СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2020 р. Справа № 905/1712/19

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді суддів: За участю секретаря судового засідання: За участю представників учасників справи: від позивача (за первісним позовом): від відповідача (за первісним позовом): Чернота Л . Ф. Зубченко І. В., Радіонова О. О. Телеснюк І.В. Зибало Н.О. - довіреність №03-01/1135 від 27.12.2019 року, Наказ №37/К від 24.04.2018, Статут від 2018 року Власенко І.В. - двіреність б/н від 02.01.2020 року, Наказ №379-к від 08.05.2020 року, Статут від 2017 року
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу (вх.№778Д/3) Товариства з обмеженою відповідальністю "КОРУМ Дружківський машинобудівний завод", м. Дружківка, Донецька область
на рішення Господарського суду Донецької області
від19.02.2020 року (повний текст рішення складено та підписано 19.02.2020 року)
у справі за позовом до про та за зустрічним позовом до про №905/1712/19 (суддя - М. О. Лейба) Дочірнього підприємства "Дніпродзержинський сталеливарний завод", м. Кам`янське, Дніпропетровська область Товариства з обмеженою відповідальністю "КОРУМ Дружківський машинобудівний завод", м. Дружківка, Донецька область стягнення 547 129,87 грн. Товариства з обмеженою відповідальністю "КОРУМ Дружківський машинобудівний завод", м. Дружківка, Донецька область Дочірнього підприємства "Дніпродзержинський сталеливарний завод", м. Кам`янське, Дніпропетровська область стягнення штрафних санкцій в сумі 69 480,00 грн.

В С Т А Н О В И В:

Дочірнє підприємство «Дніпродзержинський сталеливарний завод», м. Кам`янське, Дніпропетровська область 13.09.2019 року звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою №03-01/870 від 13.09.2019 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОРУМ Дружківський машинобудівний завод», м. Дружківка, Донецька область про стягнення 492 717,90 грн., з яких: 463200,00 грн. - основний борг; 22 868,12 грн. - пеня; 2 017,78 грн. - 3% річних; 4 632,00 грн. - інфляційні нарахування.

10.10.2019 року до Господарського суду Донецької області від Товариства з обмеженою відповідальністю «КОРУМ Дружківський машинобудівний завод» надійшла зустрічна позовна заява №03/2-57 від 10.10.2019 року до Дочірнього підприємства «Дніпродзержинський сталеливарний завод» про стягнення штрафних санкцій в сумі 69 480,00 грн.

У подальшому, позивачем за первісним позовом було подано заяву №03-01/25 від 17.01.2020 року про збільшення позовних вимог (вх.№1276/20 від 21.01.20), яку ухвалою Господарського суду Донецької області від 23.01.2020 року прийнято до розгляду.

За змістом зазначеної заяви позивач за первісним позовом просив суд стягнути з відповідача 547129,87 грн., з яких: 463200,00 грн. - заборгованість за договором №КДРМЗ/132-19/03-40/19 від 19.03.2019 року; 71 548,45 грн.- пеня; 6 814,75 грн. -3% річних, 5 566,67 грн.- інфляційні нарахування.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 19.02.2020 року (повний текст рішення складено та підписано 19.02.2020 року) у справі №905/1712/19 позовні вимоги Дочірнього підприємства «Дніпродзержинський сталеливарний завод», м. Кам`янське, Дніпропетровська область до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОРУМ Дружківський машинобудівний завод», м. Дружківка, Донецька область про стягнення 547 129,87 грн., з яких: 463200,00 грн. - основний борг; 6814,75 грн. - 3% річних; 5 566,67 грн. - інфляційні нарахування; 71 548,45 грн. - пеня, задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОРУМ Дружківський машинобудівний завод», м. Дружківка, Донецька область на користь Дочірнього підприємства «Дніпродзержинський сталеливарний завод», м. Кам`янське, Дніпропетровська область суму основного боргу у розмірі 463 200,00 грн., 3% річних у розмірі 6 812,98 грн., інфляційні витрати у розмірі 4 629,14 грн., пеню у розмірі 71 548,45 грн. та судовий збір у розмірі 8 192,86 грн.

У задоволенні решти первісних позовних вимог відмовлено.

У задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОРУМ Дружківський машинобудівний завод", м. Дружківка, Донецька область до Дочірнього підприємства «Дніпродзержинський сталеливарний завод», м. Кам`янське, Дніпропетровська область про стягнення 69 480,86 грн., відмовлено.

Рішення в частині первісних позовних вимог обгрунтовано, зокрема з тих підстав, що матеріалами справи (підписаною сторонами без зауважень та заперечень наказом-накладною №РТУ-751 від 01.07.19 р., виставленим рахунком на оплату №634 від 01.07.19 р., а також складеною та зареєстрованою відповідною податковою накладною) підтверджується, що позивачем за первісним позовом на виконання умов договору №КДРМЗ/132-19/03-40/19 від 19.03.19 р. та специфікації до нього поставлено відповідачу за первісним позовом (відповідачу за первісним позовом) товар на суму 463200,00 грн. (з ПДВ), проте в порушення умов договору відповідачем за первісним позовом зазначений товар у встановлений строк не оплачено, а тому він прострочив виконання зазначеного грошового зобов`язання, у розумінні ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України. У зв`язку з чим, позивач заявив до стягнення суму основного боргу та нарахував на неї відповідно до п 6.8 Договору пеню в сумі та відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України 3% річних, інфляційних, допустивши лише певні помилки в розрахунках інфляційних та 3% річних.

