ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року Справа № 915/251/20

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю КВОРУМ-НАФТА, вул. Гречишникова, 52 В, м. Миколаїв, 54003 ()

до відповідача Комунального підприємства Дорога, вул. Новозаводська, 7, м. Миколаїв, 54056 ()

про стягнення заборгованості в сумі 66 909, 12 грн.

без повідомлення (виклику) учасників

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю КВОРУМ-НАФТА з позовною заявою про стягнення з відповідача Комунального підприємства Дорога заборгованість у розмірі 66 909, 12 грн., яка складається з: 65 400, 00 грн. основної заборгованості за договором; 735, 09 грн. 3 % річних та 774, 03 грн. інфляційних втрат.

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 10.03.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами.

Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами від сторін до суду не надходило.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

1. Правова позиція позивача.

Позивач зазначає, що предметом спору є вимога про стягнення грошової заборгованості. Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо неналежного виконання відповідачем умов договору про закупівлю товарів № тТВ-764 від 26.07.2019 року, а саме: зобов`язань щодо оплати за поставлений товар, внаслідок чого утворилась заборгованість у спірній сумі та позивачем нараховано відповідачу інфляцію та 3 % річних. Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 230 ГК України, ст. 525, 526, 546, 549, 610, 611, 625, 692 ЦК України та умовами договору.

2. Правова позиція (заперечення) відповідача.

Відповідач не скористався наданим йому ч. 1, 2, 4 ст. 161 ГПК України правом на подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвала господарського суду Миколаївської області від 10.03.2020 року, надіслана на адресу відповідача Комунального підприємства Дорога, вул. Новозаводська, 7, м. Миколаїв, 54056, повернута до суду поштовою установою із відміткою пошти за закінченням встановленого строку зберігання (арк. 31-34).

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

В Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема, місцезнаходження юридичної особи (п. 10 ч. 2 ст. 9 вказаного Закону)

Ухвала суду направлялась на адресу відповідача Комунального підприємства Дорога, вул. Новозаводська, 7, м. Миколаїв, 54056, вказану в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

26.07.2019 року між КП Дорога (покупець) та ТзОВ «КВОРУМ-НАФТА» (постачальник) було укладено договір про закупівлю товару № тТВ-764 від 26.07.2019 року (арк. 7-8).

Відповідно до п. 10.1 Договору договір про закупівлю набирає чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2019 р., а в частині розрахунків до повного його виконання.

Договір підписано сторонами та скріплено печатками сторін.

Умовами договору сторони передбачили наступне.

Відповідно до п. 1.1 Договору постачальник зобов`язується передати (поставити) покупцю товар, паливо « 09130000-9 - Нафта і дистиляти», а саме: Лот 2: Дизельне паливо (надалі - товар), а покупець - прийняти і оплатити такий товар.

Відповідно до п. 1.2 Договору найменування та кількість товару: Дизельне паливо - 30 000 л.

Відповідно до п. 3.1 Договору ціна договору становить: 734 400, 00 гривень у тому числі ПДВ 122 400, 00 гривень.

Відповідно до п. 4.1 Договору розрахунки за товар отриманий протягом календарного місяця здійснюються на умовах відстрочки платежу до 10 числа наступного від розрахункового місяця.

Відповідно до п. 4.2 Договору розрахунки між сторонами проводяться в національній валюті України -гривні.

Відповідно до п. 4.4 Договору оплата за товар покупцем здійснюється по факту поставки згідно накладної.

Відповідно до п. 5.1 Договору строк (термін) поставки (передачі) товару: до 31.12.2019 р.

Відповідно до п. 5.2 Договору місце поставки (передачі) товару: Миколаївська область, місто Миколаїв.

Відповідно до п. 6.1 Договору покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений (переданий) товар.

Відповідно до п. 6.4 Договору постачальник має право, зокрема, своєчасно та в повному обсязі отримати плату за поставлений (переданий) товар.

До договору між сторонами складено та підписано Специфікацію (Додаток № 1) на поставку дизельного палива в кількості 30 000 л на загальну суму 734 400, 00 грн. (арк. 9)

Специфікацію підписано та скріплено печатками сторін.

27.08.2019 року між сторонами до договору укладено додаткову угоду № 1 (арк. 10), якою сторони домовились щодо зміни ціни за одиницю товару, виклавши Додаток № 1 до договору (Специфікація № 1) в наступній редакції: "Найменування товару дизельне паливо в загальній кількості 27 462, 110 л на загальну суму 734 400, 00 грн. у тому числі ПДВ (арк. 10)

Додаткову угоду підписано та скріплено печатками сторін.

Доказів визнання недійсним договору суду не подано. В силу ст. 204 ЦК України суд виходить з презумпції правомірності правочину.

Доказів розірвання договору суду не подано.

Судом встановлено, що на виконання умов договору з урахуванням додаткової угоди № 1 позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 89 340, 00 грн., що підтверджується:

- видатковою накладною № 14658 від 02.08.2019 року на суму 24 480, 00 грн. (арк. 12);

- видатковою накладною № 15832 від 16.08.2019 року на суму 24 480, 00 грн. (арк. 16);

- видатковою накладною № 16971 від 30.08.2019 року на суму 26 920, 00 грн. (арк. 19);

- видатковою накладною № 19552 від 01.10.2019 року на суму 13 460, 00 грн. (арк. 22).

Всі видаткові накладні підписані сторонами.

