ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/3941/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жигалкіна І.П.

при секретарі судового засідання Кісельовій С.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка", м. Запоріжжя
доДержавного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод", м. Чугуїв
про та за зустрічним позовом до про стягнення 318 190,43 грн. Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод", м. Чугуїв Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка", м. Запоріжжя стягнення 21 457,50 грн.
за участю представників:

позивача (за первісним позовом) - не з`явився;

відповідача (за первісним позовом) - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

29 листопада 2019 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" (надалі - Позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою щодо стягнення з Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" (надалі - Відповідач) суми боргу в розмірі 318 190,43 грн. (де: основний борг - 273 080,05 грн.; пеня - 39 443,78 грн.; три проценти річних - 3 568,90 грн.; інфляційні втрати - 2097,70 грн.), а також судові витрати за подання позову.

Позивач обґрунтовує подання такого позову підставами не виконання з боку Відповідача щодо сплати суми за Товар за умовами Договору № ПЕ 18/04-19 від 18.04.2019, де Покупець (Відповідач) зобов`язується прийняти Товар та своєчасно здійснити оплату на умовах Договору після поставки Товару згідно Специфікації Постачальником (Позивач).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02 грудня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 922/3941/19 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідачеві, згідно статті 251 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов. Запропоновано позивачеві, згідно статті 251 ГПК України, встановити строк 5 днів на подання до суду відповіді на відзив з дня його отримання. Повідомлено сторін, що додаткові письмові докази, висновки експертів, клопотання, заяви та пояснення можуть бути подані ними до суду у строк до 20.12.2019.

28 грудня 2019 року через канцелярію господарського суду Харківської області представник відповідача надав відзив (вх.№31787 від 28 грудня 2019 року), в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначив, що позивач у встановлений договором строк зобов`язання в частині поставки товару належним чином не виконав. Так, товар було поставлено із порушенням строків за накладними: № РН-0000635 від 07.05.2019, № РН-0000713 від 20.05.2019 та РН-0001300 від 02.09.2019. Тому, враховуючи п.5.1.1. договору, штрафні санкції повинні нараховуватися за видатковою накладною № РН-0000577 від 24.04.2019 з 25.04.2019 по 25.10.2019, за видатковою накладною № РН-0000635 від 07.05.2019 з 08.05.2019 по 08.11.2019.

Разом з тим, 28 грудня 2019 року на адресу суду від Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" надійшла зустрічна позовна заява (вх. № 31763) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Промелектроніка загальної суми 21457,50грн. (де: 14530,27грн. - пеня; 6927,23 грн. - штраф).

Зустрічний позов обґрунтовує тим, що TOB "Промелектроніка" здійснив часткову поставка товару за видатковою накладною № РН-0000577 від 24.04.2019 на суму 145 953,16 грн. з ПДВ. Проте порушуючи умови договору, TOB "Промелектроніка" не виконав вчасно своїх зобов`язань по поставці іншої частини товару у встановлений в договорі строк.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02 січня 2020 року прийнято зустрічний позов Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Промелектроніка суми у розмірі 21 457,50 грн. до спільного розгляду з первісним позовом. Вирішено перейти до розгляду справи №922/3941/19 за правилами загального позовного провадження. Призначено первісну позовну заяву та зустрічну позовну заяву до розгляду у підготовчому засіданні на 21 січня 2020 року. Встановлено відповідачу (за зустрічним позовом) строк для подання відзиву на позовну заяву, оформленого відповідно до ст. 165 ГПК України, - протягом п`ятнадцяти днів, з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд роз`яснює відповідачу, що відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Встановлено позивачу (за зустрічним позовом) строк на подання до суду відповіді на відзив, оформленої відповідно до ст. 166 ГПК України, - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву. Встановлено відповідачу (за зустрічним позовом) строк для подання заперечень на відповідь позивача на відзив, оформлених відповідно до ст. 167 ГПК України, - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив.

15 січня 2020 року через канцелярію господарського суду Харківської області представник відповідача за зустрічним позовом надійшов відзив на зустрічну позовну заяву (вх.№945 від 15 січня 2020 року), в якому просить суд у задоволенні зустрічного позову відмовити повністю. Зазначив, що внаслідок нездійснення покупцем оплати за поставлений товар за видатковою накладною № РН-0000577 від 24.04.2019, постачальником було прийнято рішення про зупинення передання товару до повної оплати за раніше поставлений товар. Однак, внаслідок тривалих вмовлянь з боку покупця, який є державним підприємством, відповідачем за зустрічним позовом все таки було здійснено поставку товару за видатковими накладними № РН-0000635 07.05.2019, № РН-0000713 від 20.05.2019 та №0001300 від 02.09.2019 з надією на здійснення розрахунків за весь поставлений товар. Проте, позивачем за зустрічним позовом зобов`язання з оплати за поставлену продукцію не було виконано взагалі. У зв`язку з цим, відповідачем за зустрічним позовом було зупинено передання товару до оплати всього раніше поставленого товару.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21 січня 2020 року підготовче засідання відкладено на 11 лютого 2020 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11 лютого 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 03 березня 2020 року.