Щодо зустрічного позову рішення обгрунтовано зокрема, з тих підстав, що прострочення виконання відповідачем за зустрічним позовом зобов`язань за укладеним між сторонами Договором поставки та за специфікацією до нього №1 від 19.03.19 р. не настало, оскільки ним відповідно до положень чинного законодавства (ч.ч.1, 3 ст.538 Цивільного кодексу України) здійснено зупинення поставки товару до повної оплати покупцем іншого, раніш поставленого товару на суму 463200,00 грн. (з ПДВ), стягнення заборгованості з оплати якого є предметом первісного позову.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «КОРУМ Дружківський машинобудівний завод», м. Дружківка, Донецька область 05.03.2020 року звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою №03/2-49 від 05.03.2020 року, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність викладених в рішенні висновків суду, обставинам справи, просить це рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити зустрічні позовні вимоги у повному обсязі, а у задоволенні первісних позовних вимог відмовити. Судові витрати за подання апеляційної скарги просить покласти на Дочірнє підприємство «Дніпродзержинський сталеливарний завод».

В обгрунтування апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю «КОРУМ Дружківський машинобудівний завод» посилається, зокрема на безпідставність висновку господарського суду першої інстанції, що зупинення відповідачем за зустрічним позовом поставки товару узгоджується з вимогами чинного законодавства (ч.ч.1, 3 ст. 538 Цивільного кодексу України), оскільки позивач за зустрічним позовом не отримував листів продавця №03-01/743 від 01.08.19 р. та №03-01/804 від 22.08.19 р. з повідомленням про це, на які послався суд першої інстанції, а позивачем за первісним позовом не надано доказів направлення таких листів; в Договір не вносилися відповідні зміни щодо обсягів поставки, та виконання продавцем свого обов`язку з поставки загального обсягу товару у встановлений строк не обумовлено оплатою покупцем раніш поставлених партій товару, а тому ці зобов`язання не є зустрічними в розумінні статті 538 Цивільного кодексу України.

Крім цього, скаржник посилається на те, що судом першої інстанції не враховано того, що він не був проінформований про готовність продавця передати товар у розпорядження покупця на складі продавця відповідно до вимог статті 664 Цивільного кодексу України, п. 4.8 Договору та умов ЕХW «Інкотермс-2010», на яких сторони в Договорі узгодили умови поставки, а тому продавцем не виконано умови Договору щодо поставки спірного за зустрічним позовом товару.

Щодо первісного позову скражник зазначає на неврахування судом першої інстанції того, що, підписавши протокол розбіжностей до Договору, сторони не досягли згоди щодо зміни первісної редакції окремих пукнтів Договору, зазначених в цьому Протоколі, оскільки Протокол містить як редакцію покупця, так і редакцію продавця відповідних пунктів Договору без зазначення про досягнення згоди щодо редакції продавця. Тому скаржник вважає, що пункти Договору є чинними саме в первісній редакції.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2020 року визначено колегію у складі: Чернота Л. Ф. головуючий суддя (доповідач), судді: Зубченко І. В., Радіонова О. О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.04.2020 року відкрито апеляційне провадження у справі №905/1712/19 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «КОРУМ Дружківський машинобудівний завод», м. Дружківка, Донецька область на рішення Господарського суду Донецької області від 19.02.2020 року та встановлено учасникам справи строк до 24.04.2020 року включно для надання суду відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання його копій та доданих до нього документів іншим сторонам у справі.

28.04.2020 від відповідача надійшов відзив на адресу суду №03-01/225 від 22.04.2020, в якому останній просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ТОВ "КОРУМ Дружківський машинобудівний завод" в повному обсязі. Залишити рішення господарського суду Донецької області від 19.02.2020 по справі №905/1712/19 без змін.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.04.2020 року розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "КОРУМ Дружківський машинобудівний завод", м. Дружківка, Донецька область на рішення Господарського суду Донецької області від 19.02.2020 року у справі №905/1712/19 призначено на 13.05.2020 р. о 14:30 год.

У судовому засіданні 13.05.2020 р. представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) надав усне клопотання про перенесення розгляду апеляційної скарги, у зв`язку з обмеженням доступу на підприємство у зв`язку з карантином, представник відповідача за первісним позовом був позбавлений можливості належним чином підготуватись до розгляду апеляційної скарги. Крім того, відзначив, що в провадженні господарського суду Дніпропетровської області перебуває справа №904/106/20 з аналогічних правовідносин, розгляд якої призначено на 09.06.2020 року. Підтримав вимоги, викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) в судовому засіданні 13.05.2020 р. заперечував проти усного клопотання про перенесення розгляду апеляційної скарги, оскільки відповідач за первісним позовом не був позбавлений можливості ознайомитись з матеріалами справи в порядку статті 42 ГПК України, саме Власенко І.В. був присутній у судових засіданнях в суді першої інстанції. Проти задоволення апеляційної скарги заперечує, просить оскаржуване рішення залишити без змін. Також, зазначає, що за рішенням у справі №904/106/20 оскаржується інший договір та стороною у справі є зовсім інша ніж у справі №905/1712/19 юридична особа.

Судова колегія відмовила у задоволенні клопотання за необгрунтованістю.

Відповідно до вимог ст. ст. 222, 223 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснювалося за допомогою технічних засобів фіксації та було складено протокол судового засідання.

Частиною 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, встановлено наступне.