Товар отримано представником відповідача на підставі довіреностей на отримання цінностей № 44 від 16.08.2019 року, № 45 від 30.08.2019 року, № 50 від 01.10.2019 року (арк. 17, 20, 23).

Підставою поставки товару у видаткових накладних зазначено договір № тТВ-764 від 26.07.2019 року.

Для проведення оплати позивачем виставлено відповідачу рахунки на загальну суму 89 340, 00 грн., а саме:

- рахунок на оплату № 8635 від 02.08.2019 року на суму 24 480, 00 грн. (арк. 11);

- рахунок на оплату № 9357 від 16.08.2019 року на суму 24 480, 00 грн. (арк. 15);

- рахунок на оплату № 10045 від 29.08.2019 року на суму 26 920, 00 грн. (арк. 18);

- рахунок на оплату № 101720 від 01.10.2019 року на суму 13 460, 00 грн. (арк. 21).

Судом встановлено, що відповідачем частково проведено оплату за отриманий товар, а саме проведено оплату на загальну суму 23 940 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками по рахунку (арк. 13-14, 24).

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем становить 65 400, 00 грн. (89 340, 00 грн. - 23 940, 00 грн.).

Відповідно до підписаного та скріпленого печатками сторін Акту звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2019 року по 03.01.2020 року заборгованість відповідача перед позивачем за отриманий товар, зокрема, по договору № тТВ-764 від 26.07.2019 року становить 65 400, 00 грн. (арк. 25).

Доказів оплати відповідачем грошових коштів в розмірі 65 400, 00 грн. суду не подано.

Невиконання відповідачем зобов`язання з оплати за поставлений товар і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

ІV. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

На підставі ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов`язання, яке в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

1. Щодо вимоги про стягнення основного боргу.

Як вказано вище, позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 89 340, 00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи, підписаними сторонами видатковими накладними.

Станом на день розгляду справи суду не подано доказів оплати заборгованості в розмірі 65 400, 00 грн., строк оплати якої настав в силу пункту 4.1 Договору, як і не спростовано факту наявності вказаної заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, відповідачем порушено вимоги ст. 525, 526, 629, 692, 655 ЦК України, ст. 193 ГК України та умов договору в частині оплати за поставлений товар.

Отже, позовна вимога в частині стягнення заборгованості за отриманий товар в сумі 65 400, 00 грн. є обґрунтованою, підставною та підлягає задоволенню.

2. Щодо вимоги про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, відтак визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, незалежно від підстав їх виникнення (наведену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц).

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова КГС ВС від 14.01.2020 року № 924/532/19).

Позивачем нараховано відповідачу 735, 09 грн. - 3 % річних за прострочку виконання грошового зобов`язання по видатковим накладним від 16.08.2019 року та від 30.08.2019 року на суму 24 480 грн. та 26 920 грн. відповідно, граничним строком оплати по яким в силу п. 4.1 договору є 10.09.2019 року. Отже, з 11.09.2019 року боржник є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання. Перевіривши розрахунок позивача за допомогою Бази "Законодавство", судом встановлено, що 3 % річних за період з 11.09.2019 року по 02.03.2020 року (174 дні прострочки) становлять 734, 38 грн. Детальний розрахунок 3 % річних, здійснений судом, наявний в матеріалах справи (арк. 35).

Судом встановлено, що при розрахунку позивачем не враховано, що у 2020 році кількість днів становить 366, а не 365, що мало наслідком арифметичні помилки при розрахунку.

Отже, вимога про стягнення 3 % річних в розмірі 734, 38 грн. є обґрунтованою, підставною та підлягає задоволенню. В решті 3 % річних в розмірі 0, 71 грн. слід відмовити, у зв`язку з безпідставністю.

Позивачем також нараховано відповідачу 774, 03 грн. індексу інфляції за прострочення виконання грошового зобов`язання. Інфляція нарахована за період з вересня 2019 року по січень 2020 року. Перевіривши розрахунок позивача (арк. 3) за допомогою Бази "Законодавство" судом встановлено, що розрахунок індексу інфляції у сумі 774, 03 грн. є арифметично правильним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам та матеріалам справи. Індекси інфляції позивачем визначено правильно.

Детальний розрахунок інфляційних втрат, здійснений судом, наявний в матеріалах справи (арк. 36-37).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість та підставність вимоги про стягнення індексу інфляції в розмірі 774, 03 грн. В цій частині позов підлягає задоволенню.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір в розмірі 2 101, 79 грн. згідно ст. 129 ГПК України слід відшкодувати позивачу з відповідача.

Судовий збір в розмірі 0, 21 грн. покласти на позивача.

Керуючись ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 254, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з відповідача Комунального підприємства Дорога, вул. Новозаводська, 7, м. Миколаїв, 54056 () на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю КВОРУМ-НАФТА, вул. Гречишникова, 52 В, м. Миколаїв, 54003 ():

- 65 400, 00 грн. (шістдесят п`ять тисяч чотириста грн. 00 коп.) основної заборгованості за договором;

- 734, 38 грн. (сімсот тридцять чотири грн. 38 коп.) 3 % річних;

- 774, 03 грн. (сімсот сімдесят чотири грн. 03 коп.) витрат від інфляції;

- 2 101, 79 грн. (дві тисячі сто одна грн. 79 коп.) - витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

4. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням пункту 4 Розділу X "Прикінцеві положення" ГПК України та підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено 15.05.2020 року.

Суддя Е.М. Олейняш