УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

м. Київ

01.06.2020Справа № 910/7265/20
Суддя господарського суду м. Києва Данилова М.В., розглянувши заяву №02/331 від 21.05.2020 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Бетон комплекс» про видачу судового наказу в порядку наказного провадження

ВСТАНОВИВ:

26.05.2020 року до Господарського суду міста Києва надійшла заява №02/331 від 21.05.2020 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Бетон комплекс» про видачу судового наказу в порядку наказного провадження про стягнення з Фізичної особи-підприємця Гаркуна Романа Ігоровича 84 078, 78 грн. за Договором реструктуризації заборгованості до Договору поставки №51/17-П від 22.04.2017 року. Вказана заява обґрунтована неналежним виконанням боржником умов договору поставки №51/17-П від 22.04.2017 року, а потім і договору реструктуризації боргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно ч. 1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 154 ГПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Розглянувши подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Бетон комплекс» заяву, суд вважає, що зазначена заява не підлягає задоволенню, а тому у видачі судового наказу в порядку наказного провадження необхідно відмовити, з таких підстав.

Пунктом 3 ч. 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Заявлені заявником вимоги не можуть бути розглянуті у наказному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення безспірної грошової заборгованості.

Заявник просить стягнути суму за похідним договором від Договору поставки №51/17-П від 22.04.2017 року, яка виникли внаслідок невиконання боржником договору реструктуризації боргу. Вказана вимога не може бути розглянута у наказному провадженні, оскільки наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення безспірної грошової заборгованості, а заявник вказує, що за договором реструктуризації боргу момент оплати повної суми настав. Ці факти потребують детального дослідження судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку. ( ч. 2 ст. 153 ГПК України ).

Керуючись ч. 1 ст. 148, ч. 2 ст. 152, ст.ст. 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу в порядку наказного провадження за заявою №02/331 від 21.05.2020 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Бетон комплекс» про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Гаркуна Романа Ігоровича 84 078, 78 грн. за Договором реструктуризації заборгованості до Договору поставки №51/17-П від 22.04.2017 року.

Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог ст. 235 ГПК України і може бути оскаржена до апеляційної інстанції у строки передбачені ст. 256 ГПК України з урахуванням Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ X "Прикінцеві положення" доповнити пунктом 4 такого змісту: "4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID- 19 )".

Ухвалу підписано 01.06.2020 р.

Суддя М.В.Данилова