ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.05.2020 м. Ужгород Справа № 907/660/19

Господарський суд Закарпатської області у складі

головуючого судді Ушак І.Г.

за участю секретаря судового засідання Лазар С.Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом приватного підприємства «Магнат Ойл», м. Ужгород

до товариства з обмеженою відповідальністю «Семай Панель», с. Дубриничі Перечинський район

про стягнення 12000,00 грн.,

представники:

позивача - Співак О.М., адвокат

відповідача - не з`явився

Позовні вимоги позивача обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань з оплати отриманого товару, внаслідок чого виникла зазначена заборгованість перед позивачем. Представник позивача у ході судового розгляду наполягає на задоволенні позовних вимог та на відшкодуванні за рахунок відповідача судових витрат позивача, пов`язаних з розглядом даної справи.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав, участі уповноваженого представника у судовому розгляді справи не забезпечив. До суду повернута без вручення адресату із зазначенням установою зв`язку причини через відсутність адресата кореспонденція суду (ухвали суду від 25.11.19, 23.12.19), яка була надіслана за адресою відповідача: 89210 вул. Центральна, 93, с. Дубриничі, Перечинський район Закарпатської області, яка зазначена у позовній заяві та яка за відкритими даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є його офіційним місцезнаходженням. Відповідно до ухвал суду від 24.01.20, 17.02.20 та від 07.04.20 у даній справі було здійснено повідомлення відповідача про проведення засідання суду шляхом офіційного оприлюднення оголошення у справах на офіційному вебсайті судової влади України, тому згідно приписів ч. 4 ст 122 ГПК України - з опублікуванням оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

За наведених обставин, оскільки відповідач, повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не скористався своїм правом прийняти участь у її розгляді, подати суду відзив на позов, суд вправі згідно ст. 178 ГПК України вирішити спір за наявними матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на протязі травня 2019р. поставив відповідачеві згідно видаткової накладної № 152 від 30.05.19 оливу кількістю 200 літрів - всього на суму 12000,00 грн. Зазначена накладна підписана сторонами та містить відбитки печаток сторін, зокрема, відповідача.

19.09.19 позивач надіслав відповідачу претензію, за змістом якої просив у строк до 23.09.19 здійснити оплату суми боргу - 12000,00 грн.

Відповідач відповіді на претензію позивачеві не надав та не здійснив розрахунку за поставлений товар.

Наведені обставини, які не спростовані та не заперечуються відповідачем у ході судового розгляду, передували пред`явленню даного позову та слугують його підставою.

Суд, аналізуючи зміст та предмет спірних правовідносин сторін як суб`єктів господарювання, дійшов висновку про те, що між сторонами виникли господарські правовідносини з поставки товару шляхом укладення договору у спрощений спосіб, а дії сторін щодо поставки товару та їх прийняття засвідчують волю сторін для настання відповідних правових наслідків.

При цьому, суд керується приписами ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України (ГК України), згідно яких господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами; допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Частиною 1 ст. 202 Цивільного кодексу України (ЦК України) встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочин, відповідно до ст. 205 ЦК України може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі; сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом; правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Дослідивши матеріали даної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд констатує про доведеність позивачем долученими до матеріалів справи доказами обставин здійснення сторонами у травні 2019р. господарських операцій - поставки товару позивачем на суму 12000,00 грн. та прийняття відповідачем цих товарів.

Відповідачем доказів виконання своїх зобов`язань перед позивачем по оплаті вартості отриманих товарів суду не надано.

Приписами ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання, якими є сторони у даній справі, повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 вказаної статті).

За змістом ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (ЦК України) про договір купівлі-продажу. Аналогічні положення закріплено і у статті 712 ЦК України.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов, відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно приписів ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За таких фактичних обставин справи та з огляду на наведені норми цивільного та господарського законодавства, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості на суму 12000,00 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

За змістом ст. 129 ГПК України судовий збір сплачений позивачем при поданні позову на суму 1921,00 грн. належить відшкодувати за рахунок відповідача.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 73, 74, 86, 120-122, 129, 178, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

СУД УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити повністю.

Стягнути товариства з обмеженою відповідальністю "СЕМАЙ ПАНЕЛЬ" (89210, Закарпатська область, Перечинський район, с. Дубриничі, вул. Центральна, буд. 93, ідентифікаційний код 42329734) на користь приватного підприємства "Магнат Ойл» (88015, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Богомольця, буд. 30/3, ідентифікаційний код 32746866) заборгованість на суму 12000,00 грн. (дванадцять тисяч грн. 00 коп.) та у відшкодування судових витрат - суму 1921,00 грн. (одну тисячу девятсот двадцять одну грн. 00 коп.).

Відповідно до приписів ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 20.05.20.

Суддя Ушак І.Г.