ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року м. ОдесаСправа № 923/675/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Головея В.М., Разюк Г.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фермерського господарства «Деметра 2010», смт. Новотроїцьке Херсонської області

на рішення Господарського суду Херсонської області від 25.02.2020 року, м. Херсон, суддя Немченко Л.М., повний текст рішення складено та підписано 06.03.2020 року

у справі № 923/675/18

за позовом Заступника керівника Генічеської місцевої прокуратури Херсонської області, м.Генічеськ Херсонської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області, м. Херсон

до відповідача Фермерського господарства «Деметра 2010», смт. Новотроїцьке Херсонської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Новотроїцької селищної ради, смт. Новотроїцьке Херсонської області

про стягнення 79 015 грн. 20 коп. шкоди, заподіяної самовільним зайняттям земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

У липні 2018 року Заступник керівника Генічеської місцевої прокуратури Херсонської області, м. Генічеськ Херсонської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, звернувся до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Фермерського господарства «Деметра 2010», смт. Новотроїцьке Херсонської області про стягнення з останнього шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, у розмірі 79 015 грн. 20 коп. на користь держави. Крім цього, Заступник керівника Генічеської місцевої прокуратури Херсонської області, м.Генічеськ Херсонської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області, м. Херсон просив суд стягнути з відповідача на користь прокуратури Херсонської області понесені нею судові витрати.

В обґрунтування позовної заяви прокурор зазначив, що Фермерським господарством «Деметра 2010», смт. Новотроїцьке Херсонської області завдано державі шкоди, спричиненої самовільним зайняттям земельної ділянки, розташованої на території Новотроїцької селищної ради Херсонської області за межами смт. Новотроїцьке, кадастровий номер :04:101:0023, загальною площею 47,6777 га у розмірі 79 015 грн. 20 коп., оскільки відповідач незаконно використовував вказану земельну ділянку у своїх потребах шляхом її обробки та вирощування врожаю сільськогосподарських культур та подальшого його збирання, без правовстановлюючих документів, чим вчинив самовільне зайняття земельної ділянки.

У серпні 2018 року до Господарського суду Херсонської області від Заступника керівника Генічеської місцевої прокуратури Херсонської області, м. Генічеськ Херсонської області, який діє в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області надійшла заява про уточнення позовних вимог вих. № 7994/18, відповідно до якої, прокурор просив суд стягнути з Фермерського господарства «Деметра 2010», смт. Новотроїцьке Херсонської області шкоду, заподіяну внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки у розмірі 79 015 грн. 20 коп. на користь держави в особі Новотроїцької селищної ради Херсонської області.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 17.09.2018 року (суддя - Пінтеліна Т.Г) позов було задоволено повністю, стягнуто з Фермерського господарства «Деметра 2010», смт. Новотроїцьке Херсонської області на користь держави в особі Новотроїцької селищної ради шкоду, заподіяну самовільним зайняттям земельної ділянки у розмірі 79 015 грн. 20 коп. та вирішено питання про відшкодування прокуратурі Херсонської області за рахунок відповідача судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Фермерське господарство «Деметра 2010», смт. Новотроїцьке Херсонської області звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило рішення Господарського суду Херсонської області від 17.09.2018 року по справі № 923/675/18 скасувати, та прийняти нове - про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.12.2018 року апеляційну скаргу Фермерського господарства «Деметра 2010», смт. Новотроїцьке Херсонської області було залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Херсонської області від 17.09.2018 року у справі № 923/675/18 - без змін.

Не погоджуючись із постановленими у справі судовими рішеннями, у січні 2019 року Фермерське господарство «Деметра 2010», смт. Новотроїцьке Херсонської області звернулось до Касаційного господарського суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просило скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.12.2018 року та рішення Господарського суду Херсонської області від 17.09.2018 року, постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.10.2019 року касаційну скаргу Фермерського господарства "Деметра-2010", смт.Новотроїцьке Херсонської області задоволено частково; скасовано рішення Господарського суду Херсонської області від 17.09.2018 року та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.12.2018 року, справу № 923/675/18 передано на новий розгляд до Господарського суду Херсонської області.

Постанова Верховного суду мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій не дотрималися вимог процесуального закону щодо прийняття судового рішення на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, не дослідили належним чином зібрані у справі докази та не встановили пов`язані з ними обставини, що є порушенням ст. ст. 236, 237 Господарського процесуального кодексу України, тому висновки цих судів щодо наявності підстав для задоволення позову є передчасними.

Під час нового розгляду справи № 923/675/18 у січні 2020 року до Господарського суду Херсонської області від керівника Генічеської місцевої прокуратури Херсонської області, м. Генічеськ Херсонської області, який діє в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Херсонській, області надійшла заява про уточнення позовних вимог, вих. № 240/20, відповідно до якої, прокурор просив суд стягнути з Фермерського господарства «Деметра 2010», смт. Новотроїцьке Херсонської області шкоду, заподіяну внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки у розмірі 79 015 грн. 20 коп. на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області.

