заперечення проти позову вищевказаними обставинами.

Тому колегія суддів не вбачає підстав для визнання даного випадку винятковим, а відтак, і для прийняття вказаних доказів в порядку ч.3 ст.269 ГПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, під час першого апеляційного провадження, після надання ТОВ "Нова-Ідалія" для долучення до матеріалів справи договорів дарування із додатковими угодами, позивач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з клопотанням від 28.11.2019 (т.4, а.с.101), в якому, посилаючись на наявність обґрунтованих підстав вважати, що додаткові угоди до договорів дарування є підробленими, просив суд призначити технічну експертизу документів у справі з метою з`ясування питань: чи відповідає давність виконання і підписання додаткових угод вказаній у них даті - 25.10.2018, чи були виконані і підписані в один період часу (25.10.2018) договори дарування та додаткові угоди.

Колегія суддів не вбачає підстав для розгляду вказаного клопотання, зважаючи на те, що в ході нового апеляційного розгляду справи відповідні докази (договори дарування та додаткові угоди) не приймаються судом, оскільки, як було встановлено вище, учасниками справи не доведено неможливості їх подання до суду першої інстанції.

У судовому засіданні представник ОСОБА_3 стверджував, що в даному випадку має бути застосовано ч.4 ст.269 ГПК України, у відповідності до якої суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Разом з тим, зазначеним учасником справи не наведено мотивування, в чому саме, на його думку, полягає порушення місцевим господарським судом норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права і яким чином відповідне свідчить про можливість прийняття нових доказів судом апеляційної інстанції.

У наданих суду письмових та усних поясненнях апелянт вказував, що позивач звернувся до суду з даним позовом не для захисту свого корпоративного права на участь в управлінні, а для захисту свого іншого інтересу - створення перепон товариству та його учасникам у визнанні недійсним правочину з виведення активів та витребування майна, що вибуло.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, на зазначені обставини ОСОБА_1 не посилався ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній скарзі. Окрім того, колегія суддів зазначає, що питання добросовісного або недобросовісного використання позивачем корпоративних прав не стосуються меж розгляду даної справи, в якій позов визнання недійсними рішень загальних зборів товариства заявлено у відповідності до передбачених законодавством способів захисту (ст.15, 16, ЦК України, ст.20 ГК України).

Представником ТОВ "Нова-Ідалія" було зазначено, що, на його думку, в даному провадженні відповідні докази мають бути прийняті, оскільки їх долучено до матеріалів справи на виконання ухвали Східного апеляційного господарського суду від 14.08.2019, яка набрала законної сили і не була скасована в касаційному порядку.

Стосовно вказаного аргумента колегія суддів зазначає, що, як вбачається з ухвали Східного апеляційного господарського суду від 14.08.2019, суд апеляційної інстанції витребовував лише договори дарування, натомість, про додаткові угоди у вказаній ухвалі не йдеться.

Окрім того, з огляду на приписи п.3 ч.1 ст.287 ГПК України, ухвала про зобов`язання сторін надати докази не підлягає касаційному оскарженню окремо від постанови суду апеляційної інстанції. Вказана ухвала за своєю правовою природою була процесуальною дією, що стосувалася отримання доказів, які, на думку суду, були необхідними для вирішення спору по суті шляхом ухвалення відповідної постанови.

Разом з тим, постанову Східного апеляційного господарського суду від 28.11.2019 скасовано Верховним Судом, який у постанові від 20.02.2020 зазначив, що суд апеляційної інстанції не навів підстав прийняття цих доказів.

За таких обставин, з урахуванням вищенаведених приписів ст.269 ГПК України, колегія суддів зазначає про відсутність процесуальних підстав для прийняття доказів, які не були подані до суду першої інстанції, а саме, договорів дарування від 25.10.2018, укладених між ОСОБА_1 та ТОВ "Нова-Ідалія", а також між ОСОБА_3 та ТОВ "Нова-Ідалія" (т.3, а.с. 2 - 4, 9 - 11) з додатковими угодами до них від цієї ж дати (т.3, а.с.5 - 8, 12 - 14).

Як було встановлено вище, в ході розгляду справи в суді першої інстанції відповідачами та третьою особою не було надано заперечень стосовно факту укладення договорів дарування, не було зазначено про неповноту відображення їх умов (зокрема, щодо моменту переходу права власності на дарунок) в актах приймання-передачі тощо.

За приписами ч. 1 ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Відповідно до ч. 1 ст.31 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених цим Законом або статутом товариства, а також:

1) з ініціативи виконавчого органу товариства;

2) на вимогу наглядової ради товариства;

3) на вимогу учасника або учасників товариства, які на день подання вимоги в сукупності володіють 10 або більше відсотками статутного капіталу товариства.

Згідно зі ст. 29 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", загальні збори учасників є вищим органом товариства. Кожен учасник товариства має право бути присутнім на загальних зборах учасників, брати участь в обговоренні питань порядку денного і голосувати з питань порядку денного загальних зборів учасників. Кожен учасник товариства на загальних зборах учасників має кількість голосів, пропорційну до розміру його частки у статутному капіталі товариства, якщо інше не передбачено статутом.

Отже, скликання загальних зборів учасником, який володіє менше ніж 10 відсотками статутного капіталу товариства, а також голосування на зборах особою, яка не володіє часткою у статутному капіталі товариства, свідчить про порушення вищенаведених вимог закону.

