ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29.04.2020 Справа №905/173/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Калітіній К.А.,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Добре Тепло», м.Маріуполь, Донецька обл., ,

до відповідача 1, Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго», м.Київ, ,

до відповідача 2, Товариства з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Матрони Московської», м.Торецьк, Донецька обл., ,

про визнання недійсними договорів поруки, -

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача 1: Свиридова М.М.- ордер, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю;

від відповідача 2: не з`явився, -

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Добре Тепло», м.Маріуполь, Донецька обл., звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою №1501ю від 15.01.2020 до відповідача1, Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго», м.Київ, та відповідача 2, Товариства з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Матрони Московської», м.Торецьк, Донецька обл., про визнання недійсними договорів поруки №0102/6/1 від 01.02.2019 та №1305/6 від 13.05.2019 на підставі ч.ч.1-3 ст.44 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", ч.2 ст.203, ст.215 Цивільного кодексу України.

З дотриманням приписів ст.32 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/173/20 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 11.02.2020 прийнято позовну заяву №1501ю від 15.01.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю «Добре Тепло», м.Маріуполь, Донецька обл., до розгляду та відкрито провадження у справі №905/173/20; визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 10.03.2020; встановлено строк позивачу для надання: відповідно до ст.166 Господарського процесуального кодексу України відповіді на відзив до 10.03.2020; встановлено строк відповідачу 1 та відповідачу 2 для надання: відповідно до ст.165 Господарського процесуального кодексу України відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову до 02.03.2020, але не пізніше 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду до початку підготовчого засідання; визнано явку представників сторін у підготовче засідання обов`язковою.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оспорювані договори є значними в розумінні ст.44 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», оскільки вартість послуг, що є предметом цих правочинів, значно перевищує 50 відсотків вартості чистих активів товариства станом на кінець попереднього кварталу, та повинні прийматись виключно загальними зборами учасників. Проте, укладання цих договорів поруки відбулось без рішення Зборів учасників товариства, в подальшому вони не були погоджені та не схвалені учасниками товариства. Укладання відповідних договорів директором товариства без рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Добре тепло» здійснено за відсутності (з перевищенням) повноважень, за відсутності внутрішньої волі юридичної особи на їх вчинення, внаслідок чого є підставою для визнання договорів недійсними.

На підтвердженні викладених обставин позивачем надано, у копіях: договір поруки №0102/6/1 від 01.02.2019 до договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» від 27.12.2018; договір поруки №1305/6 від 13.05.2019; баланс (звіт про фінансовий стан) на 31.12.2018; звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за рік 2018; баланс (звіт про фінансовий стан) на 31.03.2019; звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 1 квартал 2019; статут Товариства з обмеженою відповідальністю «Добре тепло» (нова редакція), затверджений загальними зборами учасників товариства протокол №20/18 від 23.04.2018; виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців позивача від 26.11.2015.

06.03.2020 від позивача на електронну поштову адресу суду надійшло клопотання №0603ю від 06.03.2020 про відкладення розгляду справи та продовження строку надання доказів.

Ухвалою суду від 10.03.2020 відкладено підготовче засідання на 02.04.2020; за власною ініціативою суду продовжено встановлений відповідачам строк для надання відзиву по 23.03.2020, позивачу - для подання відповіді на відзив по 02.04.2020; визнано явку представників сторін у судове засідання обов`язковою.

Станом на час проведення підготовчого засідання відзиви на позовну заяву відповідачем 1 та відповідачем 2 не представлено, причин не повідомлено.

Заяв і клопотань від сторін не надходило.

Про час та місце судових засідань сторони повідомлені належним чином, означені ухвали отримано представниками сторін, про що свідчать наявні у справі зворотні рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Ухвалою суду від 02.04.2020 закрито підготовче провадження по справі №905/173/20; призначено справу до судового розгляду по суті; визначено проведення судового засідання 09.04.2020 для розгляду справи по суті.

08.04.2020 від позивача на електронну поштову адресу суду надійшло клопотання №0704ю від 07.04.2020 про відкладення розгляду справи з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та ч.4 розділу X "Прикінцевих положень" Господарського процесуального кодексу України (зміни, згідно із Законом України №540-IX від 30.03.2020).