Уточнена позовна заява прокурора, обґрунтована тим, що оскільки Держгеокадастр є органом, який розраховує шкоду, заподіяну самовільним зайняттям земельної ділянки, вживає заходів до її відшкодування, та здійснює контроль за надходженням таких коштів до бюджету, кошти у розмірі 79 015 грн. 20 коп. мають бути перераховані Фермерським господарством «Деметра 2010», смт. Новотроїцьке Херсонської області на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 25.02.2020 року (суддя - Немченко Л.М.) позов задоволено повністю, стягнуто з Фермерського господарства «Деметра 2010», смт. Новотроїцьке Херсонської області на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області, м. Херсон шкоду, заподіяну самовільним зайняттям земельної ділянки у сумі 79 015 грн. 20 коп., а також вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що прокурором належними та допустимими доказами по справі доведено використання відповідачем земельної ділянки без правовстановлюючих документів, що в свою чергу спричинило збитки державі. Зокрема, судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначено, що в діях Фермерського господарства «Деметра 2010», смт. Новотроїцьке Херсонської області наявні всі елементи цивільно-правової відповідальності, які необхідні для відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки у розмірі 79 015 грн. 20 коп.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Фермерське господарство «Деметра 2010», смт. Новотроїцьке Херсонської області з рішенням суду першої інстанції не погодилось, тому звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просило суд рішення Господарського суду Херсонської області від 25.02.2020 року у справі № 923/675/18 скасувати, та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Заступника керівника Генічеської місцевої прокуратури Херсонської області, м. Генічеськ Херсонської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області, м. Херсон до Фермерського господарства «Деметра 2010», смт. Новотроїцьке Херсонської області у повному обсязі, а також відшкодувати скаржнику за рахунок позивача судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права та неповним з`ясуванням всіх обставин справи.

Зокрема, скаржник зазначає, що всупереч вказівкам Верховного Суду, приймаючи оскаржуване рішення від 25.02.2020 року, Господарський суд Херсонської області не усунув вказані касаційною інстанцією у постанові недоліки, а знову їх повторив.

Крім того, скаржник вказує на неправомірність постановлення судом першої інстанції ухвали Господарського суду Херсонської області від 06.02.2020 року щодо задоволення клопотання прокурора про уточнення позовних вимог, в якому останній просив суд стягнути з Фермерського господарства «Деметра 2010», смт. Новотроїцьке Херсонської області шкоду, завдану самовільним зайняттям земельної ділянки на користь держави саме в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області. Твердження відповідача обґрунтовано тим, що позивачем копію відповідного клопотання направлено не на юридичну, а іншу адресу відповідача, у зв`язку з чим, останній ознайомився з текстом заяви лише 22.01.2020 року. Окремо, апелянт звертає увагу колегії суддів Південно-західного апеляційного господарського суду на ту обставину, що подана прокурором заява про уточнення позовних вимог не могла бути задоволена судом, оскільки вона за своєю суттю є заявою про зміну предмету позову, оскільки її зміст містить зміну одержувача коштів з відшкодування шкоди, що у відповідності до ч. 4 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України не допускається.

Також, на думку скаржника, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, формально підійшов до вказівок Верховного Суду при касаційному перегляді даної справи, оскільки при новому розгляді справи, жодних нових доказів, які б могли свідчити про наявність в діях відповідача вини і наявність шкоди стороною позивача не було долучено до матеріалів справи. Разом з тим, апелянт вважає, що Господарським судом Херсонської області в ході судового розгляду не було встановлено, за який саме період користування земельною ділянкою без правових підстав відповідачем було завдано державі збитків у означеному розмірі.

Відтак, Фермерське господарство «Деметра 2010», смт. Новотроїцьке Херсонської області наголошує, що з моменту касаційного перегляду справи № 923/675/18, в ній не з`явилось жодного доказу, який би свідчив про наявність в діях останнього вини та існування завданої шкоди, а тому, суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, дійшов помилкового висновку про наявність в діях відповідача всіх чотирьох складових елементів цивільного правопорушення.

Скаржник, у апеляційній скарзі, посилаючись на правові позиції Верховного Суду, також наполягає на тому, що ним правомірно використовувалась спірна земельна ділянка, оскільки з моменту створення фермерського господарства, у правовідносинах користування земельною ділянкою відбулася фактична заміна орендаря і обов`язки землекористувача перейшли до фермерського господарства, а відтак, ураховуючи постійну сплату орендної плати за землекористування, і після смерті ОСОБА_4 - засновника фермерського господарства, останнє користувалось земельною ділянкою на правових підставах.

Щодо відсутності шкоди від дій Фермерського господарства «Деметра 2010», смт.Новотроїцьке Херсонської області, скаржник зазначає, що оскільки останнім своєчасно та в повному обсязі сплачувалась орендна плата на користь Новотроїцької селищної ради Херсонської області за користування земельною ділянкою, жодних збитків від такого користування відповідачем не було завдано, як і не існує упущеної вигоди, оскільки орендодавець за договором оренди, укладеним між ОСОБА_4 та Новотроїцькою державною адміністрацією, фактично отримував кошти від передачі земельної ділянки в оренду.

Відтак, як вважає відповідач, судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення по справі не було враховано вимог законодавства та правових позицій суду касаційної інстанції, а тому, його висновки є неправомірними.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.03.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Деметра 2010», смт. Новотроїцьке Херсонської області на рішення Господарського суду Херсонської області від 25.02.2020 року у справі № 923/675/18, справу вирішено розглядати у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

13.04.2020 року поштою до Південно-західного апеляційного господарського суду від заступника прокурора Херсонської області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому прокурор просив суд апеляційну скаргу Фермерського господарства «Деметра 2010», смт.Новотроїцьке Херсонської області залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Херсонської області від 25.02.2020 року у справі № 923/675/18 - без змін. Судовою колегією відзив долучено до матеріалів справи.

