СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2020 р. Справа № 917/1541/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Барбашова С.В. , суддя Попков Д.О.

за участі секретаря судового засідання Полупан Ю.В.,

за участі представників учасників справи:

позивача - не з`явився;

1-го відповідача - не з`явився;

2-го відповідача - не з`явився;

1-ї третьої особи - не з`явився;

2-ї третьої особи - не з`явився,

розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача - Північно-східного офісу Державної аудиторської служби України в особі Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області (вх. № 390П/3) на рішення Господарського суду Полтавської області від 05 грудня 2020 року (повний текст складено 16.12.2019) у справі № 917/1541/19

за позовом Північно-східного офісу Державної аудиторської служби України в особі Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області, м. Полтава,

до: 1) Виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Машівського району, с. Михайлівка Машівського району Полтавської області;

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС", м. Київ;

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів:

1) Акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи Полтавагаз, м. Полтава;

2) Акціонерне товариство УКРТРАНСГАЗ, м. Київ;

про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2019 року Північно-східний офіс Державної аудиторської служби України в особі Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовом до Виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Машівського району та ТОВ "УКР ГАЗ РЕСУРС" про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину - договору про постачання природного газу № 1 від 10.01.2019, укладеного між ТОВ "УКР ГАЗ РЕСУРС" та Виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Машівського району. Позовні вимоги обґрунтовує з посиланням на нікчемність вказаного договору про закупівлю, оскільки 1-м та 2-м відповідачами при укладенні договору було допущено порушення законодавства у сфері закупівель щодо строків, передбачених ч. 2 ст. 32 та абз. 8 ч. 3 ст. 35 Закону № 922-VIII «Про публічні закупівлі».

В процесі розгляду справи Господарським судом Полтавської області ухвалою від 01.10.2019 залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 1) АТ Оператор газорозподільної системи Полтавагаз та 2) АТ УКРТРАНСГАЗ.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 05.12.2019 у справі № 917/1541/19 (суддя Киричук О.А.) у позові відмовлено повністю.

Повний текст зазначеного рішення складено 16.12.2019 та його копію отримано позивачем - Північно-східним офісом Державної аудиторської служби України в особі Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області 26.12.2019, що підтверджується поштовим зворотним рекомендованим повідомленням № 772 (а.с. 109).

Позивачем - Північно-східним офісом Державної аудиторської служби України в особі Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області 13.01.2020 подано до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Полтавської області апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що в ході здійсненого позивачем моніторингу закупівлі природного газу, проведеної виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Машівського району Полтавської області, встановлено ряд порушень, які відображені у висновку про результати моніторингу, затвердженому 25 лютого 2019 року (оприлюднено в електронній системі закупівель відповідно до норм частини шостої статті 71 Закону № 922-VIII). Зокрема, в ході проведення моніторингу встановлено, що укладення договору на постачання природного газу № 1 від 10.01.2019 між виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Машівського району та ТОВ «УКР ГАЗ РЕСУРС» здійснено з порушенням вимог частини 2 статті 32 Закону № 922-VIII «Про публічні закупівлі», відповідно до ч. 1 ст. 37 якого договір про закупівлю є нікчемним у разі його укладення з порушенням строків. Дані обставини перевірені та підтверджені судом першої інстанції, у зв`язку з чим судом зроблено висновок, що зазначений договір є нікчемним.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 215, ч. 5 ст. 216 Цивільного кодексу України та позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 04.06.2019 по справі № 916/3156/17, зазначає, що визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. Тому позивач звернувся з позовом щодо застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, укладеного між ТОВ «УКР ГАЗ РЕСУРС» та Виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Машівського району.

