ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20 травня 2020 року Справа № 903/539/18

за заявою: Підприємця ОСОБА_1 , м.Луцьк

про: перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами

за позовом Луцької міської ради, м.Луцьк

до відповідача: Підприємця ОСОБА_1 , м.Луцьк.

про визнання укладеним договору

Головуючий суддя Кравчук А.М.

Секретар судового засідання Торчинюк І.В.

Представники:

від позивача: Василюк І.М., ордер від 14.04.2020

від відповідачів: Іщик, В.А, довіреність від 13.05.2020

встановив: 06.04.2020 на адресу суду надійшла заява підприємця Самойліч Н.В. від 03.04.2020 про перегляд рішення Господарського суду Волинської області №903/539/18 від 19.09.2018 за нововиявленими обставинами.

В обґрунтуванння ОСОБА_1 зазначає, що заява №Ф-02/ІК-74/12/01 від 06.02.2018, якою вона просить вирішити питання пайової участі у створенні інфраструктури міста Луцька при будівництві (реконструкції) об`єкта "Реконструкція офісних приміщень з гаражем під офісні приміщення та складські приміщення на вул. Вахтангова, 2-б у м.Луцьку. В разі необхідності сплати пайових внесків просить надати проект відповідного договору з розрахунком", на підставі якої, як доказ у справі, прийнято рішення суду, відповідачем не виготовлялась, не підписувалася, додатки до заяви не подавались. Крім того, договір про пайову участь відповідачем не отримувався. На момент звернення з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами об`єкт нерухомого майна, що реконструюється відповідачем, не прийнято до експлуатації. Ознайомитись з вказаною заявою стало можливим для відповідача внаслідок отримання копії заяви з додатками як відповідь на адвокатський запит.

Ухвалою суду від 10.04.2020 заяву підприємця Самойліч Наталії Володимирівни від 03.04.2020 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами залишено без руху. Зобов`язано заявника не пізніше 10-ти календарних днів з дня вручення ухвали усунути недоліки заяви та подати суду докази її надіслання з додатками Луцькій міській раді, зокрема опис вкладення у цінний лист.

ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" Господарський процесуальний кодекс України, зокрема розділ X "Прикінцеві положення" доповнено пунктом 4 такого змісту: Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".

На адресу суду надійшла заява підприємця Самойліч Н.В. про усунення недоліків та долучення доказів надіслання заяви про перегляд рішення Господарського суду Волинської області №903/539/18 від 19.09.2018 за нововиявленими обставинами Луцькій міській раді.

Ухвалою суду від 21.04.2020 заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Розгляд справи призначено на 20.05.2020 о 12:30 год. Запропоновано Луцькій міській раді до 12.05.2020 подати суду письмові пояснення по суті заяви з доказами надіслання заявнику.

Луцька міська рада у поясненнях від 30.04.2020 у задоволенні заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами просить відмовити, оскільки відповідач мав можливість ознайомитись з матеріалами справи, знав про суть та підстави позову. Крім того, він був заявником в апеляційній інстанції та його представник брав участь в засіданнях як в суді апеляційної так і касаційної інстанцій. В жодній інстанції від відповідача не надходило тверджень, що нею не подавалася заява №Ф-02/ІК-74/12/01 від 06.02.2018 з додатками. Крім того до заяви додана копія паспорта відповідача, яка не могла з`явитись у Луцької міської ради інакше ніж від відповідача.

Крім того, у заяві про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами підприємець ОСОБА_1 просить витребувати від Управління капітального будівництва Луцької міської ради оригінал заяви №Ф-02/ІК-74/12/01 від 06.02.2018; призначити у справі судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставити питання: чи належить підпис на заяві №Ф-02/ІК-74/12/01 від 06.02.2018 ОСОБА_1 , проведення експертизи доручити експертам Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

Згідно вимог ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу (ст. 100 Господарського процесуального кодексу України) та надає експерту матеріали, необхідні для проведення експертизи (ст. 102 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з визначенням, наданим у ст. 1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

У листі Вищого господарського суду України "Про деякі питання призначення судових експертиз" №01-8/2651 від 27.11.2006 та ч. 2 п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" №4 від 23.03.2012 передбачено, що судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Судом враховано, що необізнаність відповідача про підстави, якими обґрунтовано позовні вимоги в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції у зв`язку з участю в судових засіданнях її представника, а не її особисто, не є належною підставою для призначення судової почеркознавчої експертизи щодо вивчення належності підпису ОСОБА_1 на заяві №Ф-02/ІК-74/12/01 від 06.02.2018.

