ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

13.05.2020м. Дніпро№ 904/4807/19

Господарський суд Дніпропетровської області (склад суду - суддя Золотарьова Я.С.), розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДДАП-Ракс" про відстрочення виконання рішення суду у справі:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Краматорський завод енергетичного машинобудування", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДДАП-Ракс", м. Кам`янське Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості у розмірі 84 191,45 грн.

Секретар судового засідання Волювач М.В.

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача (заявника): Ієговська Ю.В., дов. № 239 від 02.03.2020, адвокат

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Краматорський завод енергетичного машинобудування" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДДАП-Ракс" заборгованість у розмірі 84 191,45 грн, з яких: основний борг у розмірі 69 264,00 грн; 3 % річних у розмірі 4 053,00 грн; інфляційні втрати у розмірі 10 874,45 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2019 по справі 904/4807/19 позов задоволено частково. Стягнуто Товариства з обмеженою відповідальністю "ДДАП-Ракс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Краматорський завод енергетичного машинобудування" заборгованість за надані послуги у розмірі 69 264,00 грн, три відсотки річних у розмірі 4 053,00 грн, інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 10 327,36 грн, витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1 908, 52 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 10.04.2020 по справі 904/4807/19 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДДАП-Ракс» залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2019 у справі № 904/4807/19 залишено без змін.

29.04.2020 на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2019 та постанови Центрального апеляційного Господарського суду від 10.04.2020, які набрали законної сили 10.04.2020 було видано наказ на примусове виконання.

28.04.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "ДДАП-Ракс" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із заявою про відстрочення виконання рішення суду на один рік.

Необхідність відстрочки виконання рішення заявник обґрунтовує тим, що на даний час існують обставини, що ускладнюють виконання рішення суду з огляду на те, що на території України запроваджено карантин, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.03.20 № 215 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Заявник вказує на те, що введення карантину є форс-мажорною обставиною, що об`єктивно унеможливлює виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2019 по справі №904/4807/19.

Крім того, заявник вказує на те, що у зв`язку з карантин негативно вплинув на виробничий процес й фінансове становище підприємства. Підприємство змінило звичайний режим праці на режим неповної зайнятості.

З огляду на викладене, заявник просить суд відстрочити виконання судового рішення терміном на 1 рік.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Дніпропетровської області №586 від 30.04.2020 призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів справи у зв`язку з тим, що суддя Євстигнеєва Н.М. знаходиться у відпустці.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.04.2020 справу № 904/4807/19 передано судді Золотарьовій Я.С. для розгляду заяви про відстрочення виконання рішення суду.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 04.05.2020 прийнято заяву про відстрочення виконання рішення суду до розгляду та призначено її розгляд у судовому засіданні на 13.05.2020.

У судове засідання 13.05.2020 представник позивача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДДАП-Ракс" про відстрочку виконання рішення, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012) невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

За приписами статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 по справі "Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст.6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду". У рішенні від 17.05.2005 по справі "Чіжов проти України" (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до змісту рішення від 20.07.2004 Європейського суду з прав людини "Шмалько проти України" право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Відтак, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України, рішення суду по справі № 910/3841/19, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання та має бути виконане.

Разом з цим згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання відстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Частиною 1 статті 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Приписами частини 5 статті 331 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

За змістом статтей 73, 74 Господарського просувального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Заявником у поданій до суду заяві не наведено існування виняткових обставин, які перешкоджають виконанню рішення суду у цій справі, не надано доказів того, що в разі відстрочки виконання рішення відповідна заборгованість дійсно буде погашена, як і не надано жодних належних доказів, в розумінні приписів статті 76 Господарського процесуального кодексу України, що фінансовий стан заявника покращиться та що відстрочення наявної у заявника заборгованості забезпечить виконання рішення у цій справі.

Щодо аргументів заявника про карантин, як підставу для надання відстрочки виконання рішення, суд зазначає таке.

Дійсно, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11.03.20 № 211, зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 239 від 25.03.20, з 12 березня до 22 травня 2020 року на усій території України установлено карантин.

Статтею 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2020 № 1645-ІІІ визначено, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У своїй заяві про надання відстрочки виконання судового рішення заявник посилається на те, що введення карантину є форс-мажорними обставинами.

Відповідно до частини 3 статті 14 Закону України «Про торгово-промислові палати» від 02.12.97 № 671/97-ВР, торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно (частина 1 статті 141 Закону від 02.12.97 № 671/97-ВР).

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, (ч. 2 ст. 141 Закону від 02.12.97 № 671/97-ВР).

Разом з тим, у матеріалах доданих до заяви про надання відстрочки виконання рішення відсутній сертифікат (чи інший документ) Торгово-промислової палати України чи уповноважених нею регіональних торгово-промислові палати, який би засвідчував факт наявності форс-мажорних обставин (введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України) за відповідним зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю "ДДАП-Ракс".

Відтак, посилання заявника на наявність саме для нього форс-мажорних обставин у зв`язку з введенням карантину є недоведеним та не підтвердженим у встановленому чинним законодавством порядку.

Суд зазначає, що карантин, який введено постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11.03.20 № 211 стосується у рівній мірі усіх громадян України, а також усіх підприємств, організацій, органів державної влади та місцевого самоврядування.

Враховуючи матеріальні інтереси обох сторін та приймаючи до уваги, що заявником (боржником) всупереч приписів частини 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України не надано беззаперечних, неспростовних доказів неможливості чи утруднення на даний час виконання рішення суду, відсутності коштів, винятковості випадку, з наявністю якого процесуальний закон пов`язує можливість надання відстрочки виконання судового рішення, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ДДАП-Ракс" про відстрочку виконання рішення.

Керуючись статтями 232 - 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ДДАП-Ракс" про відстрочку виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2019 у справі № 904/4807/19 відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до статті 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України до Центрального апеляційного господарського суду.

Звернути увагу сторін на вимоги пункту 4 розділу 10 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Повний текст складено 15.05.2020

Суддя Я.С. Золотарьова