У відзиві відповідач зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є помилковими та не відповідають дійсності з огляду на таке.

Прокурор зазначає, що питання щодо направлення уточненої позовної заяви на вказану стороною позивача адресу: вул. Суворова, 12/3, смт. Новотроїцьке Херсонської області досліджувалось судом першої інстанції, в ході якого було встановлено, що судом за вищезазначеною адресою відповідачу було направлено низку процесуальних документів, які останнім було отримано, про що свідчать повідомлення про вручення.

Крім того, на думку прокурора, апелянт помилково вважає, що заявою про уточнення позовних вимог прокуратурою змінено предмет позову, оскільки одержувачем коштів як у позові, так і в заяві про уточнення позовних вимог визначено державу та змінено фактично було лише реквізити рахунку в органах Держказначейства.

Також, на думку прокурора, доводи апелянта щодо відсутності факту самовільного зайняття земельної ділянки фермерським господарством спростовуються матеріалами господарської справи, які підтверджують фактичне використання земельної ділянки за відсутності правовстановлюючих документів.

Крім того, прокурор зазначає, що протиправність діяння відповідача у вигляді використання земельної ділянки державної власності у даному випадку встановлено уповноваженим органом та підтверджено перевіркою та матеріалами справи; шкідливі наслідки, у вигляді шкоди державі, завданої самовільним зайняттям відповідачем земельної ділянки підтверджено розрахунком та висновком експерта; причинно-наслідковий зв`язок між протиправним діянням і наслідками також підтверджується перевіркою, проведеною Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області; а після відмови Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області на звернення відповідача щодо внесення змін до договору оренди 2010 року, продовження фермерським господарством незаконного використання земельної ділянки є свідченням винної поведінки останнього. Відтак, на думку прокурора, в діяннях Фермерського господарства «Деметра 2010», смт.Новотроїцьке Херсонської області наявні всі елементи складу правопорушення, що є підставою для застосування до нього цивільної відповідальності.

Щодо недослідження судом першої інстанції періоду, протягом якого відповідачем самовільно використовувалась земельна ділянка державної власності, прокурор зазначив, що встановлення такого періоду не має правового значення для вирішення справи, оскільки розрахунок шкоди за самовільне використання землі здійснюється відповідно до Методики одноразово, не за певний період, а за встановленим фактом відповідно до площі та грошової оцінки земельної ділянки.

Також, у відзиві на апеляційну скаргу, керівник прокуратури вказав на те, що право оренди земельної ділянки після смерті засновника Фермерського господарства «Деметра 2010», смт. Новотроїцьке Херсонської області ОСОБА_4 не перейшло автоматично до Фермерського господарства, оскільки пунктом 40 договору оренди від 01.06.2010 року передбачено, що право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи-орендаря, засудження або обмеження її дієздатності за рішенням суду, не переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем.

Прокурор, посилаючись на вимоги ст. 206 Земельного кодексу України та ст. 270 Податкового кодексу України, вказує, що орендну плату або земельний податок користувач сплачує до місцевого бюджету за місцем розташування земельної ділянки. Натомість, між відповідачем та позивачем договір оренди не укладався, відтак, на думку прокурора, будь-які кошти, які сплачувались відповідачем, не є орендною платою в розумінні закону. Крім того, відшкодування шкоди, завданої самовільним зайняттям земельної ділянки державної власності, не має нічого спільного із платою за землю, а тому, врахування коштів, які сплачувались відповідачем за земельну ділянку без правових підстав, при визначенні розміру шкоди, завданої самовільним зайняттям земельної ділянки, законом не передбачено.

Окрім іншого, прокурор у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що судом, всупереч твердженням скаржника було досліджено та встановлено, що рішення Господарського суду Херсонської області від 17.09.2018 року було повністю виконано відповідачем, а тому рішення Господарського суду Херсонської області від 25.02.2020 року є законним та обґрунтованим.

17.04.2020 року поштою до Південно-західного апеляційного господарського суду від Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області надійшов відзив на апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Херсонської області від 25.02.2020 року у справі № 923/675/18, в якому представник позивача просив суд апеляційну скаргу Фермерського господарства «Деметра 2010», смт. Новотроїцьке Херсонської області залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Херсонської області від 25.02.2020 року у справі № 923/675/18 - без змін. Судовою колегією відзив долучено до матеріалів справи.

Відзив обґрунтовано тим, що судом першої інстанції, при новому розгляді даної справи, у повній мірі досліджено наявність усіх елементів правопорушення, яке тягне за собою настання відповідальності у вигляді стягнення шкоди та встановлено факт самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 47,6777 га, розташованої на території Новотроїцької селищної ради Новотроїцького району Херсонської області. При цьому, твердження апелянта щодо недоведеності позивачем та невстановлення судом першої інстанції усіх елементів складу цивільного правопорушення є безпідставними, оскільки рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 25.05.2017 року та ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.09.2017 року по справі № 821/2141/16 було визнано безпідставність використання спірної земельної ділянки, а також те, що сплата орендної плати та подання податкової звітності не свідчить про існування орендних відносин між Фермерським господарством «Деметра 2010», смт. Новотроїцьке Херсонської області та Новотроїцькою районною державною адміністрацією.