09.04.2020 від представника відповідача 1 отримано заяву №б/н б/д про ознайомлення з матеріалами справи №905/173/20 разом із заявою №б/н б/д, у якій просить відкласти розгляд справи на іншу дату, про дату час та місце розгляду справи повідомити відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 09.04.2020 представником відповідача 1 підтримано клопотання про відкладення судового засідання.

Враховуючи обставини, що зумовили звернення, керуючись ч.2 ст.216 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про доцільність задоволення клопотання відповідача 1 шляхом оголошення перерви у судовому засіданні 09.04.2020 по 29.04.2020, про що повідомлено позивача та відповідача 2 відповідними ухвалами суду.

Клопотання відповідача 1 про ознайомлення з матеріалами справи задоволено судом та реалізовано представником заявника 24.04.2020.

13.04.2020 від відповідача 1 отримано клопотання №44/22-349 від 07.04.2020, у якому зазначено про відсутність можливості забезпечити участь представника у засіданні, у зв`язку з чим висловлено прохання провести підготовче засідання, судове засідання та в цілому судове провадження без участі представника відповідача 1.

Разом з цим, дослідив документи, представлені суду на підтвердження повноважень представника відповідача 1 ОСОБА_1 , поряд із поясненнями останньої, наданими у судовому засіданні 29.04.2020, суд вбачає заявлене клопотання відповідача 1 №44/22-349 від 07.04.2020 таким, що не підлягає розгляду, оскільки за станом на теперішній час усунуто обставини зазначені у клопотанні та забезпечено можливість участі представника відповідача 1 по даній справі.

29.04.2020 представником відповідача 1 надано суду письмові пояснення, у яких зазначив про відсутність підстав для задоволення позовних вимог; оспорювані договори укладено з дотриманням усіх передбачених законодавством вимог, оформлено в письмовій формі, мають власноручний підпис повноважених представників та печатки відповідних підприємств; у п.8.1.2 договору поруки №0102/6/1 від 01.02.2019 позивачем підтверджено, що даний договір не суперечить будь-яким обмеженням, які є обов`язковими для поручителя; статут Товариства з обмеженою відповідальністю «Добре тепло» не встановлює обмежень для директора щодо укладання договорів; наведено правову позицію викладену у постановах Верховного Суду від 12.06.2019 у справі №908/3568/16, Верховного Суду України від 13.03.2017 у справі №760/8121/16-ц та від 20.06.2018 у справі №910/15832/17; зазначено, що відповідач 1 не знав і не міг знати про будь-які обмеження щодо укладання даних договорів директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Добре тепло»; позивачем не надано будь-яких доказів про наявність будь-яких претензій з боку Загальних зборів товариства позивача до директора позивача в частині оскаржуваних договорів, не надано доказів звернення до суду про стягнення з директора збитків, заподіяних укладанням спірних договорів поруки та до правоохоронних органів щодо вчинення директором позивача протиправних дій; вважає останнє обставиною, яка свідчить про фактичне схвалення дій директора позивача при виконанні ним умов оскаржуваного договору; звернуто увагу на часткове виконання договорів поруки, як на схвалення їх позивачем; повідомлено про наявність судового рішення по справі №905/2028/19 та виникнення претензій позивача щодо можливого визнання договорів поруки недійсними виключно тоді, коли відповідач 1 звернувся до позивача та відповідача 2 з позовом в означеному судовому провадженні.

Представники позивача та відповідача 2 у судове засідання 29.04.2020 не з`явились, причин неявки не повідомили, будь-яких заяв або клопотань за станом на час розгляду справи по суті від даних учасників справи не надходило, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Представник відповідача 1 у судовому засіданні 29.04.2020 проти задоволення позовних вимог заперечив, з підстав наведених у письмових поясненнях; на запитання суду пояснив, що копії примірників договорів, які наявні у матеріалах справи, містять відомості дописані від руки, вчинено з боку підприємства відповідача 1, оскільки таке необхідно для його бухгалтерського обліку; інформацією стосовно того чи було звернення відповідача 1 при укладанні спірних договорів поруки до директора позивача з проханням переглянути або ознайомитись з інформацією (даними) щодо розміру чистих активів підприємства - не володіє.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, з дотриманням завдань, принципів господарського судочинства (ст.2 Господарського процесуального кодексу України) та розумності строків для вчинення процесуальної дії (ст.114 Господарського процесуального кодексу України), основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи положення Господарського процесуального кодексу України, суть спору, загальну тривалість розгляду справи, а також забезпечення з боку суду можливості учасникам процесу для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом зв`язку) відповідних доказів до суду, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи, як і для оголошення перерви у справі, та існуючою можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у цьому судовому засіданні.

