ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2020 Справа № 904/5847/18

м.Дніпро, просп. Д. Яворницького, 65 зал №511

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Орєшкіна Е.В., Широбокова Л.П.

секретар судового засідання Абадей М.О.

за участю представників:

від позивача за первісним позовом: не з`явився

від відповідача за первісним позовом: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Гамма" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.2019 у справі №904/5847/18 (суддя Мельниченко І.Ф.; рішення ухвалене о 14:55 год. у місті Дніпро, повне рішення складено 14.11.2019)

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод полімерних матеріалів", м.Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Гамма", м.Дніпро

про стягнення заборгованості в сумі 349218,52 грн.

та

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Гамма", м.Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод полімерних матеріалів", м.Дніпро

про визнання недійсним права вимоги

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод полімерних матеріалів" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Гамма" про стягнення 349218,52 грн., що складають суму заборгованості за договором поставки №279 від 04.07.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на обов`язок здійснення покупцем оплати продукції на підставі видаткових накладних, які є первинними документами у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" і фіксують факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин. Наявність на видаткових та товарно-транспортних накладних відтиску печатки підприємства відповідача свідчить про прийняття товару ТОВ "ВП "Гамма".

Зі своєї сторони Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Гамма" звернулось із зустрічною позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод полімерних матеріалів" про визнання недійсним права вимоги.

Зустрічна позовна заява Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Гамма" обґрунтована посиланням на те, що видаткові накладні і товарно-транспортні накладні не відповідають вимогам чинного законодавства України до первинних документів, а відтак, є неналежними і недопустимими доказами і не встановлюють факт поставки товару.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.2019 у справі №904/5847/18 (суддя Мельниченко І.Ф.) за первісним позовом позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Гамма" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод полімерних матеріалів" 349218,52 грн. основного боргу, 5238,28 грн. судового збору.

У задоволенні зустрічних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Гамма" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод полімерних матеріалів" про визнання недійсним права вимоги - відмовлено.

Означене судове рішення вмотивовано встановленням факту отримання ТОВ "ВП "Гамма" товару, поставленого на підставі договору поставки № 279 від 04.07.2018, що підтверджується належними і допустимими доказами, та не надання доказів виконання покупцем своїх зобов`язань щодо повної оплати товару, як і не доведення останнім відсутність його обов`язку щодо здійснення розрахунків на суму 349218,52 грн.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, ТОВ "ВП "Гамма" (відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом) звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.2019 у справі №904/5847/18 та постановити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Скаржник вважає рішення суду таким, що прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права. В обґрунтування апеляційної скарги товариство вказує, що в порушення вимог Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" і Положення про документальне забезпечення записів бухгалтерського обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995, товарно-транспортні накладні не містять всіх необхідних реквізитів, зокрема, посаду та ПІБ особи або інші дані, які б дали змогу ідентифікувати особу, яка приймала товар.

ТОВ "ВП "Гамма" звертає увагу суду на те, що долучені до матеріалів справи рахунки-фактури не містять відміток про отримання останніх позивачем. Позивачем не долучено доказів направлення рахунків та/або отримання відповідачем.

ТОВ "Дніпропетровський завод полімерних матеріалів" (позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом) у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами ТОВ "Виробниче підприємство "Гамма". Позивач за первісним позовом вважає, що поставлена продукція була прийнята представником відповідача, про що свідчить підпис на накладних і товарно-транспортних накладних, завірений печаткою відповідача. Всі видаткові накладні відповідають вимогам законодавства, що засвідчує встановлений факт здійснення господарської операції і договірних відносин.

Позивач за первісним позовом вказує на безпідставність посилання скаржника на відсутність у нього оплатити поставлений товар через відсутність доказів направлення/отримання відповідачу/чем рахунків-фактури. Посилаючись на умови п.1.1. договору і п. 2 Специфікації №1 від 04.07.2018 позивач звертає увагу на те, що обов`язок по сплаті товару виник у відповідача протягом 7 календарних днів з дати поставки. Рахунок-фактура за своїм призначенням не фіксує будь-яку господарську операцію, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, отже не є первинним документом відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.12.2019 апеляційну скаргу відповідача залишено без руху, у зв`язку з ненаданням доказів сплати судового збору у встановленому чинним законодавством розмірі - у даному випадку 10738,92 грн. та доказів надсилання апеляційної скарги ТОВ "Дніпропетровський завод полімерних матеріалів". Апелянту наданий строк 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків.