Також, Головне управління Держгеокадастру звертає увагу колегії суддів Південно-західного апеляційного господарського суду на те, що пунктом 40 договору оренди від 01.06.2010 року було передбачено, що право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи-орендаря, засудження або обмеження її дієздатності за рішенням суду, не переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем, що цілком узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про оренду землі». А тому, на думку позивача, відповідач без належних правових підстав продовжував користуватись спірною земельною ділянкою після смерті ОСОБА_4 , обробляв її, та помилково сплачував орендну плату і подавав податкову звітність.

Крім того, щодо твердження скаржника про автоматичний перехід права оренди на земельну ділянку, позивач, посилаючись на п. 1 ст. 7 Закону України «Про оренду землі» зазначив, що право оренди земельної ділянки може бути успадковане в усіх випадках, окрім одного - коли умови відповідного договору прямо забороняють перехід таких прав у порядку спадкування до спадкоємців засновника фермерського господарства. Також, на думку позивача, посилання апелянта на те, що з моменту смерті його засновника фермерське господарство продовжувало користуватися земельною ділянкою, обробляло її, сплачувало орендну плату, подавало відповідну податкову звітність, не доводить існування орендних відносин на спірну землю між сторонами даної справи. Враховуючи вищенаведене, Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області, м. Херсон, вважає, що оскаржуване рішення Господарського суду Херсонської області від 25.02.2019 року у справі № 923/675/18 є законним і обґрунтованим.

21.04.2020 року поштою до Південно-західного апеляційного господарського суду від Фермерського господарства «Деметра 2010», смт. Новотроїцьке Херсонської області надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Херсонської області від 25.02.2020 року у справі № 923/675/18, в якому скаржник просив суд визначені в апеляційній скарзі вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідь на відзив обґрунтована тим, що доводи прокурора, викладені у відзиві на апеляційну скаргу щодо самовільного використання земельної ділянки відповідачем площею 47.6777 га та завдання у зв`язку з цим державі шкоди не відповідають дійсності, оскільки суд першої інстанції при задоволенні вимог Заступника керівника Генічеської місцевої прокуратури Херсонської області, м. Генічеськ Херсонської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області, м. Херсон формально підійшов до вказівок Верховного Суду, оскільки жодних доказів, які б могли свідчити про наявність в діях Фермерського господарства «Деметра 2010», смт.Новотроїцьке Херсонської області вини і наявність шкоди, ні позивачем, ні прокурором не було надано до матеріалів справи.

Крім того, скаржник, посилаючись на доводи, викладені ним в апеляційній скарзі, наполягає на тому, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про наявність в діях відповідача щодо використання спірної земельної ділянки всіх чотирьох складових елементів цивільного правопорушення. На думку скаржника, останнім правомірно використовувалась земельна ділянка, сплачувалась орендна плата, а тому, у даному випадку відсутній склад цивільного правопорушення, а саме: відсутня наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вина. Відповідь на відзив судовою колегією долучена до матеріалів господарської справи.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Переглянувши у порядку письмового провадження оскаржуване у справі рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи та вимоги апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Фермерського господарства «Деметра 2010», смт. Новотроїцьке Херсонської області не підлягає до задоволення, а рішення Господарського суду Херсонської області від 25.02.2020 року у справі №923/675/18 не підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Господарським судом Херсонської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

01.06.2010 року між Новотроїцькою районною державною адміністрацією (орендодавець) та громадянином ОСОБА_4 (орендар), з метою ведення фермерського господарства, було укладено договір оренди земель сільськогосподарського призначення, відповідно до якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку, площею 47,6777 га, з кадастровим номером :04:101:0023, яка розташована на території Новотроїцької селищної ради (далі - договір оренди) (п. 1, 2 договору оренди).

Відповідно до п. 8 договору оренди спірна земельна ділянка передана орендарю на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк, у цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Пунктом 14 договору оренди передбачено, що земельна ділянка передається в оренду для ведення фермерського господарства.

Згідно з п. 40 договору оренди право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи-орендаря, засудження або обмеження її дієздатності за рішенням суду не переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку з орендарем.

Враховуючи, що ОСОБА_4 набув право користування земельною ділянкою площею 47,6777 га, 27.04.2011 року ним було створено Фермерське господарство «Деметра - 2010», смт. Новотроїцьке Херсонської області про що внесено запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, метою якого було ведення фермерського господарства на вказаній земельній ділянці та згідно акту прийому-передачі земельної ділянки від 10.04.2011 року ОСОБА_4 передав до складеного капіталу Фермерського господарства «Деметра - 2010», смт. Новотроїцьке Херсонської області право оренди земельної ділянки площею 47,6777 га ріллі кадастровий номер :04:101:0023.

Рішенням загальних зборів Фермерського господарства «Деметра-2010», смт.Новотроїцьке Херсонської області, оформленим протоколом від 23.05.2012 року № 1, до складу учасників фермерського господарства прийнято ОСОБА_5 (доньку ОСОБА_4 ), яку призначено головою Фермерського господарства «Деметра-2010», смт. Новотроїцьке Херсонської області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянин ОСОБА_4 помер.