Тобто на час ухвалення оскаржуваного рішення в матеріалах справи були наявні належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження такої підстави для визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ фірма "Ідалія" як порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства - що полягало у відсутності у ОСОБА_3 та ОСОБА_1 повноважень на скликання зборів 30.11.2018 та прийняття на них рішень, оскільки 25.10.2018, згідно з актами приймання-передачі, на підставі відповідних договорів дарування, ОСОБА_1 відчужив майже всю частину своєї частки (32% із належних йому 33%) статутного капіталу товариства, а ОСОБА_3 відчужила всю свою частку (34%) на користь іншої особи.

Будь-яких інших доказів, що були б більш вірогідними в розумінні ст.79 ГПК України і спростовували наведені обставини, учасниками справи не надано суду першої інстанції і при цьому не обґрунтовано в даному апеляційному провадженні неможливості їх надання.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд правомірно, на підставі наявних у справі доказів (актів приймання-передачі частки та частини частки від 25.10.2018, в яких містяться посилання на відповідні правочини - договори дарування та якими встановлено факт передачі зазначених часток), визначив момент втрати учасниками Товариства ( ОСОБА_1 , ОСОБА_1) прав власності на частку в статутному капіталі ТОВ фірми "Ідалія" саме з дати підписання актів приймання-передачі, тобто з 25.10.2018, а також із посиланням на ч. 1 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" обґрунтовано вказав на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_1 на час проведення загальних зборів ТОВ фірма "Ідалія" 30.11.2018 року були обізнані про відчуження належних їм часток в ТОВ фірма "Ідалія" на користь ТОВ "Нова-Ідалія", отже, у вказаних осіб були відсутні повноваження на проведення загальних зборів учасників ТОВ фірма "Ідалія" 30.11.2018 та прийняття будь-яких рішень на цих зборах.

Стосовно інших обставин, на які позивач посилається в обґрунтування позовних вимог, а саме, що загальні збори в порушення частини 5 статті 32, частини 7 статті 33, частин 2, 3, 4 статті 34 Закону України "Про товариство з обмеженою та додатковою відповідальністю" за місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Ідалія" не проводились та фактично не відбулися - колегія суддів зазначає, що встановлення такої обставини як відсутність повноважень у ОСОБА_1 та ОСОБА_3, є самостійною і достатньою підставою для задоволення позовних вимог.

Отже, дослідження обставин фактичного проведення зборів та дотримання вимог законодавства при їх скликанні, на думку колегії суддів, не може будь-яким чином вплинути на результат вирішення спору і змінити вищенаведений висновок про те, що позов підлягає задоволенню.

Тому суд апеляційної інстанції відмовляє у задоволенні клопотання апелянта від 26.05.2020 (вх.№5037) про огляд доказу (будинку № 257 по проспекту Московському у м.Харкові за його місцезнаходженням).

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що, як вбачається з наявних у справі матеріалів, вказана у повідомленні про скликання зборів (т. 1, а.с.50) адреса - 61044, Харківська область, м.Харків, проспект Московський, будинок №257 - відповідає місцезнаходженню ТОВ фірма "Ідалія", зазначеному в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. При цьому статутом товариства не встановлено будь-якої іншої процедури визначення місця проведення загальних зборів учасників товариства.

Отже, враховуючи відсутність у зареєстрованому місцезнаходженні ТОВ фірма "Ідалія" номеру кімнати (офісу), колегія суддів зазначає, що єдиним можливим місцем проведення зборів, яке має відповідати місцезнаходженню товариства, дійсно є вестибюль (хол) вказаного будинку №257, як про це зазначає апелянт. Також наявні у справі матеріали не містять доказів щодо великої кількості входів та виходів у будинку №257 по проспекту Московському у м.Харкові та неможливості проведення таких зборів у холі (вестибюлі) вказаного будинку. Тобто обставини справи не свідчать про об`єктивну неможливість для позивача взяти участь у зборах (у разі їх скликання та проведення уповноваженими особами). Разом з тим, як встановлено вище, збори було скликано не уповноваженими особами.

Посиланням позивача на те, що збори фактично не проводилися, колегія суддів у даному провадженні не надає оцінку, оскільки, як було встановлено вище, ОСОБА_1 та ОСОБА_1 у будь-якому випадку не мали повноважень на проведення таких зборів. Відсутність повноважень у зазначених осіб унеможливлює здійснення ними юридично значимих дій з управління товариством.

Тобто, як було встановлено вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було правомірно задоволено позовні вимоги, доводи апелянта не спростовують висновків місцевого господарського суду, викладених в оскаржуваному рішенні.

За результатами апеляційного перегляду рішення місцевого господарського суду колегією суддів також не було встановлено наявності неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права в розумінні ч.2 ст.277 ГПК України або порушення норм процесуального права, які згідно з ч.3 цієї ж норми є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Суд апеляційної інстанції в ході даного провадження надав належну оцінку наявним у справі доказам та доводам сторін, водночас, керуючись Рішенням ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі). Суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 13, 269, п.1 ч.1 ст.275, ст.276, ст.282 ГПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 29.05.2019 у справі №922/333/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст. 286 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 02.06.2020

Головуючий суддя О.В. Шевель

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя В.О. Фоміна