19.12.2019 від ТОВ "ВП "Гамма" до суду апеляційної інстанції подано заяву про усунення недоліків з доказами сплати судового збору (платіжне доручення №4115 від 18.12.2019) та доказами надсилання апеляційної скарги позивачу (опис вкладення у цінний лист та поштова накладна від 18.12.2019), в якій апелянт просить суд відкрити провадження по апеляційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Гамма" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.2019 у справі №904/5847/18.

Разом із тим, з бази даних "Діловодство спеціалізованого суду" було встановлено, що у зв`язку з надходженням касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Гамма" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.2019, справу №904/5847/18 направлено до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для вчинення відповідних процесуальних дій, що підтверджується супровідним листом №904/5847/18/11833/19 від 09.12.2019.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.12.2019 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття апеляційного провадження у справі №904/5847/18 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Гамма" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.2019 до повернення справи з Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.12.2019 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Гамма" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.2019, справу №904/5847/18.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.02.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Гамма" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.2019 у справі №904/5847/18; розгляд справи призначено в судовому засіданні на 02.03.2020 о 11:30 год.

За клопотанням відповідача за первісним позовом ухвалою суду від 02.03.2020 апеляційний розгляд справи було відкладено на 30.03.2020 о 11:30 год.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.03.2020 повідомлено учасників справи, що на виконання Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" зі змінами, враховуючи Рекомендації Ради суддів України викладених у листі №9рс-186/20 від 16.03.2020, на виконання рішення зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду №1, оформленого протоколом зборів суддів від 17.03.2020 тимчасово на період з 18.03.2020 по 03.04.2020 встановлено особливий режим роботи Центрального апеляційного господарського суду; судове засідання у справі №904/5847/18 призначене на 30.03.2020 о 11:30 год. не відбудеться через запровадження карантинних заходів; після усунення вказаних обставин розгляд справи буде призначено у судовому засіданні ухвалою суду, про що сторони будуть повідомлені в передбаченому ГПК України порядку.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.04.2020 розгляд справи призначено в судовому засіданні на 20.05.2020 о 12:00 год.

20.05.2020 до початку судового засідання на електронну адресу суду від ТОВ "ВП "Гамма" надійшло клопотання про відкладення судового засідання на іншу зручну дату, мотивоване неможливістю забезпечення представництва інтересів Товариства в день та час призначеного засідання, у зв`язку із тим, що для запобігання поширенню коронавірусу COVID-19 на території України максимально обмежене пересування населення.

За приписами частини восьмої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

Відповідно до довідки Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2020 №06-21/339/20 клопотання вих.№б/н від 18.05.2020 у справі №904/5847/18 Господарського суду Дніпропетровської області, що надійшло електронною поштою від ТОВ "ВП "Гамма" на офіційну електронну адресу Центрального апеляційного господарського суду, не містить кваліфікованого електронного підпису.

Враховуючи, що клопотання надійшло електронною поштою, однак не засвідчене електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", означене клопотання судом апеляційної інстанції залишено без розгляду.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів визнала, що неявка представників сторін не перешкоджає з`ясуванню суттєвих обставин спору, тому вважала за можливе розглянути цю справу за наявними в ній матеріалами.

За результатами перегляду справи у судовому засіданні 20.05.2020 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлено наступні обставини.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський завод полімерних матеріалів" (Постачальник) і Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Гамма" (Покупець) 04.07.2018 укладено договір поставки №279, за яким Постачальник зобов`язався передати у власність Покупцеві, а Покупець зобов`язався прийняти та оплатити продукцію (товар), найменування, загальна кількість, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна ціна якого визначається Сторонами у рахунках та видаткових накладних.

Пунктом 3.1. договору сторони погодили, що оплата продукції здійснюється Покупцем на підставі умов згідно виставленого рахунку, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.

Датою оплати продукції вважається момент надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника (пункт 3.2. договору).