19.03.19 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "КОРУМ Дружківський машинобудівний завод" (покупець, відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом), від імені та за рахунок якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Корум Груп» та Дочірнім підприємством "Дніпродзержинський сталеливарний завод" (постачальник, позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом) укладено договір поставки №КДРМЗ/132-19/03-40/19, згідно п.1.1 якого постачальник зобов`язався в порядку і на умовах, передбачених цим договором, передати (поставити) у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення Дріб металева (далі - Продукція), в асортименті, кількості, в терміни, за ціною і з якісними характеристиками, погодженими сторонами в цьому договорі і специфікаціях, що є невід`ємними частинами до цього договору.

Відповідно до п.1.2. договору, покупець зобов`язується прийняти і оплатити продукцію, що поставляється у його власність, відповідно до умов цього договору.

За умовами п.4.1. договору, поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками і в терміни, погоджені сторонами в специфікаціях до цього договору. Під партією продукції розуміють будь-яку кількість продукції, яка супроводжується одним товаросупровідним документом.

Умови поставки продукції - DDP, згідно «Інкотермс-2010», з урахуванням умов і обмовок, що містяться в цьому договорі і/або відповідних специфікаціях до договору. Погоджене місце призначення поставки вказується сторонами у відповідних специфікаціях до договору. Постачальник несе усі витрати та ризики, пов`язані з поставкою продукції, до моменту її поставки в погоджене місце призначення. У випадках коли сторонами в специфікаціях обумовлюються інші умови поставки, взаємовідносини сторін регулюються положеннями, погодженими сторонами у відповідних специфікаціях до договору (п.4.2. Договору).

Пунктом п.4.3. договору зокрема визначено, що постачальник зобов`язаний надати покупцю наступні документи: - рахунок; - видаткову накладну; - товаросупровідні накладні (залізничну/товарно-транспортну); - сертифікат якості заводу-виробника та/або паспорт; - сертифікат відповідності (у разі, якщо продукція підлягає обов`язковій сертифікації).

Не обмежуючись переліком, обумовленим в цьому пункті договору, покупцеві надається виняткове право визначати перелік документів відповідно до чинного законодавства України та/або з урахуванням специфіки продукції, які мають бути надані постачальником в строки, встановлені цим пунктом договору. Документи (крім податкових накладних), постачальник зобов`язується надати покупцеві разом з поставленою продукцією.

Відповідно до п.4.4. Договору, у разі поставки продукції без товаросупровідної документації, що спричинить неможливість здійснити приймання продукції по кількості, якості, асортименту, комплектності, покупець має право відмовитися від приймання поставленої продукції. У такому випадку, повернення продукції здійснюється в порядку, передбаченому п.2.5 цього договору.

У п.4.5. Договору (в редакції протоколу розбіжностей), сторонами погоджено, що покупець має право затримати оплату продукції при не наданні або несвоєчасному наданні оригіналів рахунків, несвоєчасної реєстрації податкової накладної, при цьому, покупець не несе відповідальності за таку затримку оплати.

Згідно з п.4.7. Договору, датою поставки продукції вважається дата її передачі покупцеві, вказана представником покупця у відповідних товаросупровідних документах, наданих постачальником. При поставці автомобільним транспортом датою поставки вважається дата її передачі покупцеві, вказана представником покупця у видатковій накладній. При поставці залізничним транспортом датою поставки вважається дата її передачі на залізничну станцію призначення (у погоджене місце поставки), що вказана в залізничній накладній.

Зобов`язання постачальника вважаються виконаними з моменту передачі продукції в розпорядження покупця в погоджене місце призначення поставки в належній кількості, якості, комплектності, асортименті та в строки, погоджені сторонами в договорі і специфікаціях до договору. Зобов`язання покупця вважаються виконаними з моменту оплати поставленої продукції (п.4.8. договору).

Згідно п.5.1. Договору, загальна сума договору визначається загальною сумою усіх специфікацій, що є невід`ємною частиною цього договору. У разі відхилення кількості фактично поставленої продукції від погодженої до поставки кількості, загальна вартість договору, змінюється пропорційно кількості фактично поставленої продукції з розрахунку її ціни, вказаної у відповідних специфікаціях до Договору.

Ціна на продукцію встановлюється сторонами у відповідних специфікаціях до договору (п.5.2. Договору).

Згідно з п.5.4. договору, розрахунки за продукцію, поставлену за цим договором здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок постачальника протягом 20 (двадцяти) календарних днів від дати поставки продукції на підставі отриманого покупцем рахунку і за умови належним чином оформленої податкової накладної, а також надання постачальником документів, передбачених розділом 4 цього договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

Відповідно до п.5.6. Договору, у разі порушення постачальником строків поставки, обумовлених в специфікації (-ях) до цього договору, покупець вправі направити постачальнику розрахунок штрафних санкцій та/або збитків, і до їх оплати постачальником затримати оплату поставленої продукції на суму штрафних санкцій та/або збитків. Постачальник зобов`язується сплатити штрафні санкції та/або збитки в продовж 10 (десяти) днів з моменту направлення розрахунків штрафних санкцій та/або збитків покупцем. При цьому, покупець вправі сплатити постачальнику вартість поставленої продукції до сплати останнім штрафних санкцій та/або відшкодування збитків покупцеві.

Якщо останній день строку для оплати, що встановлений цим договором, припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, днем закінчення такого строку є перший за ним робочий день (п.5.10. Договору).

Згідно з п.6.2. Договору, у разі не поставки, недопоставки продукції або її поставки з порушенням строків, передбачених договором або відповідною специфікацією, постачальник несе наступну відповідальність:

6.2.1. у разі прострочення поставки (не поставки, недопоставки) продукції постачальник сплачує покупцеві штраф у розмірі 1% від вартості продукції, що постачається за відповідною специфікацією (в редакції протоколу розбіжностей);

6.2.2. у разі прострочення поставки (не поставки, недопоставки) продукції понад 10 (десять) календарних днів, постачальник, починаючи з 11 (одинадцятого) календарного дня прострочення, додатково до штрафу передбаченого у п.п.6.2.1 сплачу покупцеві неустойку у розмірі 0,1% від вартості не поставленої (недопоставленої) продукції або продукції, поставленої з порушенням строків, за кожен день прострочення.