З матеріалів справи вбачається, що зміни до договору оренди в частині зазначення нового орендаря спірної земельної ділянки на Фермерське господарство «Деметра-2010», смт. Новотроїцьке Херсонської області» внесено не було. Однак, Фермерське господарство «Деметра-2010», смт. Новотроїцьке Херсонської області після смерті засновника ОСОБА_4 продовжувало користуватись спірною земельною ділянкою та обробляло її, що сторонами при апеляційному перегляді справи не заперечується.

Голова Фермерського господарства «Деметра-2010», смт. Новотроїцьке Херсонської області - ОСОБА_5 зверталася до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, м. Херсон із заявами про внесення змін до договору оренди в частині назви орендаря, на що у відповідь отримала листа від 28.11.2016 року № 8539/2-16-СГ, у якому Управління відмовило Фермерському господарству «Деметра-2010», смт.Новотроїцьке Херсонської області у внесенні змін до договору оренди та повідомило, що наказом від 29.09.2016 року № 21-5170/18-16-СГ припинено право оренди спірної земельної ділянки у зв`язку із смертю громадянина ОСОБА_4 та повернуто спірну земельну ділянку до земель запасу Новотроїцької селищної ради Новотроїцького району Херсонської області. Доказів звернення відповідача до суду з вимогами оформлення договірних правовідносин стосовно спірної земельної ділянки та вирішення цього питання в судовому порядку матеріали справи не містять.

За результатами перевірки факту можливого самовільного зайняття спірної земельної ділянки відповідачем та дотримання ним земельного законодавства, 12.05.2017 року головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель, зокрема, у Новотроїцькому районі, Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, м.Херсон, складено акт обстеження земельної ділянки № 48/0/92-17-ДК/14/АО/10/01/-17 та акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки №48/0/92-17/ДК/37/АП/09/01/-17, у яких зафіксовано факт використання відповідачем спірної земельної ділянки шляхом вирощування сільськогосподарських культур (озима пшениця) за відсутності правовстановлюючих документів та вказано про самовільне зайняття відповідачем спірної земельної ділянки, що є порушенням ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

На підставі результатів перевірки, проведеної 12.05.2017 року, державним інспектором відділу контролю за використанням та охороною земель, зокрема, у Новотроїцькому районі, Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області, м.Херсон по відношенню до Голови Фермерського господарства «Деметра-2010», смт.Новотроїцьке Херсонської області - ОСОБА_5 , 15.11.2017 року складено протокол про адміністративне правопорушення № 48-ДК/0167П/07/01/-17, згідно якого розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття спірної земельної ділянки становить 79 015 грн. 20 коп.

Крім цього, матеріали справи містять розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, відповідно до якого розмір заподіяної шкоди становить 79 015 грн. 20 коп., а також Висновок судово-економічної експертизи від 06.04.2018 року № 18-300/301, складений експертом ОНДІСЕ Мін`юсту (Миколаївське відділення) за матеріалами кримінального провадження № 0000477, відповідно до якого розмір заподіяної шкоди також становить 79 015 грн. 20 коп. .

26.06.2017 року, за результатами проведених Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області, м. Херсон земельних торгів з продажу права оренди на спірну земельну ділянку, між Фермерським господарством «Деметра-2010», смт.Новотроїцьке Херсонської області та Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області, м. Херсон укладено договір оренди спірної земельної ділянки.

Користування Фермерським господарством «Деметра-2010», смт. Новотроїцьке Херсонської області спірною земельною ділянкою без належного оформлення права оренди (самовільне зайняття) з осені 2016 року по літо 2017 року та невідшкодування відповідачем в добровільному порядку збитків, завданих самовільним зайняттям спірної земельної ділянки, стало підставою для звернення прокурора в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, м. Херсон з позовом до господарського суду про стягнення з відповідача 79 015 грн. 20 коп. шкоди, заподіяної самовільним зайняттям спірної земельної ділянки на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, м. Херсон.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви відхилення аргументів, викладених скаржником в апеляційній скарзі, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.

Предметом спору у цій справі є вимога прокурора, заявлена в інтересах держави в особі Управління про стягнення з Фермерського господарства «Деметра-2010», смт.Новотроїцьке Херсонської області на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, м. Херсон шкоди, завданої внаслідок використання останнім спірної земельної ділянки без правовстановлюючих документів.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Відповідно до положень ст. 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладається обов`язок представляти інтереси держави в суді у випадках, визначених законом.

У відповідності до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також, у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом звертатися до суду з позовом.

В постанові Верховного Суду від 13.06.2018 року у справі № 687/379/17-ц зазначено, що тлумачення частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру», що дозволяє зробити висновок, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: (а) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; (б) у разі відсутності такого органу.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Верховним Судом також надано відповідні роз`яснення в ухвалі від 10.07.2018 року у справі № 812/1689/16 та в постанові від 25.04.2018 року у справі № 806/1000/17.

У зазначених судових рішеннях визначено, що «не здійснення захисту» суб`єктом владних повноважень виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

«Здійснення захисту неналежним чином» виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

«Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Відповідно до ч. 5 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

У мотивувальній частині рішення Конституційного суду України по справі №1-1/99 від 08 квітня 1999 року йдеться про те, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм. В основі інтересів держави є потреба у здійсненні дій, спрямованих зокрема на захист економічної безпеки в державі, а також захист усіх суб`єктів права власності та господарювання.

Враховуючи, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає, з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Звернення до суду з позовною заявою здійснювалось як захід прокурорського реагування для захисту інтересів держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області.