Відповідно до п. 10 ст. 10 Закону «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надається право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів. Апелянт вважає, що невиконання виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Машівського району зобов`язання щодо усунення порушення, яке міститься у висновку про результати моніторингу закупівлі, унеможливлює досягнення якісного результату щодо здійснення державного фінансового контролю за дотриманням законодавства про закупівлі. Отже застосування наслідків недійсності правочину спрямоване на захист порушеного та охоронюваного інтересу позивача, який є органом державного фінансового контролю. Зазначає, що Виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Машівського району протягом січня-вересня 2019 року було спожито природний газ в обсягах, визначених нікчемним договором, тому застосувати реституцію у вигляді повернення останнім в натурі одержане майно (природний газ) на користь ТОВ «УКР ГАЗ РЕСУРС» є неможливим, отже в даному випадку єдиним варіантом, який можливо застосувати сторонами за договором від 10 січня 2019 року № 1, є відшкодування вартості того, що одержано за договором, за цінами, які існують на момент відшкодування, як це передбачено ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України. Даний варіант поведінки спрямований на вжиття сторонами дій, які мають на меті застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, тому твердження суду першої інстанції про відсутність чіткості та зрозумілості в позовних вимогах Північно-східного офісу Держаудитслужби в особі Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області вважає безпідставним.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.02.2020 у справі № 917/1541/19 задоволено клопотання позивача про поновлення строку на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача, встановлено відповідачу строк до 16.03.2020 для подання відзиву на апеляційну скаргу, призначено справу до розгляду на 19.03.2020 о 10:00 год.

13.03.2020 у зв`язку з відпусткою судді Істоміної О.А. проведено повторний автоматичний розподіл справи № 917/1541/19 та для розгляду зазначеної справи визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Барбашова С.В., суддя Попков Д.О.

За приписами ч. 14 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, у разі зміни складу суду, розгляд справи починається спочатку.

Ухвалами Східного апеляційного господарського суду від 19.03.2020 та від 14.04.2020 розгляд справи відкладено на 14.04.2020 та 12.05.2020 відповідно.

Перший відповідач у клопотанні від 14.04.2020 за вх. № 3542 зазначає, що вважає апеляційну скаргу безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду законним та обґрунтованим, а тому просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити та розглядати справу без участі його представника.

Третя особа АТ Оператор газорозподільної системи Полтавагаз у відзиві на апеляційну скаргу (вх. № 2641 від 17.03.2020) проти доводів апеляційної скарги заперечує, просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що позивач - Північно-східний офіс Держаудитслужби в особі Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області, до звернення з позовною заявою до Господарського суду Полтавської області не виконало вимоги Положення про Державну аудиторську службу України, а саме в матеріалах справи відсутні результати, які відображені в установленому порядку щодо проведених заходів для усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб. Також матеріали судової справи не містять вимоги до керівників або інших осіб установи, що контролюють усунення виявлених порушень законодавства, виявлених під час здійснення державного фінансового контролю. Всупереч вимогам Положення про державну аудиторську службу України, позивач звернувся з позовними вимогами про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. На час вирішення даної справи в суді першої інстанції договір про постачання природного газу № 1 від 10.01.2019 є виконаним повністю, тому вимога позивача про застосування наслідків нікчемності даного правочину не спрямована на поновлення прав позивача, які він вважає порушеними та не відповідає вимогам щодо ефективного способу захисту порушеного права. Крім того, зміст позовної заяви свідчить про те, що позивач у даній заяві просить суд застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину без конкретизації таких наслідків, що свідчить про обрання ним неналежного способу захисту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 № 343 Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, подовжено карантин до 22.05.2020, дію карантинних обмежень послаблено, з 12.05.2020 дозволено відновити діяльність адвокатів, нотаріусів, аудиторів тощо та проведення заходів, необхідних для забезпечення роботи органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Представники учасників справи в судове засідання 12.05.2020 не з`явилися, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце його проведення, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення №№ 664, 656, 648, 630, 621, 613 про вручення їм копій ухвали, якою було призначено розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Представник позивача - Північно-східного офісу Державної аудиторської служби України в особі Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області 12.05.2020 за вх. № 11-20/4428 подав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, з посиланням на подовження карантину до 22.05.2020.

У відповідності до ч. 1 ст. 202 та ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи вищезазначене, зважаючи на вимоги ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України та те, що карантинні обмеження з 12.05.2020 були послаблені, явка сторін в судове засідання не визнавалася обов`язковою, розгляд даної справи неодноразово відкладався, від сторін не надійшло жодних пояснень в письмовому або електронному вигляді, а також враховуючи, що в матеріалах справи достатньо документів для розгляду справи по суті, з метою недопущення невиправданого затягування судового процесу й порушення прав учасників справи щодо розгляду справи впродовж розумного строку, колегія суддів відмовила в задоволенні клопотання позивача про перенесення розгляду справи на іншу дату.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі, відзиві на апеляційну скаргу доводи позивача та третьої особи АТ Оператор газорозподільної системи Полтавагаз, перевіривши в межах вимог апеляційної скарги правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як свідчать матеріали справи та встановлено господарським судом першої інстанції, Виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Машівського району 15 листопада 2018 року на веб-порталі Уповноваженого органу оприлюднено оголошення про проведення відкритих торгів щодо закупівлі газу природного (09120000-6 - Газове паливо) за кодом предмету закупівлі ДК 021:2015 (СРУ 2008) - 09120000-6 Газове паливо газ природний.

У відкритих торгах взяли участь шість учасників - ТОВ Газова компанія Інвестсервіс, ТОВ УКР ГАЗ РЕСУРС, ТОВ ЕКОТЕХНОІНВЕСТ, ТОВ ЮГ- ГАЗ, ТОВ ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ, ТОВ УКРТРАНССЕРВІС-ГРУП.

За результатами електронного аукціону та засідання тендерного комітету Виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Машівського району (протокол засідання № 3 від 10.12.2018) переможцем визначено Товариство з обмеженою відповідальністю УКР ГАЗ РЕСУРС з ціновою пропозицією 2437594,20 грн, з яким в подальшому укладено договір на постачання природного газу № 1 від 10 січня 2019 року (далі - Договір).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач в обґрунтування позову посилається на те, що в ході проведеного ним моніторингу, встановлено, зокрема, що всупереч ч. 2 ст. 32 Закону № 922-VIII, п. 2 розділу VI тендерної документації, договір про постачання природного газу № 1 між ТОВ УКР ГАЗ РЕСУРС та Виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Машівського району укладено 10.01.2019, на 31 день з дня прийняття рішення про намір укласти договір.

У зв`язку з встановленими порушеннями законодавства у сфері закупівель, керуючись ст.ст. 2, 5 Закону України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області зобов`язало виконавчий комітет Михайлівської сільської ради Машівського району здійснити заходи щодо усунення виявлених порушень та відповідно до ч. 8 ст. 7-1 Закону № 922-VIII протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення висновку оприлюднити через електронну систему закупівель інформацію та/або документи, що свідчать про усунення порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель, викладених у висновку, або аргументовані заперечення до висновку, або інформацію про причини неможливості усунення виявлених порушень.

Однак, за твердженням позивача, на момент звернення до суду Виконавчий комітет Михайлівської сільської ради Машівського району не вжив заходів щодо усунення порушень вимог чинного законодавства, що є порушенням ч. 2 ст. 15 Закону України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні, в частині того, що законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими до виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.

У зв`язку із даними обставинами позивач звернувся до суду з позовом про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину - договору про постачання природного газу № 1 від 10 січня 2019 року, укладеного між ТОВ УКР ГАЗ РЕСУРС та Виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Машівського району.

Місцевий господарський суд, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з наступного.

Першим та другим відповідачами порушено строк на укладення договору про закупівлю з учасником, якого визнано переможцем, в зв`язку з чим договір про постачання природного газу № 1 між ТОВ УКР ГАЗ РЕСУРС та Виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Машівського району є нікчемним.

Станом на 01.05.2019 Виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради проведено повний розрахунок за фактично спожитий газ і на час розгляду справи в суді газопостачання до закладів підпорядкованих відділу освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Машівського району Полтавської області здійснюватиметься ТОВ ГК ІНВЕСТСЕРВІС, договірні відносини з ТОВ УКР ГАЗРЕСУРС у першого відповідача відсутні.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 4, чч. 1-3 ст. 13, ч. 3 ст. 162 ГПК України, ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України, позивач при зверненні до суду з позовом мав сформулювати заявлені вимоги таким чином, щоб вони відповідали ефективному способу захисту права, були чіткими та зрозумілими. Однак, заявлена позивачем вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину - договору про постачання природного газу № 1 від 10.01.2019, укладеного між ТОВ УКР ГАЗ РЕСУРС та Виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Машівського району, є такою, що не відповідає наведеним вище вимогам та ефективному способу захисту.

Ні в тексті позовної заяви, ні в прохальній її частині позивачем не вказано, які саме наслідки недійсності нікчемного правочину він просить застосувати у даній справі.

Виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради протягом січня-вересня 2019 року було спожито природний газ, в обсягах, визначених Договором, застосувати реституцію у вигляді повернення останнім в натурі одержаного майна (товару природного газу) на користь ТОВ УКР ГАЗ РЕСУРС не видається можливим. Враховуючи положення частини 4 розділу 1 глави І Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП № 2493 від 30.09.2015, для застосування реституції, шляхом повернення в натурі отриманого відповідачем 1 майна (природного газу), останньому необхідно набути статус постачальника природного газу, укласти відповідний договір з Оператором ГТС та мати ліцензію на здійснення діяльності з постачання природного газу, що об`єктивно є неможливим. З аналогічних підстав перший відповідач не може отримати доступ до газових сховищ АТ Укртрансгаз для здійснення реституції та повернення другому відповідачу спожитого за Договором природного газу, оскільки 1-й відповідач не є трейдером (постачальником природного газу). Так само не є доцільним повернення грошових коштів один одному за поставлений/спожитий природний газ;

У постанові від 04.06.2019 у справі № № 577/5321/17 Велика Палата Верховного Суду висловила свою позицію, що саме за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. Проте позивачем не надано жодних доказів на підтвердження наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину і жодна зі сторін на наявність такого спору не посилається.

Таким чином, господарський суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується із таким висновком місцевого господарського суду, зважаючи на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору в даній справі є вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, укладеного в межах процедури, встановленої Законом України "Про публічні закупівлі".

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст.1 Закону України "Про публічні закупівлі", публічною закупівлею є придбання замовником товарів, робіт і послуг у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з пп. 5, 9, 18, 32 ст. 1 Закону України Про публічні закупівлі: договір про закупівлю - договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари; замовники - органи державної влади, органи місцевого самоврядування та органи соціального страхування, створені відповідно до закону, а також юридичні особи (підприємства, установи, організації) та їх об`єднання, які забезпечують потреби держави або територіальної громади, якщо така діяльність не здійснюється на промисловій чи комерційній основі. При цьому предмет закупівлі - це товари, роботи чи послуги, що закуповуються замовником у межах єдиної процедури закупівлі, щодо яких учасникам дозволяється подавати тендерні пропозиції або пропозиції на переговорах (у разі застосування переговорної процедури закупівлі).

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону № 922-VIII, замовник укладає договір про закупівлю з учасником, який визнаний переможцем торгів протягом строку дії його пропозиції, не пізніше ніж через 20 днів з дня прийняття рішення про намір укласти договір про закупівлю відповідно до вимог тендерної документації та пропозиції учасника-переможця. З метою забезпечення права на оскарження рішень замовника договір про закупівлю не може бути укладено раніше ніж через 10 днів з дати оприлюднення на веб- порталі Уповноваженого органу повідомлення про намір укласти договір про закупівлю.

Також згідно з пунктом 2 розділу VI тендерної документації щодо проведення процедури відкритих торгів щодо закупівлі за предметом згідно коду ДК 021:2015 (СРУ 2008) - 09120000-6 - газове паливо газ природний (затвердженої головою тендерного комітету Полішко С.О. на засіданні тендерного комітету Виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Машівського району (протокол № 2 від 15.11.2018) (далі - тендерна документація)) замовник укладає договір про закупівлю з учасником, якого визнано переможцем торгів, протягом строку дії його пропозиції не пізніше ніж через двадцять днів з дня прийняття рішення про намір укласти договір про закупівлю відповідно до вимог тендерної документації та пропозиції учасника-переможця.

Отже, як правильно зазначив господарський суд першої інстанції, ч. 2 ст. 32 Закону № 922-VIII та п. 2 розділу VI тендерної документації визначено однакові строки укладення договору про закупівлю з учасником, якого визнано переможцем.

Як свідчать матеріали справи, рішення про намір укласти договір про закупівлю тендерним комітетом виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Машівського району прийнято 10.12.2018, що підтверджується протоколом засідання тендерного комітету Виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Машівського району № 3 від 10.12.2018.

За результатами електронного аукціону та засідання тендерного комітету Виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Машівського району (протокол засідання № 3 від 10.12.2018) переможцем визначено Товариство з обмеженою відповідальністю УКР ГАЗ РЕСУРС, з яким 10 січня 2019 року укладено договір на постачання природного газу № 1 від 10 січня 2019 року.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону України Про публічні закупівлі від 25.12.2015 договір про закупівлю є нікчемним у разі його укладення з порушенням строків, передбачених частиною другою статті 32 та абзацом восьмим частини третьої статті 35 цього Закону, крім випадків зупинення перебігу строків у зв`язку з розглядом скарги органом оскарження відповідно до статті 18 цього Закону.

Частиною 1 статті 18 Закону № 922-VIII визначено, що скарга до органу оскарження подається суб`єктом оскарження у формі електронного документа через електронну систему закупівель.

Доказів щодо подання відповідної скарги до органу оскарження, суду не надано. Отже, зупинення перебігу строків, визначених ч. 1 ст. 37 Закону № 922-VIII, не мале місце.

Таким чином колегія суддів погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що першим та другим відповідачами було порушено строк укладення договору про закупівлю з учасником, якого визнано переможцем, в зв`язку з чим договір про постачання природного газу № 1, укладений між ТОВ УКР ГАЗ РЕСУРС та Виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Машівського району, є нікчемним.

Також з матеріалів справи вбачається, що, керуючись статтями 2 та 5 Закону України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області зобов`язало виконавчий комітет Михайлівської сільської ради Машівського району здійснити заходи щодо усунення виявлених порушень та відповідно до частини 8 статті 7-1 Закону № 922-VIII протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення висновку оприлюднити через електронну систему закупівель інформацію та/або документи, що свідчать про усунення порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель, викладених у висновку, або аргументовані заперечення до висновку, або інформацію про причини неможливості усунення виявлених порушень.

Виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради на адресу ТОВ УКР ГАЗ РЕСУРС направлено листа від 17.05.2019 № 02-33/467 щодо припинення постачання до належних сільській раді об`єктів природного газу. Разом з тим, повідомлено, що станом на 01.05.2019 Виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради проведено повний розрахунок за фактично спожитий газ, а тому подальший відбір природного газу, що передбачався за умовами Договору припиняється.

У зв`язку із незгодою ТОВ УКР ГАЗ РЕСУРС щодо розірванням договору за згодою сторін, Виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради повторно направлено лист від 13.06.2019 № 532 стосовно припинення подальшого відбору природного газу.

Крім того, на адресу Машівської дільниці Карлівського РГП направлено листа від 13.06.2019 № 533, як оператору ГРМ згідно Договору розподілу природного газу від 21.01.2019 № 17, щодо припинення постачання газу до належних органу місцевого самоврядування об`єктів природного газу, постачальником якого є ТОВ УКР ГАЗРЕСУРС.

Рішенням Михайлівської сільської ради Машівського району Полтавської області від 17.07.2019 припинено роботу вказаного відокремленого відділу та створено відділ освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Михайлівської сільської ради як окрему юридичну особу. А також, згідно засідання тендерного комітету відділу освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Машівського району Полтавської області (протокол № 3 від 25.09.2019) прийнято пропозицію Учасника ТОВ ГК ІНВЕСТСЕРВІС за результатами процедури відкритих торгів на закупівлю за предметом згідно коду ДК 021:2015 (CPV2008) - 09120000-6 -Газове паливо) (газ природний) та подано на оприлюднення повідомлення про намір укласти договір відповідно до вимог Закону.

Враховуючи вищезазначені обставини, на даний час за договором на постачання природного газу № 1 від 10 січня 2019 року сторонами здійснено певні дії щодо його виконання . Поряд з цим, наразі договірні відносини з ТОВ УКР ГАЗРЕСУРС у першого відповідача відсутні і новим постачальником природного газу за результатами торгів визначено іншу юридичну особу - ТОВ ГК ІНВЕСТСЕРВІС, договірні відносини з ТОВ УКР ГАЗРЕСУРС.

Звертаючись до суду з позовом, вказуючи на нікчемність договору, позивач способом захисту права в даному випадку визначив наступний - застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину - договору про постачання природного газу № 1 від 10 січня 2019 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю УКР ГАЗ РЕСУРС та Виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Машівського району.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що позивач не набув процесуальної правосуб`єктності щодо подання такого позову, зважаючи на таке.

Частиною 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням).

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абзаців 8 та 10 статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» орган державного фінансового контролю має такі повноваження, пов`язані із поданням позовів до суду:

- порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства;

- звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Отже, зазначений Закон не наділяє органи фінансового контролю повноваженнями безпосередньо звертатися до суду із позовами про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, а лише надає їм право ставити питання перед відповідними державними органами щодо подання позовів про визнання правочинів недійсними.

Крім того, наказом Північно-Східного офісу Держаудитслужби від 25.08.2016 № 2, зокрема затверджено Положення про Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області.

Зазначеним положенням встановлено завдання та повноваження позивача, зокрема і щодо звернення до суду із відповідними позовами.

Так, відповідно до абз. 7 п. 4 даного Положення, позивач вживає в установленому порядку заходів щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, зокрема, шляхом внесення до керівництва офісу пропозиції щодо звернення до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Також, відповідно до абзацу 17 пункту 6 зазначеного Положення позивач має право порушувати питання щодо вилучення в судовому порядку до бюджету виявлених під час проведення ревізії прихованих, занижених валютних та інших платежів, вносити керівництву Офісу пропозиції щодо порушення перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування у разі, коли отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються із порушенням законодавства.

Крім того, відповідно до абзацу 18 пункту 6 цього Положення позивач має право вносити керівництву Офісу пропозиції щодо :

- порушення перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених з порушенням законодавства;

- стягнення в судовому порядку в дохід держави коштів, отриманих підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства.

Отже, серед визначених Положенням повноважень позивача відсутні повноваження щодо безпосереднього звернення до суду із позовами про застосування наслідків недійсності правочинів

При цьому, вказаним вище Положенням до повноважень позивача, які стосуються позовів щодо визнання недійсними правочинів, віднесено лише право порушувати питання перед відповідними державними органами про визнання недійсними договорів, укладених з порушенням законодавства.

Таким чином, позивач не має відповідної правосуб`єктності щодо подання позову у даній справі про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Захист цивільних прав та інтересів судом здійснюється у спосіб, встановлений законом або договором.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Виходячи із змісту ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з чч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Крім того, слід зазначити, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Як зазначив суд 1 інстанції «Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів».

Рішеннями Європейського Суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції»).

З урахуванням наведеного, позивач звертаючись до суду з даним позовом мав сформулювати заявлені вимоги таким чином, щоб вони відповідали ефективному способу захисту права, були чіткими та зрозумілими.

Однак, заявлена позивачем вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину - договору про постачання природного газу № 1 від 10 січня 2019 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю УКР ГАЗ РЕСУРС та Виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Машівського району, є такою, що не відповідає наведеним вище вимогам та ефективному способу захисту.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ані в тексті позовної заяви, ані в прохальній її частині позивачем не конкретизовано, які саме наслідки недійсності нікчемного правочину він просить застосувати у даній справі.

Так, відповідно до п. 1.1 договору, Постачальник постачає природний газ Споживачеві в обсягах і порядку, передбачених Договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках та на умовах, передбачених Договором.

Враховуючи, що виконкомом Михайлівської с/р протягом січня вересня 2019 року було спожито природний газ, в обсягах, визначених Договором, застосувати реституцію у вигляді повернення останнім в натурі одержаного майна (природного газу) на користь ТОВ УКР ГАЗ РЕСУРС не видається можливим.

Крім того, для здійснення постачання газу на об`єкти Споживача, Постачальник повинен отримати доступ до віртуальної торгової точки, якою, відповідно до частини 4 розділу 1 глави І Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП № 2493 від 30.09.2015 (надалі Кодекс ГТС), є точка в газотранспортній системі з невизначеним фізичним розташуванням, у якій замовники послуг транспортування можуть здійснювати передачу природного газу, поданого до газотранспортної системи, на щоденній основі згідно з вимогами цього Кодексу.

Такий доступ надається на підставі договору, що укладається між замовником таких послуг (ТОВ УКР ГАЗ РЕСУРС) та Оператором газотранспортної системи (АТ Укртрансгаз, надалі Оператор ГТС).

Таким чином, для застосування реституції, шляхом повернення в натурі отриманого Відповідачем 1 майна (природного газу), останньому необхідно набути статус постачальника природного газу, укласти відповідний договір з Оператором ГТС та мати ліцензію на здійснення діяльності з постачання природного газу, що об`єктивно є неможливим.

З аналогічних підстав перший відповідач не може отримати доступ до газових сховищ АТ Укртрансгаз для здійснення реституції та повернення Відповідачу 2 спожитого за Договором природного газу, оскільки Відповідач 1 не є трейдером (постачальником природного газу).

Так само не є доцільним повернення грошових коштів один одному за поставлений/спожитий природний газ.

Крім того, при вирішенні спору у даній справі суд позбавлений можливості застосувати наслідки нікчемності цього правочину за власною ініціативою за відсутності у справі документів для здійснення розрахунків щодо вартості того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування збитків, чи інших правових наслідків, передбачені ЦК України або іншими законами за наслідками нікчемного правочину.

Також, в постанові від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17 Велика Палата Верховного Суду не погодилася з висновками, викладеними в постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 577/5321/17, від 03 жовтня 2018 року у справі № 369/2770/16-ц , від 07 листопада 2018 року у справі № 357/3394/16-ц та у постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі № 6-308цс16, у частині застосування таких способів захисту прав та інтересів, як визнання нікчемного правочину недійсним і встановлення нікчемності правочину. У зв`язку з цим Велика Палата Верховного Суду відступила від правових висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду та Верховного Суду України у цій частині.

При цьому, в зазначеній постанові від 04.06.2019 Велика Палата Верховного Суду висловила свою позицію, що саме за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину. При цьому, жодна зі сторін і не посилається на наявність такого спору за договором про постачання природного газу № 1 від 10 січня 2019 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю УКР ГАЗ РЕСУРС та Виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Машівського району.

Отже, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що обраний позивачем спосіб захисту не є ефективним, оскільки не спрямований на відновлення права, яке позивач вважає порушеним і, до того ж, не відповідає економічним інтересам сторін.

Таким чином, правові підстави для задоволення позову відсутні.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, повністю з`ясував обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому підстави для скасування або зміни вказаного рішення відсутні.

Оскільки апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, то, з урахуванням положень статті 129 ГПК України, здійснені ним судові витрати за апеляційною скаргою відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 129, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 05.12.2020 у справі № 917/1541/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 18.05.2020.

Головуючий суддя Н.М. Пелипенко

Суддя С.В. Барбашова

Суддя Д.О. Попков