Відповідно до п.6.8. договору (в редакції протоколу розбіжностей), у разі несвоєчасної оплати продукції, покупець, на письмову вимогу постачальника, сплачує постачальникові неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення, за увесь період прострочення.

Цей договір може бути скріплений печатками сторін, вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.19 р., а в частині проведення розрахунків, - до повного виконання сторонами грошових зобов`язань (п.8.1. договору).

З матеріалів справи вбачається, що при укладанні договору №КДРМЗ/132-19/03-40/19 від 19.03.2019 р. з боку ДП «Дніпродзержинський сталеливарний завод» були наявні певні заперечення щодо окремих умов договору та було складено та направлено іншій стороні відповідний протокол розбіжностей.

Крім того, у протоколі розбіжностей зазначено, що з моменту підписання сторонами даного протоколу розбіжностей договір поставки №КДРМЗ/132-19/03-40/19 від 19.03.2019р. вважається укладеним з врахуванням положень даного протоколу.

Судом встановлено, що відповідач не відмовився від підписання вказаного протоколу розбіжностей, а підписав його без будь яких заперечень та зауважень.

Відповідно до приписів ст.181 Господарського кодексу України, у разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).

Враховуючи, що відповідач не відмовився від підписання вказаного протоколу розбіжностей та приймаючи до уваги факт підписання з боку відповідача протоколу розбіжностей без будь яких заперечень та зауважень суд приходить до висновку, що сторони досягли згоди щодо всіх умов, зазначених у протоколі розбіжностей та підтвердили згоду у письмовій формі, шляхом підписання обома сторонами протоколу розбіжностей.

З огляду на викладене, договір №КДРМЗ/132-19/03-40/19 від 19.03.2019р. є укладений, а спірні пункти договору погоджені сторонами в редакції викладеній постачальником - ДП «Дніпродзержинський сталеливарний завод» у протоколі розбіжностей.

19.03.19р. ДП «Дніпродзержинський сталеливарний завод» та ТОВ «КОРУМ Дружківський машинобудівний завод» від імені та за рахунок якого діє ТОВ «Корум Груп» підписано специфікацію №1 до договору поставки №КДРМЗ/132-19/03-40/19 від 19.03.19 р., яка визначає найменування, одиницю виміру, кількість, ціну, строки та умови поставки продукції.

Згідно зі Специфікацією (в редакції додаткової угоди №1 від 06.06.19р. до договору №КДРМЗ/132-19/03-40/19 від 19.03.19р.) строк поставки товару/продукції до 30.09.19 р.

Відповідно до п.2 Специфікації умови поставки, місце призначення поставки: EXW (м. Кам`янське - склад продавця) згідно з правилами «Інкотермс - 2010р.».

Згідно п.5 специфікації, розрахунок на товар/продукцію, що поставляється за цією специфікацією, здійснюється в порядку та терміни, передбачені договором.

Загальна вартість товару/продукції, що поставляється за цією специфікацією складає 1389600,00 грн. (з ПДВ).

За твердженнями позивача за первісним позовом на виконання умов договору №КДРМЗ/132-19/03-40/19 від 19.03.19 р. та специфікації до нього на підставі наказу-накладної №РТУ-751 від 01.07.19 р., відповідачу за первісним позовом поставлено товар на суму 463200,00 грн. (з ПДВ), який був прийнятий представником ТОВ «КОРУМ Дружківський машинобудівний завод», що підтверджується підписом представника останнього на відповідній накладній без зауважень та заперечень, виставлено рахунок на оплату №634 від 01.07.19 р., а також складено та зареєстровано відповідну податкову накладну.

В підтвердження повноважень особи, яка приймала та підписувала наказ-накладну з боку покупця, позивачем за первісним позовом до матеріалів справи надано копію довіреності №2192 від 27.06.19 р., видану Протас В.О. на отримання цінностей від ДП «Стальзавод».

Вказаний наказ-накладна містить посилання на договір поставки №КДРМЗ/132-19/03-40/19 від 19.03.19 р. та довіреність №2192 від 27.06.19 р. В свою чергу рахунок на оплату має посилання на договір поставки №КДРМЗ/132-19/03-40/19 від 19.03.19 р., наказ-накладну №РТУ-751 від 01.07.19р.

Найменування товару, що постачається (відвантажується) за накладною відповідає визначеному у специфікації.

Гарантійним листом №5/-566 від 07.08.19 р. відповідач за первісним позовом повідомив позивача за первісним позовом, що оплата специфікації №1 від 19.03.19р. до договору №КДРМЗ/132-19/03-40/19 від 19.03.19 р. в сумі 463200,00 грн. (з ПДВ) буде здійснена не пізніше 16.08.19 р.

В подальшому гарантійним листом №5/-567 від 16.08.19 р. відповідач за первісним позовом, зокрема, просив розглянути питання погашення наявної заборгованості згідно графіку, наведеного у листі.

В свою чергу, позивач за первісним позовом звернувся до відповідача за первісним позовом з вимогою №03-02/821 від 28.08.19р. про сплату у семиденний термін з моменту отримання вимоги заборгованості за поставлений та неоплачений товар у розмірі 463200,00 грн. Вказана вимога отримана відповідачем за первісним позовом 03.09.19 р. згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, що останнім не спростовується.