Статтею 1 Закону України «Про основи національної безпеки України» до національних інтересів відносяться життєво важливі матеріальні, інтелектуальні і духовні цінності українського народу як носія суверенітету і єдиного джерела влади в Україні, визначальні потреби суспільства і держави, реалізація яких гарантує державний суверенітет України та її прогресивний розвиток.

При цьому відповідно до ст. 4 вказаного Закону органи прокуратури України належать до суб`єктів забезпечення національної безпеки.

Статтею 14 Конституції визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до вимог ст. 1 Земельного Кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Використання власності на землю не може завдати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Отже, в основі інтересу держави (національного, суспільного інтересу) - потреба у здійсненні дій, спрямованих на охорону землі як національного багатства.

Аналіз норм Конституції України, Земельного та Господарського кодексів України свідчить, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок. Реалізуючи ці повноваження, вказані органи вступають у цивільні та господарські правовідносини з юридичними та фізичними особами.

Крім того, відповідно до Земельного кодексу України та Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру Держгеокадастр є центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, до повноважень якого належить розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності у межах визначених Кодексом.

Положеннями ст. 122 Земельного кодексу України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з п. 7 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Пунктом 1 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області, затвердженого Наказом Державної служби України з витань геодезії, картографії та кадастру 17.11.2016 року за № 308 передбачено, що Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Пунктом 4 Положення передбачено повноваження Головного управління Держгеокадастру щодо здійснення державного нагляду (контролю) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, в тому числі за отриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, та інші вищевказані повноваження.

Крім того, згідно з п. 25-7, 25-8 п. 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, посадові особи Головного управління складають протоколи про адміністративні правопорушення та розглядають справи про адміністративні правопорушення, накладають адміністративні стягнення; розраховують розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання їх не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву без спеціального дозволу, та вживають заходів до її відшкодування в установленому законодавством порядку.

Положенням про Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області, затвердженим наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 року № 308, передбачено право Головного управління звертатися з позовами до суду за захистом своїх прав та з питань порушення вимог законодавства.

З огляду на зазначене, органом, уповноваженим державою здійснювати повноваження у спірних правовідносинах та наділеним законом правом на звернення до суду, є Головне управління Держгеокадастру в Херсонській області.

Невжиття вищевказаним державним органом протягом тривалого часу заходів до усунення порушень, що в свою чергу призвело до ненадходження коштів до державного та місцевого бюджетів, стали підставою для звернення Генічеської місцевої прокуратури до суду про стягнення шкоди, завданої самовільним зайняттям земельної ділянки державної власності.

З огляду на зазначене, у прокурора наявні підстави для вжиття заходів представляти інтереси держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області.

Щодо доводів скаржника, зазначених в апеляційній скарзі про подану керівником Генічеської місцевої прокуратури Херсонської області заяву про уточнення позовних вимог по справі № 923/675/18 суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Приписами ч. 1 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Як убачається з матеріалів справи та перевірено колегією суддів в ході апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, у січні 2020 року до Господарського суду Херсонської області від керівника Генічеської місцевої прокуратури Херсонської області, м. Генічеськ Херсонської області, який діє в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області надійшла заява про уточнення позовних вимог, вих. №240/20, відповідно до якої, прокурор просив суд стягнути з Фермерського господарства «Деметра 2010», смт. Новотроїцьке Херсонської області шкоду, заподіяну внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки у розмірі 79 015 грн. 20 коп. на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області.

Уточнена позовна заява прокурора, обґрунтована тим, що оскільки Держгеокадастр є органом, який розраховує шкоду, заподіяну самовільним зайняттям земельної ділянки, вживає заходів до її відшкодування, та здійснює контроль за надходженням таких коштів до бюджету, кошти у розмірі 79 015 грн. 20 коп. мають бути перераховані Фермерським господарством «Деметра 2010», смт. Новотроїцьке Херсонської області на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області. Відтак, прокурор у поданій заяві просив суд лише змінити отримувача коштів.

З цього приводу судова колегія зазначає, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак, зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права тощо.

Відтак, доводи скаржника щодо неможливості прийняття судом першої інстанції заяви керівника Генічеської місцевої прокуратури Херсонської області, м. Генічеськ Херсонської області, який діє в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області про уточнення позовних вимог від 15.01.2020 року по справі № 923/675/18 судовою колегією Південно-західного апеляційного господарського суду не приймаються до уваги, оскільки з вищевказаної заяви зміни ані предмету, ані підстав позову не вбачається.

Щодо доводів скаржника, викладених в апеляційній скарзі, про безпідставність задоволення позовних вимог, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Відповідно до ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно зі ст. 2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Частиною 1 ст. 3 Земельного кодексу України унормовано, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до положень ст. 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі державної власності є держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності..

За змістом ст. 122, 123, 124 Земельного кодексу України Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, у власність або у користування для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передання в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за приписами ч. 1 ст. 21 Закону України "Про оренду землі" визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Статтею 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. До обов`язків землекористувачів згідно зі ст. 96 Земельного кодексу України віднесено своєчасну сплату земельного податку або орендної плати.

Відповідно до ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом «д» частини першої ст. 156 Земельного кодексу України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Згідно зі ст. 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів.

Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 року № 284, розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

За змістом п. 3 вищезазначеного Порядку відшкодуванню підлягають, зокрема, збитки власників землі та землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

Неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення, викупу, або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом указаних приписів Цивільного та Земельного кодексів України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.

Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Як убачається із приписів ст. 1 Закону України "Про оренду землі", ст. 93 Земельного кодексу України, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. (ст. 13 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи - орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у ст. 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи - орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства).

Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Як зазначено колегією суддів вище, п. 40 договору оренди від 01.06.2010 року, укладеного між ОСОБА_4 та Новотроїцькою районною державною адміністрацією Херсонської області визначено, що право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи-орендаря, засудження або обмеження її дієздатності за рішенням суду не переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем.

Разом з тим, наказом Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 29.09.2016 року № 21-5170/18-16-СГ ОСОБА_4 припинено право оренди вказаної земельної ділянки у зв`язку зі смертю та повернуто зазначену земельну ділянку до земель запасу Новотроїцької селищної ради Новотроїцького району Херсонської області.

Статтею 34 Закону України «Про оренду землі» визначено, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.

Відтак, факт правомірного користування, тобто на належній правовій підставі, спірною земельною ділянкою Фермерським господарством «Деметра-2010», смт.Новотроїцьке Херсонської області у період з ІНФОРМАЦІЯ_1 (момент смерті ОСОБА_4 ) до 26.06.2017 року (момент укладення договору оренди землі між Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області та Фермерським господарством «Деметра») належними та допустимими доказами в матеріалах справи не підтверджено. При цьому, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що право користування земельною ділянкою не перейшло автоматично до фермерського господарства після передачі до складеного капіталу господарства права оренди земельної ділянки площею 47,6777 га з огляду на наведені приписи чинного законодавства України та умови укладеного між ОСОБА_4 та Новотроїцькою районною державною адміністрацією договору оренди землі.

Як вже раніше зазначалося колегією суддів, згідно зі ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Приписами ст. 125, 126 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності та право постійного користування на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Отже, відповідно до приписів чинного законодавства України, для правомірного користування земельною ділянкою потрібно набути право на це у встановленому законодавством порядку. Натомість, доказів того, що відповідачем по справі належним чином було оформлено правовідносини щодо користування спірною земельною ділянкою в матеріалах справи відсутні.

А тому, використання Фермерським господарством «Деметра-2010», смт.Новотроїцьке Херсонської області земельної ділянки площею 46,6777 га без правовстановлюючих документів, а саме, без рішення відповідного державного органу про надання цієї земельної ділянки йому у власність чи у користування (оренду), акта на право власності чи на право постійного користування цією земельною ділянкою, чи договору оренди землі, за відсутності дозволу на розробку проекту землеустрою, згідно із ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" свідчить про самовільне зайняття відповідачем вказаної земельної ділянки до моменту укладання з позивачем договору оренди в 2017 році.

Колегія суддів зауважує, що майно фермерського господарства належить йому на праві власності. У власності фермерського господарства може перебувати будь-яке майно, в тому числі земельні ділянки, житлові будинки, господарські будівлі і споруди, засоби виробництва тощо, яке необхідне для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і набуття якого у власність не заборонено законом. Порядок володіння, користування і розпорядження майном фермерського господарства здійснюється відповідно до його Статуту, якщо інше не передбачено угодою між членами фермерського господарства та законом (ч. 1, 3 та 5 ст.20 Закону України «Про фермерське господарство»). Отже, у фермерського господарства право володіння та користування земельною ділянкою, що належить його члену на праві приватної власності, виникає в силу прямої вказівки закону. Іншими словами, фермерське господарство має право володіння та користування такими земельними ділянками під час членства особи у цьому господарстві. Відтак, відповідач втратив право володіння та користування спірною земельною ділянкою, яке не перейшло до нього автоматично, в момент виходу ОСОБА_4 зі складу членів Фермерського господарства (смерті останнього). Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд, визначеній у висновку Великої Палати Верховного Суду, сформульованому у пункті 89 постанови від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц, згідно з яким факт володіння нерухомим майном (possessio) може підтверджуватися, зокрема (тобто, не виключно), державною реєстрацією права власності на це майно у встановленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння) та у постанові від 21.01.2020 року у справі № 908/2606/18.

За таких обставин, доводи скаржника щодо правомірного користування Фермерським господарством «Деметра-2010», смт. Новотроїцьке Херсонської області земельною ділянкою сільськогосподарського призначення площею 46,6777 га, відхиляються колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду, оскільки вони спростовуються наявними в справі письмовими доказами.

Щодо цивільно-правової відповідальності відповідача колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст. 211 Земельного кодексу України за самовільне зайняття земельних ділянок громадяни та юридичні особи несуть відповідно до законодавства цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність.

За змістом ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

За змістом ст.15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Як було зазначено вище, ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що однією з підстав виникнення зобов`язання є заподіяння шкоди іншій особі.

На відміну від зобов`язань, які виникають із правомірних актів, цей вид зобов`язань виникає із неправомірних актів, яким є правопорушення, тобто протиправне, винне заподіяння шкоди деліктоздатною особою.

Деліктне (позадоговірне) зобов`язання виникає там, де заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобов`язальних відносинах або шкода виникла незалежно від існуючих між сторонами зобов`язальних правовідносин.

