ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

14.05.20 Справа № 917/767/20

м. Полтава

Суддя Господарського суду Полтавської області Семчук О.С., розглянувши

заяву Фізичної особи-підприємця Павлюка Валерія Володимировича, АДРЕСА_1 ; ІН НОМЕР_1

про видачу судового наказу за вимогою

до ТОВ "ВЕРНА.КОМ", 29 вересня, буд. 11/19, кімната 25/А, м. Кременчук, Полтавська обл., 39600

про стягнення заборгованості у розмірі 10800 тис. грн., що виникла внаслідок порушення боржником грошового зобов`язання за заявкою на перевезення вантажів № 1 від 21.06.2019,

ВСТАНОВИВ:

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 150 ГПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по-батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника.

У заяві, які надійшла до суду, не вказано повне найменування боржника, натомість вказано лише скорочене його найменування - ТОВ "ВЕРНА.КОМ".

Крім того, згідно ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 7 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік», у 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу з 1 січня 2020 року становить 2102 грн.

Таким чином, сума вимог, за якими може бути видано судовий наказ, не повинна перевищувати 210200 грн.

Заявник у заяві заявляє вимогу до боржника про стягнення 10800 тис. грн., тобто по суті про стягнення 10800000,00 грн., що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, при оформленні заяви була зроблена помилка.

Відповідно до п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу, та якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 152 цього Кодексу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку встановленому розділом ІІ ГПК України, після усунення її недоліків. Проте, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст. 148, п. п. 1, 3 ч. 1, ч. 2 ст. 152, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею (суддями) та може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту підписання (ст. ст. 235, 255-256 ГПК України), враховуючи пункт 4 розділу X "Прикінцеві положення" ГПК України, який доповнений Законом України від 30.03.2020 № 540-ІХ.

Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.С. Семчук