Відповідно до пунктів 7.1.-7.3. цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання сторонами та його скріплення печатками сторін. Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.6.1. цього договору та закінчується 31.12.18р. Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

Пунктом 7.4. договору передбачено, якщо сторони за 10 календарних днів до закінчення строку дії договору письмово не сповіщають одна одну про розірвання договору, то дія договору продовжується на 1 календарний рік.

В підписаних і скріплених печатками підприємств Специфікаціях №№1-3 (Додатки №№1-3 до договору) сторони погодили поставку порошку мінерального для асфальтобетонних сумішей МП-1, вапняк, ДСТУ Б В.2.7-121:2014.

Порядок розрахунків визначений сторонами у пункті 2 Специфікацій. Так, Покупець робить оплату за фактичну кількість поставленої продукції, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Продавця протягом семи календарних днів з дати поставки товару.

На виконання умов договору постачальником поставлено покупцю згідно видаткових накладних №20 від 14.07.2018, №24 від 18.07.2018, №26 від 21.07.2018, №27 від 22.07.2018, №30 від 24.07.2018, №31 від 25.07.2018, №32 від 26.07.2018, №34 від 27.07.2018, №35 від 28.07.2018, №36 від 30.07.2018, №37 від 31.07.2018, №9 від 25.09.2018, №10 від 27.09.2018, №12 від 28.09.2018, №13 від 29.09.2018, №3 від 12.11.2018 товар на загальну суму 651418,28 грн. (а.с.15- 30 т.1).

Платіжними дорученнями №2460 від 02.08.2018, №№2593, 2594 від 21.09.2018, №48 від 01.11.2018 покупець оплатив поставлений товар частково у загальній сумі 302199,76 грн. (а.с.89- 92 т.1). Таким чином, залишається не сплаченим товар на суму 349218,52 грн.

У зв`язку з несплатою покупцем суми заборгованості - 349218,52 грн. постачальник звернувся з відповідним позовом до господарського суду.

Спірні правовідносини сторін виникли з приводу виконання договору поставки.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Обов`язковість договору до виконання сторонами встановлена статтею 629 Цивільного кодексу України.

Згідно статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами частини шостої статті 265 Господарського кодексу України та частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до положень статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статі 193 Господарського кодексу України цивільні та господарські зобов`язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною перша статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частинами першою, другою статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За умовами пункту 2.2. укладеного договору поставки Покупець зобов`язався своєчасно і належним чином здійснювати оплату продукції (товару) від Постачальника.

Заперечуючи обов`язок оплатити поставлений товар за видатковими накладними і обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги про визнання недійсними вимоги про стягнення заборгованості, відповідач за первісним позовом вказує, що видаткові та товарно-транспортні накладні не відповідають вимогам чинного законодавства України не містять всіх необхідних реквізитів, а саме посади, ПІБ особи, яка приймала товар або інші дані, які б дали змогу ідентифікувати особу, яка приймала товар.

Колегія суддів відхиляє такі аргументи відповідача за первісним позовом з наступних мотивів.

Відповідно до частини першої статті 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 3 Специфікацій до договору встановлено, що датою переходу права власності до Покупця на товар є дата складання накладної на товар, підписаної обома сторонами.

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару (частина перша статті 664 Цивільного кодексу України).

За визначенням наведеним у статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" документ, який містить відомості про господарську операцію є первинним документом.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити як назва документа (форми); дата складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказаний перелік обов`язкових реквізитів документа кореспондується з п. 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджений наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995, згідно з яким первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Пунктом 2.5. вказаного Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

При цьому, частиною другою статті 9 вищевказаного Закону також встановлено, що неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, видаткові накладні підписані представниками сторін без зауважень і заперечень та скріплені печатками підприємств.

Відтиск печатки відповідача на первинних документах свідчить про участь юридичної особи, у здійсненні певної господарської операції.

ТОВ "Виробниче підприємство "Гамма" не заперечує наявність печатки на видаткових накладних і товарно-транспортних накладних. Питання протиправності використання своєї печатки чи доказів її втрати, так само як і доказів звернення до правоохоронних органів у зв`язку з втратою чи викраденням печатки, відповідачем не порушувалось. Отже, у суду першої інстанції були відсутні підстави вважати, що печатка відповідача використовувалася проти його волі.