Згідно з п. 3.1 наказу Державного агентства земельних ресурсів України та Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель від 12.09.2007 року №110 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо застосування Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару грунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 № 963" підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним чи фізичним особам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, є матеріали справи про адміністративне правопорушення, які підтверджують факт вчинення цього правопорушення, а саме:

- акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства;

- протокол про адміністративне правопорушення;

- припис (з вимогою усунення порушення земельного законодавства);

- акт обстеження земельної ділянки.

Отже, підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі або територіальній громаді внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, є зазначені документи в їх сукупності, оскільки саме вони можуть підтвердити сам факт самовільного зайняття земельної ділянки, розмір зайнятої ділянки та період часу, протягом якого вона використовується без належних правових підстав.

Як вірно встановлено господарським судом та підтверджено під час апеляційного перегляду, згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 12 травня 2017 року, проведеною Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області, встановлено факт самовільного зайняття земельної ділянки площею 47,6777 га, яка розташована на території Новотроїцької селищної ради Херсонської області за межами смт.Новотроїцьке, та на час перевірки засіяна насінням сільськогосподарських культур (озимою пшеницею), що є порушенням вимог ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

Крім того, факт порушення земельного законодавства Фермерським господарством "Деметра-2010", смт. Новотроїцьке Херсонської області в особі голови, у вигляді самовільного зайняття земельної ділянки підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 15.11.2017 року № 48-ДК/0167П/07/01/-17 та постановою про закриття справи від 20.11.2017 року № 48-ДК/0163По/05/01/-17 у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення».

Відсутність правомірного користування Фермерським господарством «Деметра-2010», смт. Новотроїцьке Херсонської області земельною ділянкою державної власності площею 47,6777 га підтверджується також постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 25.05.2017 року у справі № 821/2141/16 за позовом Фермерського господарства «Деметра-2010» до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про скасування наказу № 21-5170/18-16-СГ від 29.09.2016 року, якою в задоволенні адміністративного позову відмовлено в повному обсязі.

Крім того, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, лише з 30.07.2017 року зареєстроване право користування спірною земельною ділянкою на умовах оренди, натомість до 30.03.2017 року інформація щодо реєстрації будь-чиїх прав користування нею - відсутня.

Судова колегія також зазначає, що за фактом самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки площею 47,6777 га позивачем згідно Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 року № 963, розраховано шкоду, яка складає 79 015 грн. 20 коп. і цей розрахунок є вірним.

До справи сторонами не подано доказів наявності у відповідача правовстановлюючих документів та документації із землеустрою на земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 47,6777 га та доказів права користування цією земельною ділянкою у період осені 2016 - літа 2017 року.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з урахуванням змісту проведених Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області обстежень та перевірки, а також складених за їх результатами матеріалів, беручи до уваги відсутність жодних доказів того, що відповідач використовував земельну ділянку на підставі документів, які за діючим законодавством надають таке право, дії відповідача підпадають під ознаки самовільного користування землею.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності встановлення в діях Фермерського господарства «Деметра 2010», смт.Новотроїцьке Херсонської області наявності складу правопорушення у вигляді заподіяння шкоди шляхом самовільного зайняття земельної ділянки, а саме:

- неправомірність поведінки: відповідач всупереч положенням Земельного кодексу України самовільно зайняв земельну ділянку, внаслідок чого завдав шкоди державі;

- наявність шкоди: самовільним зайняттям земельної ділянки заподіяно шкоду в сумі 79 015 грн. 20 коп., розрахунок якої вірно здійснено позивачем згідно Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 року № 963 (із змінами);

- причинний зв`язок між неправомірною поведінкою та шкодою: саме в результаті самовільного зайняття земельної ділянки Фермерське господарство «Деметра 2010», смт.Новотроїцьке Херсонської області заподіяно шкоду в розмірі ціни позову;

- вина: Фермерське господарство «Деметра 2010», смт. Новотроїцьке Херсонської області порушило вимоги, встановлені Земельним кодексом України, будучи обізнаним про те, що в Україні заборонено самовільне зайняття земельних ділянок.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість, доведеність позовних вимог, та про задоволення їх в повному обсязі.

Доводи відповідача щодо відсутності шкоди від дій Фермерського господарства «Деметра 2010», смт. Новотроїцьке Херсонської області, оскільки останнім сплачувалась орендна плата, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки, як встановлено судами при розгляді даної справи відповідач безпідставно користувався спірною земельною ділянкою, а відтак, підстави для сплати саме орендної плати Новотроїцькій селищній раді Херсонської області (яка не є стороною договору оренди) у останнього були відсутні.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

З огляду на встановлений ст. 14 Господарського процесуального кодексу України принцип диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 74, 76 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування; суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Приймаючи до уваги вищенаведені обставини справи в їх сукупності, судова колегія вважає, що аргументи, викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, а оскаржуване рішення є законним, обґрунтованим, ухваленим з дотримання норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, Південно-західний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга Фермерського господарства «Деметра 2010», смт. Новотроїцьке Херсонської області на рішення Господарського суду Херсонської області від 25.02.2020 року у справі № 923/675/18 задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Херсонської області від 25.02.2020 року у справі № 923/675/18 відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Деметра 2010», смт. Новотроїцьке Херсонської області на рішення Господарського суду Херсонської області від 25.02.2020 року у справі № 923/675/18 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Херсонської області від 25.02.2020 року у справі № 923/675/18 - без змін.

Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених у п.2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Г.І. Діброва
Судді В.М. Головей
Г.П. Разюк