Вимога №03-02/821 від 28.08.19р. про погашення заборгованості за договором №КДРМЗ/132-19/03-40/19 від 19.03.19р. відповідачем за первісним позовом не виконана.

Позивач за первісним позовом стверджує, що про можливість відвантаження наступних партій продукції ТОВ "КОРУМ Дружківський машинобудівний завод" було повідомлено згідно листів №03-01/743 від 01.08.19 р. та №03-01/804 від 22.08.19 р., в яких було зазначено про здійснення на адресу останнього поставки продукції за накладною №РТУ-751 від 01.07.19 р. на суму 463200,00 грн., оплата якої мала бути здійснена не пізніше 21.07.19 р. та вказано, що відвантаження наступних партій товару можливе тільки після погашення поточної заборгованості.

Таким чином, за твердженням позивача за первісним позовом, відповідач за первісним позовом в порушення умов договору №КДРМЗ/132-19/03-40/19 від 19.03.19 р. та специфікації №1 від 19.03.19р. до нього, свої зобов`язання щодо оплати поставленого товару не виконав, у зв`язку з чим за відповідачем за первісним позовом обліковується заборгованість за вищевказаним договором з оплати товару отриманого згідно наказу-накладної №РТУ-751 від 01.07.19 р. в сумі 463200,00 грн.

Вказане стало підставою для звернення позивача за первісним позовом до суду з розглядуваним позовом.

Крім суми основного боргу, позивачем за первісним позовом (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 17.01.20 р., яка прийнята судом) на підставі ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України нараховані та пред`явлені до стягнення 3% річних у розмірі 6814,75 грн., інфляційні нарахування у розмірі 5566,67 грн., а також пеня на підставі п.6.8 договору у розмірі 71548,45 грн.

Згідно з наданим відзивом на позовну заяву, ТОВ "КОРУМ Дружківський машинобудівний завод" заперечує проти позовних вимог з підстав того, що ДП "Дніпродзержинський сталеливарний завод" безпідставно нараховує інфляційні втрати у сумі 4632,00 грн., оскільки, приймаючи до уваги роз`яснення Верховного суду України, викладені у листі «Щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» від 03.04.1997 р. №62-97р. та роз`яснення Вищого господарського суду України, викладені у постанові №23/466 від 05.04.11 р., сума боргу з урахуванням індексу інфляції враховується за весь період включаючи дефляцію. Що стосується основної суми заборгованості, відповідач за первісним позовом зазначає, про неможливість її підтвердження у заявленому позивачем за первісним позовом розмірі.

Заперечень щодо інших заявлених ДП "Дніпродзержинський сталеливарний завод" у позовній заяві вимог, у відзиві не наведено. У відповіді на відзив ДП "Дніпродзержинський сталеливарний завод" зазначає про не аргументованість думки відповідача за первісним позовом щодо розрахунку інфляції та наполягає на тому, що проведений ним розрахунок інфляції відповідає положенням про індекс інфляції, а тому є вірним.

В той же час ТОВ "КОРУМ Дружківський машинобудівний завод" звернулося до суду з зустрічним позовом про стягнення з ДП "Дніпродзержинський сталеливарний завод" штрафних санкцій в сумі 69480,00грн., у зв`язку із порушенням строків поставки товару за договором поставки №КДРМЗ/132-19/03-40/19 від 19.03.19 р.

Заперечуючи проти зустрічних позовних вимог ДП "Дніпродзержинський сталеливарний завод", у відзиві на зустрічний позов зазначив, що:

- відповідач за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) приховав наявність двостороннє узгодженого протоколу розбіжностей до договору №КДРМЗ/132-19/03-40/19 від 19.03.19р., оригінал якого разом з оригіналом договору були досліджені судом у судовому засіданні 15.10.19р., а їх копії містяться в матеріалах справи;

- підпунктом 6.2.1 п.6.2 договору в узгодженій редакції протоколу розбіжностей сторони погодили, що у разі прострочення поставки (не поставки, недопоставки) продукції, постачальник сплачує покупцеві штраф у розмірі 1% від вартості продукції, що поставляється за відповідною специфікацією. Проте, всупереч зазначеному, в тексті зустрічного позову розмір штрафу визначено в сумі 69480,00грн., що становить 5% загальної вартості продукції за договором, а тому суперечить умовам договору;

- передбачені сторонами умови поставки EXW «Інкотермс 2010» означають, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання щодо поставки, коли він надасть товар у розпорядження покупця на площах свого підприємства чи в іншому зазначеному місці. За умовою EXW продавець не відповідає та у нього відсутній обов`язок навантаження товару на транспортний засіб наданий покупцем. Постачальник в обумовлений термін готовий надати покупцю продукцію для відвантаження, проте покупець в порушення зобов`язань за договором не тільки не здійснив оплату за раніше поставлену партію продукції, але й не бажає забирати замовлену, виготовлену та готову до відвантаження продукцію;

- п.4.1 договору передбачає, що поставка продукції здійснюється партіями і під партією продукції сторони розуміють кількість продукції, яка супроводжується одним товаросупровідним документом, враховуючи постачання продукції у кількості 20 тн за наказом-накладною №РТУ-751 від 01.07.19р., за цією накладною зобов`язання постачальника є виконаними;

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи, в межах доводів та вимог апеляційної скарги,колегія суддів дійшла висновку,що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як правомірно зазначив господарський суд першої інстанції Внаслідок укладення договору поставки №КДРМЗ/132-19/03-40/19 від 19.03.19 р. між сторонами згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами у справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Разом з тим, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України України за договором поставки одна сторона -постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні -покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п.5.4. договору, розрахунки за продукцію, поставлену за цим договором здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок постачальника протягом 20 (двадцяти) календарних днів від дати поставки продукції на підставі отриманого покупцем рахунку і за умови належним чином оформленої податкової накладної, а також надання постачальником документів, передбачених розділом 4 цього договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

Якщо останній день строку для оплати, що встановлений цим договором, припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, днем закінчення такого строку є перший за ним робочий день (п.5.10. Договору).

Статтями 13,74 Господарського процесуального кодексу України встановлено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як правомірно встановлено господарським судом першої інстанції, матеріалами справи в їх сукупності підтверджується факт поставки позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним позовом) відповідачу за первісним позовом (позивачу за зустрічним позовом) 01.07.19р. продукції на суму 463200,00грн. згідно наказу-накладної №РТУ-751 від 01.07.19р., що останнім не спростовано. Більш того, у зустрічний позовній заяві ТОВ "КОРУМ Дружківський машинобудівний завод" сам зазначає про факт здійснення ДП "Дніпродзержинський сталеливарний завод" поставки на суму 463200,00 грн. по вказаній накладній.

Наявний наказ-накладна, містить всі необхідні та обов`язкові реквізити, визначені у Законі України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" та у Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 р., як дату їх складання; назву підприємства, від імені якого складено документи і якому здійснюється поставка за накладною; зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції, особисті підписи в графі "відпустив" та "отримав", а тому враховується судом як доказ здійснення господарської операції з продажу товару за договором поставки. При цьому, відсутність у накладній назви посади особи, яка отримала товар за цією накладною, за наявності підпису у цій накладній, не може свідчить про те, що така особа є не уповноваженою чи що така видаткова накладна є неналежним доказом у справі.

При цьому, як правомірно зазначив суд першої інстанції, допущення неточностей чи порушення правил оформлення первинних документів не спричиняє їх недійсність, але безпосередньо впливає на можливість доведення стороною обставин, на підтвердження яких вона подала відповідні документи.

Верховний Суд у своїй постанові від 12.06.18 р. по справі №826/11879/13-а, зазначивши, що наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків, у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер.

Разом з тим, судом першої інстанціх правомірно враховано, що використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим, оскільки в силу п.2.5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку це є правом, а не обов`язком сторони господарської операції та згідно ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відбиток печатки суб`єкта господарювання на первинному документі не є обов`язковим реквізитом первинного документа.

Також, як правильно встановлено судом першої інстанцїї, що для отримання продукції уповноваженою особою покупця надавалася довіреність №2192 від 06.07.19р. на ім`я Протас В.О. зі строком дії до 06.07.19 р. на отримання цінностей від ДП «Стальзавод», посвідчена печаткою ТОВ «КОРУМ Дружківський машинобудівний завод».

Жодних доказів того, що особа яка приймала продукцію з боку покупця за наказом накладною не мала повноважень на вчинення таких дій суду не надано. При цьому, суд враховує, що саме відповідач за первісним позовом несе повну відповідальність за законність використання його печатки. Доказів того, що печатка відповідача за первісним позовом була втрачена, викрадена чи іншим шляхом вибула з володіння власника поза його волею не надано. Відтак, відповідачем за первісним позовом не доведено фактів протиправності використання своєї печатки чи доказів її втрати, так само як і не надано доказів звернення до правоохоронних органів у зв`язку з втратою чи викраденням печатки, у зв`язку з чим підстави вважати, що печатка відповідача за первісним позовом використовувалася проти його волі, відсутні.

В підтвердження факту поставки продукції ДП "Дніпродзержинський сталеливарний завод" також надані податкова накладна, яка відображає господарську операцію зі спірної поставки продукції та квитанція про її реєстрацію у Єдиному реєстрі податкових накладних.

У пункті 4.2. Договору сторони погодили умови поставки: - DDP, згідно «Інкотермс-2010», з урахуванням умов і обмовок, що містяться в цьому договорі і/або відповідних специфікаціях до договору. Погоджене місце призначення поставки вказується у відповідних специфікаціях до договору.

Разом з тим в даному пункті договору сторони визначили, що у випадках коли сторонами в специфікаціях обумовлюються інші умови поставки, взаємовідносини сторін регулюються положеннями, погодженими сторонами у відповідних специфікаціях до договору.

Так, пунктом 1 Специфікації №1 від 19.03.19р. сторони погодили умови поставки: ЕХW (м.Кам`янське - склад продавця) згідно з правилами «Інкотермс - 2010р.».

Згідно з «Інкотермс-2010» усі терміни для зручності в користуванні, що визначають умови поставки, поділяються на чотири групи: Е, F, C, D.

До групи Е входить термін ЕХW-EX WORKS/Франко-завод, що в перекладі означає "самовивіз". Термін "Франко-завод" означає, що продавець вважається таким, що виконав свої обов`язки з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад на складі). Продавець не відповідає за завантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту. Цей термін покладає мінімальні обов`язки на продавця, а покупець несе всі витрати і ризики у зв`язку з перевезенням товару з площ продавця до місця призначення. Якщо покупець бажає покласти на продавця додаткові обов`язки, це має бути обумовлено в договорі купівлі-продажу.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем за первісним позовом, як покупцем, своє право на отримання товару на підставі п. 4.2. договору було реалізовано 01.07.19 р.

За вказаних обставин, судом першої інстанції обгрунтовано відхилено аргументи про неотримання продукції, оскільки відповідно до чинного законодавства, саме на відповідача покладено обов`язок належними та допустимими доказами довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень, тобто у наведеному випадку саме відповідач за первісним позовом має довести, що за наказом-накладною №РТУ-751 від 01.07.19р. продукцію не отримував або постачання якої взагалі не здійснювалося, проте належних і допустимих доказів зазначеного відповідач за первісним позовом не надав.

Оцінюючи усні заперечення представника ТОВ «КОРУМ Дружківський машинобудівний завод» щодо підписання договору неуповноваженою особою покупця, суд першої інстанції правомірно визнав такі доводи безпідставними є, оскільки предметом розгляду у даній справі є стягнення боргу за Договором, який не є нікчемним відповідно до чинного законодавства та його не визнано недійсним за відповідними підставами недійсності оспорюваних правочинів, а тому відповідно до встановленої статтею 204 цього Кодексу презумпції правомірності правочину цей Договір вважається правомірним і відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Враховуючи визначений у п.5.4. Договору порядок оплати продукції, покупець повинен був розрахуватись за поставлений товар у строк до 22.07.19р. (включно), оскільки останній день строку 21.07.19 р. є вихідним днем (ч.5 ст.254 ЦК України).

Враховуючи наведені вище норми законодавства та встановлені судом фактичні обставини щодо поставки постачальником на підставі наказу-накладної №РТУ-751 від 01.07.19 р. продукції на суму 463200,00 грн. за договором поставки №КДРМЗ/132-19/03-40/19 від 19.03.19 р. та специфікації №1 від 19.03.19 р. до нього, та її отримання покупцем, господарський суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що у покупц-відповідача за первісним позовом виникло зобов`язання з оплати товару у строк до 22.07.2019.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до абзацу1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Сплату вищевказаної суми заборгованості боржником не здійснено, доказів перерахування коштів на користь постачальника суду не надано, документів, які б підтверджували безпідставність нарахування заборгованості, контррозрахунку заборгованості, а також матеріалів, які б спростовували твердження позивача за первісним позовом, суду також не надано, а тому первісний позов в частині вимог про стягнення основного боргу в сумі 463200,00 грн. підлягає задоволенню.

Колегія суддів відхиляє як безпідставні доводи скаржника щодо того, що, підписавши протокол розбіжностей до Договору, сторони не досягли згоди щодо зміни первісної редакції окремих пукнтів Договору, зазначених в цьому Протоколі, оскільки Протокол містить як редакцію покупця, так і редакцію продавця відповідних пунктів Договору без зазначення про досягнення згоди щодо редакції продавця.

Відповідно до ч. 7 статті 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно зі статтею 638 Цивільного кодексу України,договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 640 Цивільного кодексу України передбачено, що Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно зі статтею 642 Цмвільного кодексу України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Відповідно до статті 646 Цивільного кодексу України, відповідь про згоду укласти договір на інших, ніж було запропоновано, умовах є відмовою від одержаної пропозиції і водночас новою пропозицією особі, яка зробила попередню пропозицію.

Статтею 181 Господарського кодексу України встановлено порядок укладення господарських договорів.

Відповідно до цієї статті, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (Частина перша статті 181 із змінами, внесеними згідно із Законом № 1206-VII від 15.04.2014).

2. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

3. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

4. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

5. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов`язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

6. У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).

За змістом статті 181 Господрського кодексу Україїни,,підписаний обома сторонами даної справи протокол розбіжностей до спірного Договору і є протоколом узгодження обома сторонами розбіжностей на стадії безпосереднього їх врегулювання щодо всіх умов, зазначених в цьому протоколі, оскількі він не містить жодних застережень щодо врегулювання лише частини з них.

При цьому, оскільки в протоколі відмінними від первісної редакції договору зазначено лише редакцію продавця-позивача за первісним позовом , саме у нього виникли застереження до наведених пунктів договору і він є його автором,який виклав в Протоколі свою зустрічну оферту щодо них та надіслав її на підписання покупцеві.Зважаючи на це, підписавши такий протокол, покупець здійснив акцепт нової оферти продавця щодо зазначених в ній умов. Оскільки, як зазначено вище, відповідач не сплатив спірну суму основного боргу, він є боржником, який прострочив виконання зазначеного зобов`язання.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у розі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 6.8 Договору в редакції протоколу розбіжностей, у разі несвоєчасної оплати продукції, покупець, на письмову вимогу постачальника, сплачує постачальникові неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення, за увесь період прострочення.

Згідно з частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконане.

Відповідно до статей 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню, в розмірі, що встановлюється за згодою сторін та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позивачем правомірно на підставі п. 6.8 Договору у відповідності з положеннями статей 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нараховано пеню у розмірі 71548,45 грн. здійснено за період з 23.07.19 р. по 17.01.20 р. на суму боргу 463200,00 грн., з урахуванням подвійної облікової станки НБУ та положень ч. 6 статті 232 Господарського кодексу України щодо шестимісячного періоду нарахування.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем правомірно, на підставі зазначеної норми у розрахунку 3% та інфляційних річних визначено період прострочення, проте, допущено арифметичні помилки у визначенні сум відповідних нарахувань, які враховано судом першої інстанції, у зв`язку з чим вимоги в цій частині задоволено частково, а саме 3% річних у розмірі 6 812,98 грн., інфляційні витрати у розмірі 4 629,14 грн та відмовлено в стягненні решти помилково нарахованих сум 3% річних та інфляційних.

Щодо зустрічних позовних вимог господарським судом першої інстанції правомірно відмовлено в їх задоволенні, зважаючи на натсупне.

Предметом зустрічних позовних вимог є матеріально-правова вимога про стягнення штрафних санкцій, застосованих покупцем внаслідок порушення постачальником строків поставки.

Частиною 1 ст.662 Цивільного кодексу України передбачений обов`язок продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст.611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом та зазначено вище, поставка товару відповідачем за зустрічним позовом відбулась згідно специфікації №1 від 19.03.19р. за наказом-накладною №РТУ-751 від 01.07.19р.

За приписами ст.6, ч.1 ст.627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як було встановлено вище, за умовами специфікації №1 від 19.03.19р. до договору сторонами було узгоджено строк поставки товару - 30.06.19 р. Разом з тим, між сторонами було укладено додаткову угоду №1 від 06.06.19 р. до Договору, зі змісту якої вбачається, що сторони внесли зміни до специфікації №1 від 19.03.19 р. до договору в частині строку поставки, визначивши його до 30.09.19 р.

За умовами п.4.1. Договору, поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками і в терміни, погоджені сторонами в специфікаціях до цього договору. Під партією продукції розуміють будь-яку кількість продукції, яка супроводжується одним товаросупровідним документом.

Як зазначено вище, відповідачем за зустрічним позовом за договором №КДРМЗ/132-19/03-40/19 від 19.03.19 р. була здійснена поставка партії продукції 01.07.19 р. на суму 463200,00 грн. згідно з наказом-накладної №РТУ-751 від 01.07.19 р.

Вказана продукція підлягала оплаті в строки передбачені п.5.4 Договору поставки №КДРМЗ/132-19/03-40/19 від 19.03.19р., проте оплата ТОВ "КОРУМ Дружківський машинобудівний завод" здійснена не була.

За змістом частини 3 статті 538 Цивільного кодексу України у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 611 цього Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов`язання.

Частиною 5 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо продавець зобов`язаний передати покупцеві крім неоплаченого також інший товар, він має право зупинити передання цього товару до повної оплати всього раніше переданого товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Так, ч. 5 статті 692 Цивільного кодексу України надає продавцеві право в разі неоплати покупцем попередніх партій товару зупинити постачання наступної партії товару, який він зобовязаний передати покупцеві і таке право продавця цією нормою не обумовлено наявністю відповідного застереження про нього в договорі, наявністю повідомлення про його реалізацію покупця або наявністю на момент такої неоплати прострочення продавця з поставки наступної партії товару.

Отже, у разі встановлення факту часткової передачі у власність продавцем покупцю товару, який мав бути оплачений останнім, але покупець не виконав свого обов`язку, продавець не відмовляючись від виконання договору, має право на підставі норми закону змінити умови взятого на себе зобов`язання, а саме: зупинити передання іншого товару за договором до повної оплати всього раніше переданого товару, тим самим застосувавши норми про забезпечення виконання зобов`язань.

Статтею 546 Цивільного кодексу України встановлено види забезпечення виконання зобов`язання та передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до змісту норми, ч. 5 статті 692 Цивільного кодексу України, умовами реалізації зазначеного права продавцем є: неоплата покупцем у встановлений строк поставленого йому продавцем товару (партій чи партії товару); відсутність у чинному законодавстві чи в договорі сторін інших положень щодо вказаного права.

Тому продавець (відповідач за зустрічним позовом) мав право не здійснювати поставку товару за Специфікацією з 30.09.2019 р. (остання дата строку остаточної поставки всього обсягу товару), незалежно від повідомлення про це покупця (позивача за зустрічним позовом). До того ж, таке неповідомлення не суперечить положенням чинного законодавства, яким урегульовано загальні питання забезпечення виконання зобов`язань. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду Верховного суду від 29.05.2018 у справі № 910/23003/16.

Відповідно до ч. 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зважаючи на наведене, колегія суддів відхиляє доводи скаржника щодо неотимання ним листів продавця щодо зупинення поставки товару за Договором до оплати попередньо поставленої продукції.

Чинним законодавством, яке регулює відносини поставки та Договором поставки не встановлено інших ніж визначені у ч. 5 статті 692 Цивільного кодексу України положень щодо зазначеного права продавця зупинити поставку товару до повної оплати раніш поставленого товару.

Таким чином, станом на останню дату строку обовязку відповідача з поставки партії продукції за Специфікацією 30.09.19 р. позивач за зустрічним позовом не виконав свого обовязку з оплати попередньої партії продукції за, який настав раніше -23.07.2019 р., у зв`язку з чим відповідач, відповідно до ч. 5 статті 692 Цивільного кодексу України правомірно реалізував своє право на зупинення поставки цієї партії товару до погашення боргу за раніш переданий товар.

Зважаючи на наведене, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції щодо, безпідставності нарахування позивачем за зустрічним позовом штрафних санкцій з посланням на п.6.2 договору у зв`язку з відстуністю прострочення поставки товару з боку відповідача за зутрічним позовом через реалізацію ним відповдіно до вимог чинного законодавства права на зупинення поставки товару за Договором до оплати раніш поставленої за цим догвоором партії товару.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими, а оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте з дотриманням норм матеріального права і процесуального права, у зв`язку з чим підлягає залишенню без змін.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 86, 126, 129, 236, 269, 270, 273, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КОРУМ Дружківський машинобудівний завод» на рішення господарського суду Донецької області від 19.02.2020 року у справі №905/1712/19 м. Дружківка, Донецька область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 19.02.2020 року у справі №905/1712/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 13.05.2020 р. оголошено вступну та резолютивну частину.

Повний текст постанови складено та підписано 18.05.2020 р.

Головуючий суддя Л.Ф. Чернота

Суддя І.В. Зубченко

Суддя О.О. Радіонова