Клопотання відповідача про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи за своєю правовою природою буде новим доказом, який в межах даної справи не досліджувався та не оцінювався, а тому встановлені обставини не можуть вважатися нововиявленими в розумінні ст. 320 ГПК України, а є новими доказами. Клопотання заявника про призначення судової почеркознавчої експертизи не підлягає до задоволення.

Згідно з приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України"). Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

При цьому недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

У зв`язку з відмовою у задоволенні клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, клопотання про витребування оригіналу заяви №Ф-02/ІК-74/12/01 від 06.02.2018 також не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд протокольною ухвалою від 20.05.2020 у задоволенні клопотань про призначення судової експертизи, витребування доказів відмовив.

У судовому засіданні представник заявника заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами підтримав.

Представник відповідача заяву заперечив з мотивів, викладених у поясненнях від 30.04.2020.

Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Волинської області від 19.09.2018 визнано укладеним з 21.02.2018 між Луцькою міською радою та підприємцем ОСОБА_1 договір про пайову участь у розвитку інфраструктури міста №07 від 13.02.2018 у відповідній редакції. Стягнуто з підприємця Самойліч Наталії Володимирівни на користь Луцької міської ради в особі виконавчого комітету Луцької міської ради 1 762 грн. 00 коп. (одна тисяча сімсот шістдесят дві грн. 00 коп.) витрат по сплаті судового збору.

На виконання рішення суду видано наказ №903/539/18-1 від 25.10.2018.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.03.2019 рішення Господарського суду Волинської області від 19.09.2018 скасовано. Прийнято нове рішення, яким в позові відмовлено. Стягнуто з Луцької міської ради на користь фізичної особи-підприємця Самойліч Наталії Володимирівни 1 762 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постановою Верховного Суду від 27.11.2019 постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 04.03.2019 скасовано, рішення Господарського суду Волинської області від 19.09.2018 залишено в силі. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Самойліч Наталії Володимирівни на користь Луцької міської ради 3 524 грн. судового збору з касаційної скарги.

Статтею 320 Господарського процесуального кодексу України передбачено право господарського суду переглянути прийняте ним судове рішення, яким закінчено розгляд справи, що набрало законної сили за нововиявленими обставинами. Цією ж статтею визначено і підстави для такого перегляду.

Відповідно до частини 2 статті 320 Господарського процесуального кодексу України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

- істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

- встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

- скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно з положеннями частини 4 статті 320 Господарського процесуального кодексу України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору.

Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи. Тобто коли врахування таких обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте.

Отже, нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи. Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення. Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами. Не підпадають під визначення нововиявлених обставин дані, які усувають можливу неповноту встановлення обставин справи шляхом отримання та надання стороною суду нових матеріалів вже після прийняття судових актів, без оскарження їх самих за фактом неповноти встановлення обставин справи.

Вказаними процесуальними нормами не передбачено здійснення перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами у повному обсязі. Господарський суд переглядає судове рішення за нововиявленими обставинами лише в тих межах, в яких ці обставини впливають на суть рішення. Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04 листопада 2019 року у справі № 910/4521/14.

А отже перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою спеціальною процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин.

У процесуальному аспекті зазначене підтверджується також тим, що норми, якими врегульовано порядок перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами законодавцем виокремлено в окрему главу (Глава 3 Розділу IV) Господарського процесуального кодексу України.

Окрім того, під час вирішення питань щодо правової природи юридичних фактів як нововиявлених обставин та їх істотності необхідно керуватися правилами статті 86 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з положеннями статті 325 Господарського процесуального кодексу України, заява про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом протягом тридцяти днів у порядку спрощеного позовного провадження.

