ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18.05.2020 Справа№ 914/1152/20

Господарський суд Львівської області у складі судді Кидисюка Р.А., розглянувши заяву Акціонерного товариства «Укрсиббанк», м. Львів

про забезпечення позову

у справі за позовом: Акціонерного товариства «Укрсиббанк», м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Яворина», м. Новояворівськ Яворівського району Львівської області

про стягнення 285950,58 грн заборгованості за Договором овердрафту

Представники сторін: не викликались

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Яворина» про стягнення 285950,58 грн заборгованості за Договором овердрафту.

Ухвалою суду від 18.05.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 16.06.20.

Разом з позовною заявою позивачем до суду подано заяву (вх.№1164/20 від 14.05.2020) про забезпечення позову, відповідно до якої позивач просить суд винести ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно - нежитлове приміщення - торговий комплекс та кафе бар, загальною площею 3103,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258, що знаходиться за адресою - Львівська обл., Яворівський р-н, м. Новояворівськ, вул. Бандери С., буд. 36, що належить ТОВ «Яворина» на праві спільної часткової власності у розмірі 86/100 частки.

В якості підстав для вжиття заходів забезпечення позову заявник зазначає:

1. Тривале невиконання відповідачем умов договору щодо повернення кредитних коштів у строк, встановлений договором, а саме з серпня 2019 року та відсутність на рахунку клієнта достатніх коштів, на які може бути звернуто стягнення, що підтверджується випискою за особовим рахунком;

2. Значний розмір заборгованості відповідача перед позивачем - 285950,58 грн;

3. З метою усунення реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову, що спричинена ухиленням від виконання відповідачем своїх зобов`язань;

4. Наданий відповідачу кредит не був забезпечений майном (заставою, порукою), оскільки це короткостроковий кредит, що надається позичальнику понад залишок його коштів на рахунку в банку в межах заздалегідь обумовленої суми. Тому неможливо звернути стягнення на предмет забезпечення;

5. В зв`язку з відсутністю коштів у відповідача рішення суду про стягнення коштів у розмірі 285950,58 грн може бути виконано шляхом звернення стягнення на майно боржника під час процедури виконавчого провадження. За час розгляду справи у суді та набрання рішенням суду законної сили відповідач з метою уникнення стягнення може вжити заходів до відчуження свого майна, що в подальшому зробить неможливим виконання рішення суду.

На думку заявника, невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Враховуючи ціну позову та збитки, які може понести позивач внаслідок неможливості виконання рішення суду в майбутньому, застосування заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно боржника є доцільним та сприятиме належному виконанню рішення суду.

На підтвердження належності на праві власності майна відповідачу позивачем долучено Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.04.2020 року за №205822658.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 частини 1 статті 137 ГПК України передбачено, зокрема, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або грошові кошти суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами або майном, а тому може застосуватись у справі, у якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів. При цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватись майна, що належить до предмета спору (позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в п.6.2 постанови від 25.02.2019р. у справі №908/685/18, п.13 постанови від 15.01.2019р. у справі №915/870/18).

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Крім цього, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Перевіривши зазначені позивачем фактичні обставини, дослідивши долучені до заяви докази, а також оцінивши інформацію, яка міститься у відкритих джерелах мережі Інтернет щодо боржника та Витягу з ЄДРЮО та ФОП на предмет існування у боржника виконавчих проваджень, суд не вважає доведеною та належним чином підтвердженою необхідність вжиття заходів забезпечення позову у зазначений позивачем спосіб, виходячи з наступного.

Суд зазначає, що метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також забезпечення можливості реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Наведені Заявником підстави для застосування заходів забезпечення позову не відповідають принципам обґрунтованості і адекватності, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також не доводять імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Так, тривале невиконання відповідачем умов договору щодо повернення кредитних коштів у строк, встановлений договором, а саме з серпня 2019 року та відсутність на рахунку клієнта достатніх коштів, на які може бути звернуто стягнення, не свідчить про існування обставин, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, як цього вимагає ст. 136 ГПК України.

Несплата боргу не підтверджує необхідності вжиття зазначеного заходу забезпечення позову, а його наявність та розмір будуть предметом дослідження у процесі розгляду справи.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість відчуження відповідачем свого майна за час розгляду справи у суді та набрання рішенням суду законної сили з метою уникнення стягнення не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви без наведення відповідного обґрунтування та долучення відповідних підтверджуючих доказів.

Суд, вирішуючи питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належить відповідачу, повинен дотриматися розумного балансу між необхідністю забезпечити можливе майбутнє виконання судового рішення та неприпустимістю блокування господарської діяльності відповідача.

Покликаючись на правові висновки, викладені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в п.6.2 постанови від 25.02.2019р. у справі №908/685/18, п.13 постанови від 15.01.2019р. у справі №915/870/18, заявник так і не надав суду доказів, які б підтверджували припущення позивача щодо того, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав чи інтересів заявника.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Заява про забезпечення позову (вх.№1164/20 від 14.05.2020) містить лише посилання на те, що невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, проте, жодного обґрунтування, в тому числі доказів, наявності підстав для таких висновків, заявником не наведено.

Враховуючи наведене, у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства «Укрсиббанк» (вх.№1164/20 від 14.05.2020) про забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в Західному апеляційному господарському суді в порядку та строки, передбачені розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 18.05.2020.

Суддя Кидисюк Р.А.