Згідно з частиною четвертою статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.07.2018 у справа №908/733/16 зроблено висновок про те, що неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію (в первинних документах), зокрема відсутність зазначення посади і прізвища особи, відповідальної за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, за наявності на документі підпису матеріально-відповідальної особи, завіреного печаткою покупця (у даному випадку печаткою покупця, на якій зазначено конкретні адреси місць поставки товару, що дає змогу ідентифікувати особу, яка приймала товар), а також за наявності на первинних документах відомостей про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо, не є підставою для визнання господарської операції такою, що не відбулась, за умови, що достовірність здійснення господарських операцій за такими первинними документами підтверджена іншими належними доказами у справі, зокрема доказами, які свідчать про відображення здійснення спірних господарських операцій з поставки та отримання товару в податковому обліку господарських товариств.

При дослідженні обставин виконання сторонами умов договору поставки колегія суддів враховує також наступне.

За пунктом 15.1. статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до підпункту "а" пункту 185.1. статті 185 Податкового кодексу України в редакції, чинній станом на дату здійснення спірної поставки товару, об`єктом оподаткування є, зокрема операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу…

Згідно з пунктом 187.1. статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Пунктом 201.10. статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

У разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1. статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

За пунктом 2.3. укладеного договору поставки на дату виникнення податкових зобов`язань (чи підстав для їх коригування відповідно до Податкового кодексу України) Постачальник складає податкову накладну (розрахунок коригування до податкової накладної) в електронній формі. Реєстрація податкових накладних і розрахунків коригування до них здійснюється Постачальником у строки, передбачені Податковим кодексом України.

Як свідчать матеріали справи позивачем було складено та зареєстровано у Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №1 від 14.07.2018,№21 від 18.07.2018, №22 від 21.07.2018, №23 від 22.07.2018, №24 від 24.07.2018, №25 від 25.07.2018, №26 від 26.07.2018, №27 від 27.07.2018, №28 від 28.07.2018, №29 від 30.07.2018, №30 від 31.07.2018, №4 від 25.09.2018, №5 від 27.09.2018, №6 від 28.09.2018, №7 від 29.09.2018, №1 від 12.11.2018, постачальником (продавцем) згідно даних накладних є ТОВ "ДЗПМ", а отримувачем (покупцем) - ТОВ "Виробниче підприємство "Гамма", номенклатура товару порошок мінеральний для асфальтобетонних сумішей МП-1, вапняк.

Реєстрація вказаних податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних підтверджується квитанціями з автоматизованої системи "Єдине вікно подання електронних документів" ДФС України (а.с.57-88 т.1).

Відповідачем за первісним позовом не заперечувалось факту подання і реєстрації позивачем податкових накладних, не подавалось відповідно до статті 201 Податкового кодексу України скарги у випадку допущення продавцем помилок у реквізитах податкових накладних або граничних термінів їх реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Факт здійснення позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним позовом) поставки товару підтверджується і товарно-транспортними накладними №20 від 14.07.2017, №24 від 18.07.2017, №26 від 21.07.2017. №27 від 22.07.2017, №30 від 24.07.2017,№31 від 25.07.2017, №32 від 26.07.2017, №34 від 27.07.2017, №35 від 28.07.2017, №36 від 30.07.2017, №37 від 31.07.2017 (враховуючи описку у зазначені року складання вказаних товарно-транспортних накладних, правильним яким слід вважати 2018), №9 від 25.09.2018, №10 від 27.09.2018, №12 від 28.09.2018. №13 від 29.09.2018, №3 від 12.11.2018 (а.с.31- 46 т.1).

Відповідно до статті 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363, товарно-транспортна накладна це єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Товар був прийнятий відповідальною особою вантажоодержувача - ТОВ "Виробниче підприємство "Гамма", про що свідчить підпис на товарно-транспортних накладних і печатка підприємства.

Часткова оплата поставленого товару свідчить про схвалення дій відповідачем за первісним позовом щодо його прийняття.