Як на підставу перегляду рішення суду у даній справі за нововиявленими обставинами заявник посилається на те, що заява №Ф-02/ІК-74/12/01 від 06.02.2018, якою ОСОБА_1 просить вирішити питання пайової участі у створенні інфраструктури міста Луцька при будівництві (реконструкції) об`єкта "Реконструкція офісних приміщень з гаражем під офісні приміщення та складські приміщення на вул. Вахтангова, 2-б у м.Луцьку . В разі необхідності сплати пайових внесків просить надати проект відповідного договору з розрахунком", на підставі якої, як доказ у справі, прийнято рішення суду, відповідачем не виготовлялась, не підписувалася, додатки до заяви не подавались. Крім того, договір про пайову участь відповідачем не отримувався. На момент звернення з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами об`єкт нерухомого майна, що реконструюється відповідачем, не прийнято до експлуатації. Безпосередньо відповідач не приймала участь в судових засіданнях під час розгляду даної справи, участь у справі здійснювалась шляхом представництва інтересів. Ознайомитись з вказаною заявою стало можливим для відповідача внаслідок отримання копії заяви з додатками як відповідь на адвокатський запит.

Проте такий доказ як заява підприємця Самойліч Н.В. існував на час вирішення справи, що не заперечується самим заявником.

Позовна заява Луцької міської ради №1.1-8/5970 від 31.07.2018 з додатками, подана в межах даної справи, в тому числі спірна заява підприємця Самойліч Н.В., надіслана позивачем на адресу відповідача, що підтверджується описом вкладення у цінний лист, накладною АТ «Укрпошта» (том 1, а.с. 11-12).

Процесуальні документи Господарського суду Волинської області в межах даної справи неодноразово направлялись на юридичну адресу відповідача, проте повертались об`єктом поштового зв`язку з позначками «за незапитом» (том 1, а.с. 34-36, 42-45, 69-77).

Якщо рішення суду направлено судом за належною адресою, повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії (ухвала Верховного Суду №910/16689/18 від 17.04.2020).

Факт неотримання відповідачем поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвали для вчинення відповідних дій за належною юридичною адресою та які повернулися до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про доступ до судових рішень», цим Законом регулюються відносини щодо забезпечення доступу до судових рішень (рішень, судових наказів, постанов, вироків, ухвал), ухвалених судами загальної юрисдикції, та ведення Єдиного державного реєстру судових рішень.

Згідно з част.2 ст.2 Закону України «Про доступ до судових рішень», усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Частинами 2, 3 ст.3 Закону України «Про доступ до судових рішень» встановлено, що Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту.

Крім того відповідно до пункту 1 частини першої статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, зокрема мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України»).

Отже, відповідач не був позбавлений об`єктивної можливості дізнатися про рух даної справи безоплатним цілодобовим доступом до Єдиного державного реєстру судових рішень та скористатись наданими йому процесуальними правами щодо ознайомлення з матеріалами справи в період розгляду справи, проте особисто такими можливостями не скористався, а через представника.

Приймаючи рішення по справі суд врахував правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 28.01.2019 у справі № 915/1015/16, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи положення ГПК України не покладають на суд обов`язок надсилання судових рішень в електронній формі в безумовному порядку, а виклики та повідомлення здійснюються за останньою відомою суду адресою, що узгоджується з положеннями статті 120 ГПК України, а також правову позицію постанови Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 911/3309/17, відповідно до якої надіслання судом процесуальних документів на адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у разі відсутності повідомлення особою іншої адреси для направлення поштової кореспонденції, є належним виконанням приписів процесуального закону щодо надсилання судових рішень учасникам справи.

Представник підприємця Самойліч Н.В. звернувся до Господарського суду Волинської області з клопотанням про надання можливості ознайомитись з матеріалами справи лише 04.12.2018, тобто після трьох місяців після вирішення справи (том 1, а.с. 79).

Ознайомившись з матеріалами справи 06.12.2018 та зробивши фотокопії усіх наявних документів, що підтверджено самим представником на заяві (том 1, а.с. 79), уповноважений представник дізнався про наявність спірної заяви відповідача №Ф-02/ІК-74/12/01 від 06.02.2018 та отримав відповідно її фотокопію.

Крім того, в апеляційній скарзі, відповідних поясненнях відповідач сам посилається на заяву від 06.02.2018, як доказ в межах даної справи (том 1, а.с. 85-87, 125).

Будь яка інша, окрім оспореної заяви від 06.02.2018 №Ф-02/ІК-74/12/01, в матеріалах справи відсутня.

Представник відповідача неодноразово був присутнім у судових засіданнях апеляційної та касаційної інстанції та не міг не знати про наявність такого доказу, як заява підприємця Самойліч Н.В №Ф-02/ІК-74/12/01 від 06.02.2018.