Дослідив матеріали справи та оцінив подані докази, суд дійшов висновку щодо такого.

За приписами статті 7 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Згідно ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За приписом ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

01.02.2019 між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (кредитор), Товариством з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Матрони Московської» (боржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Добре Тепло» (поручитель) підписано договір поруки №0102/6/1 до договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» від 27.12.2018.

За умовами п.1.1 договору №0102/6/1 від 01.02.2019 поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником своїх зобов`язань за основним договором, зазначеним в розділі 2 даного договору частково у розмірі 13000000,00грн.

Обсяг відповідальності поручителя перед кредитором визначається умовами й обсягом зобов`язань боржника перед кредитором за основним договором частково в розмірі 13000000,00грн. (п.1.2 договору).

У п.1.3 договору сторони визначили, що підтверджують надання поруки за даним договором без мети одержання поручителем прибутку. Поручитель підтверджує, що він відмовився від права на оплату його послуг, наданих боржникові, і ця відмова є безумовною й безвідкличною.

Пунктом 2.1 договору означено, що під основним договором сторони в даному договорі розуміють договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» від 27.12.2018 і додаткові угоди до нього, існуючі на момент укладання даного договору і ті, що будуть укладені в майбутньому між кредитором і боржником. Термін дії основного договору з 01.01.2019 по 31.03.2019, а в частині фінансових зобов`язань боржника - до фактичного виконання таких зобов`язань у повному розмірі.

Договір №0102/6/1 від 01.02.2019 вступає в чинність з 01.02.2019 і діє до повного виконання боржником і/або поручителем усіх зобов`язань за основним договором (п.6.1 договору).

Датою підписання даного договору, змін і доповнень до нього є дата, зазначена в преамбулі даного договору або таких змін і доповнень (п.6.2 договору).

У р.8 договору визначено гарантії й завірення сторін, зокрема у п.п.8.1.2 що даний договір не суперечить будь-яким обмеженням, які є обов`язковими для поручителя.

Також, 13.05.2019 між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (постачальник), Товариством з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Матрони Московської» (споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Добре Тепло» (поручитель) підписано договір поруки №1305/6.

За умовами п.1.1 договору №1305/6 від 13.05.2019 поручитель зобов`язався відповідати перед постачальником за виконання споживачем його зобов`язань по оплаті за електричну енергію, що виникли між постачальником та споживачем на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» від 27.12.2018, який є публічним договором приєднання та оприлюднений на сайті постачальника (основний договір) в частині оплати (у тому числі попередньої оплати) за основним договором у випадку невиконання або неналежного виконання споживачем договірних зобов`язань за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 в частині виставлених постачальником рахунків на оплату електричної енергії.

У разі порушення споживачем зобов`язань за основним договором споживач і поручитель відповідають перед постачальником, як солідарні боржники по всім видам зобов`язань, що витікають із основного договору (п.1.2 договору).

Пунктом 3.1 договору відповідальність поручителя перед постачальником визначена як така, що обмежується сплатою суми у розмірі 60000000,00грн.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання своїх зобов`язань сторонами (п.7.1 договору).

Як свідчать сторони на виконання умов договору №0102/6/1 від 01.02.2019 поручитель (позивач) сплатив кредитору (відповідач 1) 28.02.2019 частину заборгованості боржника (відповідач 2) згідно рахунку 36182252/26/О01/03027 від 09.02.2019 в розмірі 500000,00грн.; 29.05.2019 частину заборгованості боржника згідно рахунку 36182252/26/П05/06602 від 13.05.2019 в розмірі 150000,00грн.. На виконання умов договору №1305/6 від 13.05.2019 поручителем сплачено на користь кредитора 07.06.2019 частину заборгованості боржника згідно рахунку 36182252/26/П05/06602 від 13.05.2019 в розмірі 140000,00грн. та 50000,00грн.