Щодо посилання скаржника на невідповідність виставленої у рахунках-фактури загальної суми за поставлений товар сумі поставленого товару за видатковими накладними і відсутність доказів направлення рахунків-фактури позивачем за первісним позовом та/або отримання останніх відповідачем, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що рахунок (рахунок-фактура) за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документу, визначеним Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", оскільки ним не фіксується господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а носить лише інформаційний характер. Форма рахунку-фактури не належить до типових форм, що затверджуються Держкомстатом. Фактично рахунок-фактура є розрахунково-платіжним документом, що передбачає лише виставлення певної суми для оплати покупцю, а сам факт поставки має бути підтверджений видатковою накладною.

Умовами договору не було погоджено надання доказів в підтвердження направлення постачальником рахунків-фактури на адресу покупця.

Позовні вимоги позивача про стягнення суми заборгованості складаються з фактично поставленого товару за видатковими накладними, що погоджено сторонами у пункті 2 Специфікацій, а не за загальною сумою, вказаною у рахунках-фактури.

Помилковим також є і посилання скаржника на пункт 14.4. Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, яким визначений обов`язок замовника (в даному випадку постачальника) здійснити оплату послуг з перевезення вантажу перевізнику (в даному випадку ТОВ "Універсалпродукт") не пізніше трьох днів після виконання перевезень, що не є тотожним до обов`язку покупця у спірних правовідносинах.

Відтак, оскільки відповідач за первісним позовом зобов`язання щодо оплати поставленого товару не виконав належним чином, доказів повної сплати вартості отриманого товару не надав, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про стягнення 349218,52 грн. основного боргу, який підтверджений належними доказами.

Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування рішення суду і в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог про визнання недійсною вимоги про стягнення заборгованості в сумі 349218,52 грн.

За вимогами пункту 4 частини третьої статті 162 Господарського процесуального кодексу України зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Відповідно до частини четвертої статті 180 Господарського процесуального кодексу України зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам, зокрема, статі 162 цього Кодексу.

Частиною першою статті 20 Господарського кодексу України гарантовано забезпечення державою захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів.

За частиною другою вказаної статті передбачено, що права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Згідно з частиною другою статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Серед передбачених статтею 20 Господарського кодексу України і статтею 16 Цивільного кодексу України способів захисту цивільних прав та інтересів, не зазначено такого способу захисту, як визнання недійсною вимоги про стягнення заборгованості.

В той же час згідно з вказаними нормами суд може захистити цивільне право або інтерес особи іншим способом, що встановлений договором або законом.

Тобто захист права іншим, ніж встановлений в статті 16 Цивільного кодексу України і статті 20 Господарського кодексу України, способом можливий за умови, якщо про це є вказівка або у законі або у договорі сторін.

Як вбачається зі змісту укладеного договору сторонами не передбачено можливості передання спору про визнання недійсною вимоги про стягнення заборгованості на розгляд суду, не передбачено такого способу судового захисту і чинним законодавством України.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Реалізуючи передбачене статтею 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Колегія суддів приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту права, не відповідає визначеним цивільним та господарським кодексами способам захисту порушених прав у спірних правовідносинах, що є самостійною підставою для відмови в такому позові.

До того ж, як правильно вказав суд першої інстанції, факт отримання відповідачем за первісним позовом товару за договором поставки №279 від 04.07.2018 і неналежне його виконання в частині оплати підтверджується належними і допустимими доказами, що також виключає задоволення зустрічних позовних вимог.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно й об`єктивно розглянув всі обставини справи в їх сукупності і керуючись законом, який регулює спірні правовідносини, дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про повне задоволення позовних вимог за первісним позовом ТОВ"Дніпропетрвоський завод полімерних матеріалів" про стягнення з ТОВ "Виробниче підприємство "Гамма" 349218,52 грн. основного боргу та про відмову у зустрічному позові ТОВ "Виробниче підприємство "Гамма" про визнання недійсним права вимоги.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення немає.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати на оплату судового збору, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Гамма" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.2019 у справі №904/5847/18 - залишити без змін.

Судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Гамма".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена 21.05.2020.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова