ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.05.2020 Справа №905/500/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Калітіній К.А.,

за позовом Державного підприємства «Селидіввугілля», місто Селидове, Донецька область, ,

до відповідача, Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», місто Вугледар, Донецька область, ,

про стягнення 114716,96грн.,-

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився, -

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство «Селидіввугілля», місто Селидове, Донецька область, звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою №30/17 від 12.03.2020 до відповідача, Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», місто Вугледар, Донецька область, про стягнення заборгованості у розмірі 114716,96грн. на підставі договору про надання послуг №2/12-14Ст від 01.01.2014.

З дотриманням приписів ст.32 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/500/20 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 23.03.2020 прийнято позовну заяву №30/17 від 12.03.2020 до розгляду та відкрито провадження у справі №905/500/20; визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання призначено на 21.04.2020; встановлено строк позивачу для надання: відповідно до ст.ст.166, 251 Господарського процесуального кодексу України відповіді на відзив до 21.04.2020; встановлено строк позивачу для надання: попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи на підставі п.9 ч.3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України, а також, завірити належним чином копії додатків, доданих до позовної заяви №30/17 від 12.03.2020, у відповідності до ч.2, ч.4 ст.91 Господарського процесуального кодексу України (із підтвердженням повноважень особи, підписом якої засвідчено копії документів), протягом 10 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі; встановлено строк відповідачу для надання: відповідно до ст.ст.165, 251 Господарського процесуального кодексу України відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову до 14.04.2020, але не пізніше 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду до початку судового засідання. Виклик представників сторін у судове засідання не здійснювався.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на укладання договору про надання послуг №2/12-14Ст від 01.01.2014 із відповідачем, невиконання останнім за ним своїх зобов`язань з оплати наданих послуг у період з січня 2014 по березень 2014, внаслідок чого утворилась заборгованість.

На підтвердження викладених обставин позивачем надано у копіях: договір про надання послуг №2/12-14Ст від 01.01.2014; фактична кількість проб по спільному випробуванню за 2013 рік; калькуляція витрат по спільному випробуванню на 2014 рік; розрахунок планового фонду оплати праці працівників, які знаходяться на спільному випробуванні розрахований на 2014 рік; графік погашення заборгованості Державним підприємством «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» від 16.06.2014; угода від 01.11.2016 про збільшення терміну позовної давності до договору №2/12-14Ст від 01.01.2014; акти приймання виконаних робіт від 31.01.2014, від 28.02.2014, від 18.03.2014; претензія №137/17 від 03.07.2019 про сплату 114716,96грн.; відповідь Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» №1313 від 12.07.2019 на претензію; акти звірки б/н б/д станом на 01.01.2017, 31.12.2017, 31.12.2018, 01.09.2019.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст.173, 193, 231 Господарського кодексу України, ст.ст.14, 525, 526, 530, 625 Цивільного кодексу України.

06.04.2020 від представника відповідача отримано відзив №736 від 31.03.2020 на позовну заяву, у якому останній визнає позовні вимоги у повному обсязі та просить суд стягнути з підприємства відповідача 50% сплаченого позивачем судового збору, а решту повернути з державного бюджету згідно ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір».

До відзиву додано довіреність №2597 від 28.12.2019 у підтвердження повноважень представника відповідача.

Згідно приписів ч.2 ст.216 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 21.04.2020 оголошувалась перерва по 19.05.2020, про що повідомлено сторін відповідною ухвалою суду. Встановлено позивачу виконати вимоги ухвали Господарського суду Донецької області про відкриття провадження у справі від 23.03.2020; відповідачу надати докази на підтвердження направлення позивачу копії відзиву та доданих до нього документів.

13.05.2020 від позивача отримано клопотання №1/319 від 07.05.2020 на виконання ухвал суду від 23.03.2020 та від 21.04.2020, у тексті якого наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, а також додано належним чином завірені копії додатків, доданих до позовної заяви №30/17 від 12.03.2020 (із підтвердженням повноважень особи, підписом якої засвідчено копії документів), з додатками згідно переліку.

Станом на час проведення судового засідання 19.05.2020 докази на підтвердження направлення позивачу копії відзиву та доданих до нього документів відповідачем не надано, як і відповіді на відзив позивачем.

Представники позивача та відповідача у судове засідання 19.05.2020 не з`явились. Явка представників сторін у судове засідання не вимагалась.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

За аналізом ст.ст.165, 251 Господарського процесуального кодексу України та наслідків відсутності підтвердження направлення позивачу копії відзиву та доданих до нього документів, врахував суть спору, загальну тривалість розгляду справи, а також забезпечення з боку суду можливості учасників справи для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом зв`язку) відповідних доказів до суду, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи (оголошення перерви) та існуючою можливість розглянути спір у цьому судовому засіданні.

Дослідив матеріали справи та оцінив подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку щодо такого.

