ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"15" травня 2020 р. м. Ужгород Справа № 907/286/20

Суддя господарського суду Закарпатської області Ушак І.Г.,

розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» , м. Ужгород (ТОВ Закарпаттяенергозбут) про видачу судового наказу за вимогою

до боржника приватного підприємства «Ужгород-Трейд», м. Ужгород (ПП Ужгород-Трейд)

про стягнення грошової заборгованості на суму 60621,93 грн. за спожиту активну електричну енергію та вартості судових витрат на загальну суму 1710,20 грн. (включаючи судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу),

ВСТАНОВИВ:

08.05.2020р. до Господарського суду Закарпатської області звернулось ТОВ Закарпаттяенергозбут із заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника ПП УжгородТрейд грошової заборгованості на суму 60 621,93 грн. за спожиту активну електричну енергію, стверджуючи про порушення боржником умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (заявником у даній справі) «публічного договору приєднання», розробленого заявником на підставі типового договору, до якого, вважає, боржник приєднався шляхом оплати отриманих рахунків та фактом споживання електроенергії.

Посилається при цьому на приписи ст. 63 та п. 13 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії», за змістом яких йдеться про те, що договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті, а фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

З огляду на наведене заявник вважає, що заборгованість, про стягнення якої в порядку наказного провадження йдеться у даній справі, виникла з виконання сторонами умов публічного договору, який «не потребує його підписання у письмовій (в тому числі електронній) формі з кожним споживачем». На обґрунтування вимог заявник долучив до матеріалів справи, зокрема, копію публічного договору про постачання електроенергії постачальником універсальних послуг, копії рахунків постачальника, копії банківських виписок про оплату боржником рахунків постачальника.

Розглядаючи зазначену заяву, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 12 ГПК України господарське судочинство здійснюється у порядку наказного провадження та позовного провадження (загального або спрощеного).

За приписами ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 148 цього кодексу.

Статтею 148 ГПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 1 ст. 148); особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір (ч. 2 ст. 148).

Копію договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 150 ГПК України належить додати до поданої суду заяви про видачу судового наказу.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст.154 ГПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 148 цього Кодексу; про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152).

Суд з огляду на фактичні обставини даної справи та наведені приписи процесуального закону, що регулюють питання здійснення наказного провадження у господарському процесі, дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу за заявою ТОВ Закарпаттяенергозбут про стягнення з боржника ПП Ужгород-Трейд грошової заборгованості на суму 60621,93 грн., оскільки така виникла з договірних відносин сторін, які не оформлені у письмовій формі.

При цьому, суд приймає до уваги, що укладення договірних відносин сторін шляхом приєднання боржника до публічного договору заявника фактом оплати рахунків отриманих від останнього та фактом споживання електроенергії відповідає вищенаведеним приписам ст. 63 та п. 13 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії», однак така форма укладення договору не є письмовою (в тому числі електронною) формою договору, наявністю якого обумовлюється видача судового наказу за вимогами про стягнення грошової заборгованості у порядку наказного провадження згідно ч. 1. ст 148 ГПК України. Тобто, враховуючи порядок здійснення судочинства у наказному провадженні, основною підставою, що дає змогу розглядати справу у наказному провадженні, є наявність укладеного та підписаного сторонами письмового договору, який у даній справі сторонами не укладався, про що зазначено у тексті заяви ТОВ Закарпаттяенергозбут.

За приписами ч. 2 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених, зокрема, п. 3 ч. 1 ст. 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою; заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Щодо судових витрат заявника у даній справі, то такі за загальним правилом наведеним у ст. 129 ГПК України з огляду на відмову у видачі наказу покладаються на заявника. Разом з тим, у даній справі належать до застосування як спеціальні приписи ч. 2 ст. 151 ГПК України, згідно яких внесена сума судового збору заявнику не повертається, однак у разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 147-154, 234 Господарського процесуального кодексу України,

суд постановив:

1. Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут», м. Ужгород у видачі судового наказу за вимогою до боржника приватного підприємства «Ужгород-Трейд», м. Ужгород про стягнення грошової заборгованості на суму 60621,93 грн. за спожиту активну електричну енергію та вартості судових витрат на загальну суму 1710,20 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом строку, передбаченого ст. 256 ГПК України.

Суддя Ушак І.Г.