В обґрунтування позовної заяви про визнання недійсними вказаних договорів Товариство з обмеженою відповідальністю «Добре Тепло» посилається на ч.ч.1-3 ст.44 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» (в редакції, що діяла на час укладання спірних договорів), перевищення вартості послуг, що є предметом оскаржуваних договорів, 50 відсотків чистих активів товариства станом на кінець попереднього кварталу та відсутність рішення загальних зборів учасників на вчинення цих правочинів.

На захист прав третіх осіб, які вступають у правовідносини з юридичними особами, в тому числі й укладають із юридичними особами договори різних видів, ч.3 ст.92 Цивільного кодексу України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Відповідно до ч.7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

В силу приписів ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 2 ст.203 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Згідно зі ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Пунктом 14.3.15 статуту позивача до компетенції загальних зборів учасників віднесено затвердження договорів (угод), сума яких перевищує граничну суму договорів (угод), які відповідно до цього статуту може вчиняти директор товариства, якщо таке обмеження встановлено цим статутом.

Повноваження, передбачене зокрема цим пунктом належить до виключної компетенції загальних зборів учасників та не можуть бути передані іншим органам управління товариством.

Згідно п.16.6 статуту позивача, директор вирішує усі питання діяльності товариства, крім тих, вирішення яких відноситься до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства. Зокрема, директор без довіреності вчиняє від імені товариства правочини, угоди, договори незалежно від їх виду, предмету та суми (крім правочину про придбання товариством частки учасника); розпоряджається майном товариства незалежно від його вартості (п.16.6.9 статуту).

Разом з тим, ч.2 ст.44 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» (в редакції чинній, на час вчинення договорів поруки) визначено, рішення про надання згоди на вчинення правочину, якщо вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 50 відсотків вартості чистих активів товариства станом на кінець попереднього кварталу, приймаються виключно загальними зборами учасників.

За результатами аналізу ст.ст.553-559 Цивільного кодексу України, під правове регулювання яких підпадає договір поруки, суд доходить до висновку, що за останнім поручителем надаються боржнику послуги, які у свою чергу мають специфічні ознаки та полягають у забезпеченні поручителем виконання боржником зобов`язання перед кредитором.

Відповідно до даних, які містить баланс (звіт про фінансовий стан) на 31 грудня 2018 Товариства з обмеженою відповідальністю «Добре Тепло» вартість чистих активів товариства становить 20000,00грн.

Відповідно до даних, які містить баланс (звіт про фінансовий стан) на 31 березня 2019 Товариства з обмеженою відповідальністю «Добре Тепло» вартість чистих активів товариства становить 170000,00грн.

За цих обставин слідує, що вартість послуг, що є предметом договору поруки №0102/6/1 від 01.02.2019, перевищує 50 відсотків вартості чистих активів товариства станом на кінець попереднього кварталу, а саме на суму 12990000,00грн., договору поруки №1305/6 від 13.05.2019 - на суму 59915000,00грн.

Отже, спеціальною умовою, в силу Закону, на вчинення вказаних договорів поруки є наявність рішення про надання згоди на таке загальними зборами учасників, і це є виключним правом останніх.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні договори від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Добре Тепло» підписано директором товариства Бондаренко В.В., який діяв лише на підставі Статуту, тобто без відповідного рішення загальних зборів учасників товариства.

Відтак, слідує вчинення правочинів представником позивача із перевищенням повноважень.

Частина третя статті 92 Цивільного кодексу України встановлює виняток із загального правила щодо визначення правових наслідків вчинення правочину представником із перевищенням повноважень (статті 203, 241 Цивільного кодексу України). Для третьої особи, яка уклала з юридичною особою договір, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи, в тому числі й повноважень виконавчого органу товариства, загалом не мають юридичної сили, хоча б відповідні обмеження й існували на момент укладення договору.

Разом із тим обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме вона, ця третя особа, вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема, достеменно знала про відсутність у виконавчого органу товариства необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це. Тягар доказування недобросовісності та нерозумності у поведінці третьої особи несе юридична особа.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.09.2016 у справі № 902/841/15.

Беручи до уваги те, що обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи у вчиненні даного роду договорів передбачено безпосередньо Законом України, не можна вважати відповідачів такими, що не обізнані про їх наявність, останні повинні були проявити розумну обачність.

Проте, як зазначалось, у договорах відсутнє посилання на відповідне рішення загальних зборів учасників товариства, міститься лише вказівка на статут, як підставу вчинення дій директором від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Добре Тепло».

Доказів звернення з боку відповідачів при укладанні спірних договорів поруки до директора позивача, або до іншої особи останнього, з проханням надати для ознайомлення рішення загальних зборів учасників про надання згоди на вчинення розглядуваних правочинів не надано, як і доказів звернення із проханням переглянути або ознайомитись з інформацією (даними) щодо розміру чистих активів підприємства.

Відтак не відстежується добросовісна та розумна дія відповідачів при укладанні оспорюваних договорів.

Твердження відповідач 1 в частині того, що він не знав і не міг знати про будь-які обмеження щодо укладання даних договорів директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Добре Тепло» не знаходять свого підтвердження.

Пункт 8.1.2 договору поруки №0102/6/1 від 01.02.2019 не можна розцінювати, як підтвердження наявності достатнього обсягу повноважень директора на вчинення цього договору, оскільки у ньому про таке мова не йдеться. Вказівка у цьому пункті на підтвердження того, що даний договір не суперечить будь-яким обмеженням, які є обов`язковими для поручителя, є завірянням лише щодо цього, тобто можливості позивача виступити у якості поручителя за відсутності суперечностей обмеженням щодо цього.

За відсутності рішення загальних зборів учасників про надання згоди на вчинення правочинів, а також беручи до уваги інші встановлені обставини справи, наявність або відсутність доказів пред`явлення претензій з боку загальних зборів товариства позивача до директора позивача в частині оскаржуваних договорів, у тому числі стосовно звернення до суду про стягнення з директора збитків, заподіяних укладанням спірних договорів поруки та до правоохоронних органів щодо вчинення директором позивача протиправних дій, не є визначальним при розгляді даного спору.

Відповідно до ст.241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

При оцінці обставин, що свідчать про схвалення правочину особою, яку представляла інша особа, необхідно брати до уваги, що незалежно від форми схвалення воно повинно виходити від органу або особи, уповноваженої відповідно до закону, установчих документів або договору вчиняти такі правочини або здійснювати дії, які можуть розглядатись як схвалення.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 20.03.2018 по справі №910/8794/16.

Отже, наведена норма застосовується, якщо представник має повноваження на вчинення правочину, але вчиняє його з перевищенням обсягу права на здійснення правочину, який встановлено особою, яку він представляє, діючи при цьому в межах закону.

При цьому, як слідує з обставин справи проводячи оплати за договорами поруки також перевищено обсяг права на здійснення повноважень, оскільки суми виконання перевищують 50 відсотків вартості чистих активів товариства станом на кінець кварталу, що передує складанню за кожним із договорів. Відтак зазначені дії (часткове виконання договорів поруки) не є доказами схвалення правочину особою, від імені якого укладено договори.

Правову позицію викладену у постановах Верховного Суду від 12.06.2019 у справі №908/3568/16, Верховного Суду України від 13.03.2017 у справі №760/8121/16-ц та від 20.06.2018 у справі №910/15832/17 не може бути застосовано у розглядуваному спорі, адже висновки цих судових актах викладені в контексті конкретних правовідносин, що не породжують таких (висновків) у даному випадку.

Інші твердження відповідача 1 не спростовують вищевикладені висновки, а отже відхиляються судом.

Враховуючи доведеність обставин укладення договорів поруки №0102/6/1 від 01.02.2019 та №1305/6 від 13.05.2019 з перевищенням повноважень директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Добре Тепло», а саме без відповідного рішення загальних зборів учасників товариства, що свідчить про відсутність внутрішньої волі юридичної особи на укладення цих правочинів, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання їх недійсними.

Разом з тим, згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

В силу норм статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 Цивільного кодексу України, статтями 207, 208 Господарського кодексу України. Правила, встановлені цими нормами, повинні застосовуватися господарськими судами в усіх випадках, коли правочин вчинений з порушенням загальних вимог частин першої-третьої, п`ятої статті 203 Цивільного кодексу України і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють підстави та наслідки недійсності правочинів, зокрема, статей 228, 229, 230, 232, 234, 235, 10571 Цивільного кодексу України, абзацу другого частини шостої статті 29 Закону України "Про приватизацію державного майна", частини другої статті 20 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", частини другої статті 15 Закону України "Про оренду землі", статті 12 Закону України "Про іпотеку", частини другої статті 29 Закону України "Про страхування", статті 78 Закону України "Про банки і банківську діяльність", статті 71 Закону України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності" тощо.

У відповідності до частини 2 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Органи юридичної особи діють у межах повноважень, наданих їм установчими документами та законом.

У відносинах з третіми особами слід виходити з презумпції наявності достатнього обсягу повноважень на здійснення дієздатності юридичної особи як у одноособового органу юридичної особи, так і її колегіального органу.

Договір поруки №0102/6/1 від 01.02.2019 та №1305/6 від 13.05.2019 в частині, що не перевищує 50 відсотків вартості чистих активів Товариства з обмеженою відповідальністю «Добре Тепло» станом на кінець попереднього кварталу, укладено директором товариства у межах наданих йому повноважень на підставі статуту.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання недійсним на підставі частини 2 статті 203 Цивільного кодексу України договору поруки №0102/6/1 від 01.02.2019 та №1305/6 від 13.05.2019 в частині, що перевищує 50 відсотків вартості чистих активів Товариства з обмеженою відповідальністю «Добре Тепло» станом на кінець попереднього кварталу.

За результатами розгляду даного спору вбачається його виникнення за винних дій як позивача, так і відповідачів, судові витрати зі сплати судового збору підлягають віднесенню пропорційно на кожну із сторін.

Керуючись ст.ст.4, 7, 13, 42, 73-81, 86, 129, ч.9 ст.165, ст.ст.233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Добре Тепло», м.Маріуполь, Донецька обл., до відповідача1, Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго», м.Київ, відповідача 2, Товариства з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Матрони Московської», м.Торецьк, Донецька обл., про визнання недійсними договорів поруки №0102/6/1 від 01.02.2019 та №1305/6 від 13.05.2019 задовольнити частково.

2. Визнати договір поруки №0102/6/1 від 01.02.2019 укладений між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго», Товариством з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Матрони Московської» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Добре Тепло» до договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» від 27.12.2018 недійсним в частині, що перевищує 50 відсотків вартості чистих активів Товариства з обмеженою відповідальністю «Добре Тепло» станом на кінець попереднього кварталу, а саме в частині забезпечення виконання зобов`язання у розмірі 12990000,00грн. та обсягу відповідальності у розмірі 12990000,00грн.

3. Визнати договір поруки №1305/6 від 13.05.2019 укладений між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго», Товариством з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Матрони Московської» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Добре Тепло» недійсним в частині, що перевищує 50 відсотків вартості чистих активів Товариства з обмеженою відповідальністю «Добре Тепло» станом на кінець попереднього кварталу, а саме в частині забезпечення виконання зобов`язання у розмірі 59915000,00грн. та обсягу відповідальності у розмірі 59915000,00грн.

4. Стягнути з Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (04080, м.Київ, Подільський район, вул.Кирилівська, б.85, , банківські реквізити не вказано) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Добре Тепло» (87515, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Енгельса, б.60, офіс 110, , банківські реквізити не вказано) відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 1401,33грн.

5. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Матрони Московської» (85201, Донецька область, м.Дзержинськ (нині м.Торецьк), вул.Фестивальна, б.1, , банківські реквізити не вказано) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Добре Тепло» (87515, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Енгельса, б.60, офіс 110, , банківські реквізити не вказано) відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 1401,33грн.

6. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

7. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

8. В судовому засіданні 29.04.2020 ухвалено рішення (вступна та резолютивна частини рішення).

9. Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Звернути увагу сторін на п.4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України (зміни, внесені згідно із Законом №540-IX від 30.03.2020).

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст судового рішення складено 12.05.2020.

Суддя О.В. Кротінова