За змістом частин першої, другої статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання. Господарські зобов`язання можуть виникати: зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч.1 ст.174 ГК України).

01.01.2014 між Державним підприємством «Селидіввугілля» (виконавець) та Державним підприємством «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» (замовник) укладено договір про надання послуг №2/12-14Ст.

За змістом п.1.1 договору замовник доручає, а виконавець зобов`язується надавати послуги: контролю якості рядового вугілля замовника, що надійшло на ПАТ "ЦЗФ" Комсомольська" (далі вантажоодержувач), шляхом проведення спільного з вантажоодержувачем відбору і оброблення проб відповідно ДСТУ 4096-2002 та контролю за проведенням вуглехімічних випробувань спільно з вантажоодержувачем в його вуглехімічній лабораторії.

У розділі 2 договору визначено обов`язки виконавця, до яких віднесено, зокрема: здійснювати спільний з вантажоодержувачем відбір і оброблення вугільної проби рядового вугілля замовника, що надійшло, відповідно до ДСТУ 4096-2002 (п.2.1.2), здійснювати спільний з вантажоодержувачем контроль вуглехімічних випробувань вугільної продукції замовника в лабораторії ЦЗФ (п.2.1.3), оформляти акти прийому-передачі наданих послуг щомісяця (п.2.1.7).

Згідно з п.2.2.4 договору замовник зобов`язався сплачувати щомісяця послуги в порядку, передбаченому п.3.2, п.3.3 даного договору.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що вартість відбору, оброблення та хімічних випробувань однієї проби становить - 476,00грн. Одна проба відбирається від однієї партії рядового вугілля. У разі змін чинного законодавства вартість послуг коригується. Всі зміни (коригування) виконавець підтверджує розрахунками.

Відповідно до п.3.2 договору оплата послуг здійснюється замовником згідно з рахунками виконавця у розмірі 100% вартості послуг до 7-го числа місяця наступного за місяцем надання послуг.

Оплату вартості послуг замовник здійснює в безготівковому порядку з перерахування на розрахунковий рахунок виконавця у відповідності до рахунків і актів приймання виконаних робіт (п.3.3 договору).

За фактом надання послуг виконавець надає замовнику наступні документи: рахунок - 1 прим., акт приймання-передачі наданих послуг, який підписується замовником у разі відсутності мотивованих зауважень з боку замовника до термінів і якості наданих послуг. У разі наявності мотивованих зауважень з боку замовника, виконавець усуває їх за свій рахунок протягом 5-ти робочих днів (п.3.5 договору).

За визначенням п.6.1 договору він дійсний до 31.12.2014.

Спірна угода сторонами неоспорюється, у судовому порядку недійсною не визнана. Відтак в силу положень статті 629 Цивільного кодексу України договір про надання послуг №2/12-14Ст від 01.01.2014 є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, у період, за який виник спір, сторони перебували у договірних відносинах, що ними не заперечується.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таке визначення поняття розкриває сутність зобов`язання як правого зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст.510 Цивільного кодексу України).

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як зазначено вище, матеріали справи містять:

- акт приймання виконаних робіт від 31.01.2014 з проведення спільного відбору і оброблення проб вугілля, проведення вуглехімічних випробувань за січень 2014 рік на суму 50456,42грн. з урахуванням податку на додану вартість;

- акт приймання виконаних робіт від 29.02.2014 з проведення спільного відбору і оброблення проб вугілля, проведення вуглехімічних випробувань за лютий 2014 рік на суму 61880,52грн. з урахуванням податку на додану вартість;

- акт приймання виконаних робіт від 18.03.2014 з проведення спільного відбору і оброблення проб вугілля, проведення вуглехімічних випробувань за березень 2014 рік на суму 2380,02грн. з урахуванням податку на додану вартість.

Означені акти приймання виконаних робіт підписані та скріплені печатками з обох сторін, наявне посилання на договір про надання послуг №2/12-14Ст від 01.01.2014.

Відповідач надання послуг, за результатами яких оформлено наведені акти, не заперечує, претензій за обсягом, якістю та строками надання послуг не визначено.

За приписами статті 7 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Згідно ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Зважаючи на викладені вище обставини та виходячи з положень ст.ст.73, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням положень договору, за висновками суду позивачем доведено належними та допустимими доказами надання послуг у січні 2014 на суму 50456,42грн., у лютому 2014 на суму 61880,52грн. та у березні 2014 на суму 2380,02грн., що загалом становить 114716,96грн., в межах договору про надання послуг №2/12-14Ст від 01.01.2014.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства , але за аналогією породжують цивільні права і обов`язки.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

З огляду на приписи ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.525, 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із зазначеною нормою кореспондується й частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Разом з тим, ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо в зобов`язанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (дату).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).

Як зазначалось вище, відповідно до п.п.3.2, 3.3 договору оплата послуг здійснюється замовником згідно з рахунками та актами приймання виконаних робіт в розмірі 100% вартості послуг до 7-го числа місяця наступного за місяцем надання послуг.

Відтак, розрахунок за надані послуги січня 2014 мав бути здійснений не пізніше 07.02.2014; розрахунок за надані послуги лютого 2014 - не пізніше 07.03.2014; розрахунок за надані послуги березня 2014 - не пізніше 07.04.2014.

Проте, як вбачається з обставин справи, в порушення статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, грошове зобов`язання замовника перед виконавцем у сумі 114716,96грн. у встановлені договором строки, як і на теперішній час, не виконано.

За цих обставин, суд дійшов висновку про порушення прав Державного підприємства «Селидіввугілля» щодо отримання належних йому грошових коштів внаслідок належного виконання ним зобов`язання з надання послуг за період з січня по березень 2014 на підставі договору про надання послуг №2/12-14Ст від 01.01.2014.

Зі змісту відзиву №736 від 31.03.2020 на позовну заяву, відповідач свідчить про те, що згідно облікових даних бухгалтерії підприємства станом на 31.03.2020 має перед позивачем заборгованість в сумі 114716,96грн. за договором про надання послуг №2/12-14Ст від 01.01.2014, визнає позовні вимоги у повному обсязі та просить суд стягнути з підприємства відповідача 50% сплаченого позивачем судового збору, а решту повернути позивачу з державного бюджету згідно ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір».

Одночасно, позивачем надано копії актів звіряння взаємних розрахунків між сторонами, відповідно до яких вбачається відображення у бухгалтерському обліку підприємств заборгованості на користь Державного підприємства «Селидіввугілля» у розмірі 114716,96грн.

Означені акти звірки розрахунків підписано з обох сторін та скріплено печатками юридичних осіб, як з боку позивача, так і з боку відповідача.

Відповідно до ст.191 Господарського процесуального кодексу України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

В контексті означеної норми, суд зауважує на наступному.

По-перше, визнання позову опосередковано належною письмовою формою, визначеною ч.1 ст.191 Господарського процесуального кодексу України.

По-друге, визнання позову здійснено уповноваженою на вчинення такої процесуальної дії особою - представником Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» Білецьким В.М. (довіреність №2597 від 28.12.2019, яка видана Державним підприємством «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» в особі директора Коломійця Володимира Олексійовича (керівник, підписант згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 17.03.2020).

По-третє, сторонами у розглядуваних правовідносинах є лише позивач та відповідач, отже, судом не вбачається підстав для порушення прав і обов`язків інших осіб внаслідок визнання відповідачем грошових вимог позивача за вказаними правовідносинами.

З огляду на викладені обставини, визнання відповідачем вимог суми в розмірі 114716,96грн. не порушує права і охоронювані законом інтереси останнього, а отже визнання позову приймається судом.

Враховуючи зазначене, вимоги позивача щодо стягнення 114716,96грн. не суперечать законодавству та підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Одночасно відповідно до ч.1 ст.130 Господарського процесуального кодексу України, ч.3 ст.7 Закону України "Про судовий збір" у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Як свідчить платіжне доручення №154 від 19.02.2020, додане до позовної заяви №30/17 від 12.03.2020, за подання зазначеного позову до господарського суду Державним підприємством «Селидіввугілля» сплачено судовий збір у розмірі 2102,00грн.

З огляду на таке, в силу приписів ч.3 ст.7 Закону України "Про судовий збір", у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, а саме 1051,00грн., підлягають поверненню платнику з Державного бюджету України у встановленому порядку.

Керуючись ст.ст.4, 7, 13, 42, 73-81, 86, 129, 130, 191, 233, 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Державного підприємства «Селидіввугілля», місто Селидове, Донецька область, до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», місто Вугледар, Донецька область, про стягнення заборгованості у розмірі 114716,96грн. на підставі договору про надання послуг №2/12-14Ст від 01.01.2014, задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» (85670, Донецька область, місто Вугледар, вулиця Магістральна, 4, , банківські реквізити не вказано) на користь Державного підприємства «Селидіввугілля» (85401, Донецька область, місто Селидове, вулиця Карла Маркса, 41, , банківські реквізити: п/р НОМЕР_1 АТ КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 335429) 114716,96грн., а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 1051,00грн.

3. Повернути з Державного бюджету України на користь Державного підприємства «Селидіввугілля» (85401, Донецька область, місто Селидове, вулиця Карла Маркса, 41, , банківські реквізити: п/р НОМЕР_1 АТ КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 335429) судовий збір в сумі 1051,00грн., який перераховано згідно платіжного доручення №154 від 19.02.2020.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

5. В судовому засіданні 19.05.2020 ухвалено рішення (вступна та резолютивна частини рішення).

6. Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Звернути увагу сторін на п.4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України (зміни, внесені згідно із Законом №540-IX від 30.03.2020).

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

7. Повний текст судового рішення складено 22.05.2020.

Суддя О.В. Кротінова