Твердження заявника про те, що відповідач не була обізнана про обставини, якими обґрунтовано позовні вимоги в межах даної справи, в тому числі наявність заяви №Ф-02/ІК-74/12/01 від 06.02.2018, оскільки вона безпосередньо не приймала участь в судових засіданнях під час розгляду справи у зв`язку з здійсненням представництва її інтересів уповноваженим представником, не приймається судом.

Відповідно до частини третьої статті 56 ГПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Згідно ст. 61 ГПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Представник відповідача Василюк І.М. діє на підставі ордеру серії ВЛ №000048239 від 03.12.2018, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №245 від 04.06.2003 (том 1, а.с. 80-81). Згідно зворотної відмітки на ордері процесуальні права ОСОБА_3 не обмежені.

Згідно ст. 21 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов`язаний, зокрема, на вимогу клієнта надати звіт про виконання договору про надання правової допомоги.

Таким чином, уповноважений представник діє лише від імені та в інтересах свого довірителя та зобов`язаний повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення, в тому числі хід судової справи.

Представник підприємця Самойліч Н.В. - Василюк І.М. був обізнаний про розгляд даної справи, наявність заяви №Ф-02/ІК-74/12/01 від 06.02.2018, брав участь у судових засідань в апеляційній та касаційній інстанціях, а тому немає підстав вважати, що про наявність спірної заяви відповідач дізналась лише в результаті отримання адвокатського запиту від 16.03.2020, а саме 18.03.2020 (том 2, а.с. 3-36).

Дослідження обставин і перевірка доказів наявності нововиявлених обставин у розумінні положень процесуального законодавства не може мати наслідком нову правову оцінку обставин, які вже були предметом дослідження судів при вирішенні спору по суті, та кваліфікації таких обставин як нововиявлених.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (пункти 27-34 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Праведная проти Росії" від 18.11.2004).

Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення. Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами. Не підпадають під визначення нововиявлених обставин дані, які усувають можливу неповноту встановлення обставин справи шляхом отримання та надання стороною суду нових матеріалів вже після прийняття судових актів, без оскарження їх самих за фактом неповноти встановлення обставин справи.

Подання нових доказів і посилання на обставини, які існували на час розгляду, але про які не повідомляла сторона, не є нововиявленими обставинами.

Наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 21.09.2018 у справі № 924/160/16.

Отже відповідач була обізнана про наявність спірної заяви, проте при розгляді справи не заперечувала її подання, клопотання про призначення експертизи не заявляла.

Крім того, клопотання відповідача про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи за своєю правовою природою буде новим доказом, який в межах даної справи не досліджувався та не оцінювався, а тому встановлені обставини не можуть вважатися нововиявленими в розумінні ст. 320 ГПК України, а є новими доказами.

Водночас, враховуючи те, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами, то відсутні правові підстави однозначно стверджувати про те, що його наявність під час розгляду даної справи забезпечила б ухвалення Господарським судом Волинської області іншого рішення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено те, що йому на день розгляду справи не було і не могло бути відомо про наявність заяви №Ф-02/ІК-74/12/01 від 06.02.2018, яка згідно її пояснень нею не виготовлялась та не підписувалась, у зв`язку з чим заявницею не доведено належними та допустимими доказами існування нововиявлених обставин відповідно до пункту 1 частини 2 статті 320 Господарського процесуального кодексу України, які в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення у справі №903/539/18. Будь-яких інших обставин, які б слугували підставою для перегляду рішення Господарського суду Волинської області від 19.09.2018 відповідно до статті 320 Господарського процесуального кодексу України заявницею наведено не було, з огляду на що суд вважає, що правових підстав для задоволення зазначеної заяви немає, тому рішення Господарського суду Волинської області від 19.09.2018 у даній справі слід залишити в силі.

За результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може, зокрема, відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі (пункт 1 частини 3 статті 325 Господарського процесуального кодексу України).

У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу (частина 4 статті 325 цього Кодексу).

Підстави віднесення на позивача судових витрат за подання заяви відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 74, 76-80, 234-235, 320-325, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви підприємця Самойліч Наталії Володимирівни від 06.04.2020 про перегляд рішення Господарського суду Волинської області від 19.09.2018 за нововиявленими обставинами відмовити.

2. Рішення Господарського суду Волинської області від 19.09.2018 №903/539/18 залишити в силі.

Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення відповідно до ч. 1 ст. 235 ГПК України

Ухвала суду підписана 25.05.2020.

Ухвали суду підлягають оскарженню до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя А. М. Кравчук