У судовому засіданні призначеному на 03 березня 2020 року оголошено перерву до 19 березня 2020 року.

Ухвалами господарського суду Харківської області від 19 березня 2020 року та від 07 квітня 2020 року розгляд справи відкладено на 07 квітня 2020 року та 05 травня 2020 року відповідно.

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) в судове засідання 05 травня 2020 року не з`явився, явку свого представника не забезпечив. Про дату, час та місце був повідомлений належним чином.

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) в судове засідання 05 травня 2020 року не з`явився, явку свого представника не забезпечив. Про дату, час та місце був повідомлений належним чином.

Так, процесуальні документи у цій справі направлялись всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідного документу.

Таким чином, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог та судом дотримано під час розгляду справи, обумовлені чинним Господарським процесуальним кодексом України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги те, що сторони в судове засідання не з`явились, зважаючи на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених ст.ст. 42, 46 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу по суті за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються первісні та зустрічні позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані учасниками справи докази, суд встановив наступне.

Розглянувши первісний позов про стягнення з Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" суми боргу в розмірі 318 190,43 грн., з яких: основний борг - 273 080,05 грн.; пеня - 39 443,78 грн.; три проценти річних - 3 568,90 грн. та інфляційні втрати - 2 097,70 грн., суд виходить з того, що він тісно пов`язаний з заявленим зустрічним позовом стосовно стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Промелектроніка суми у розмірі 21 457,50 грн. на користь Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" за несвоєчасне виконання своїх зобов`язань по поставці частини товару у встановлений договором строк.

Так, 18 квітня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" (постачальник) та Державним підприємством "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" (покупець) було укладено договір №ПЕ 18/04-19 (надалі - Договір) (а.с.27-29 т.1).

Відповідно до пункту 1.1. зазначеного Договору постачальник зобов`язується поставити покупцю товар згідно специфікації (додаток №1), а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах даного договору. Асортимент товару, його обсяг (кількість) та вартість передбачається у специфікації, які є невід`ємною частиною даного договору (п.2.1.Договору).

Загальна вартість договору складає 273 080,05 грн., у т.ч. ПДВ (20%) - 45513,34грн. (п.2.2.Договору).

Як вбачається із специфікації до договору №ПЕ 18/04-19 від 18.04.2019 загальна вартість товару складає 273 080,05 грн., у т.ч. ПДВ (20%) - 45 513,34 грн. (а.с.31 т.1).

Строк постачання партії товару не більше 7 календарних днів з дати підписання договору (п.4.1.Договору).

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" повинно було поставити Державному підприємству "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" товар у строк до 23 квітня 2020 року включно.

В свою чергу покупець, відповідно до п.5.1.1. Договору, здійснює оплату наступним чином: 100% вартості товару перераховує постачальнику після отримання товару та проходження вхідного контролю.

Розрахунки за отриманий товар здійснюються в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок постачальника (п.5.2.Договору).

Даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до виконання сторонами своїх зобов`язань (п.6.1.Договору).

Пунктом 8.3. Договору визначено, що при порушенні строків оплати товару покупець сплачує постачальнику, за вимогою останнього, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочення, але не більше 1% від вартості товару.

Разом з тим, пунктом 8.2. Договору встановлено, що при порушенні строків поставки товару постачальник сплачує покупцю, за вимогою останнього, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непоставленого товару за кожний день прострочення, але не більше 1% від вартості товару.

Оплата штрафу або пені не звільняє сторони від виконання умов даного договору (п.8.4.Договору).

За порушення умов даного договору винна сторона відшкодовує спричинені цим збитки, у порядку, чинним законодавством (п.10.3.Договору).

18.04.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" виписало Державному підприємство "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" рахунок фактуру № СФ-0000572 від 18.04.2019 на суму 273 080,05 гривень з ПДВ (а.с.31,т.1).

Як зазначає позивач за первісним позовом (відповідач на зустрічним позовом), Товариством з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" було поставлено на адресу Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" товар:

- за видатковою накладною № РН-0000577 від 24.04.2019 - 24 квітня 2019 року на загальну суму 45 953,16 грн. з ПДВ;

- за видатковою накладною № РН-0000635 07.05.2019 - 16 липня 2019 року на загальну суму 56 340,00 грн. з ПДВ;

- за видатковою накладною № РН-0000713 від 20.05.2019 - 02 вересня 2019 року на загальну суму 71 826,49 грн. з ПДВ;

- за видатковою накладною № №0001300 від 02.09.2019 - 02 вересня 2019 року на загальну суму 98 960,40 грн. з ПДВ (а.с.32,36,40,43,т.1).

З огляду на те, що приймання товару за якістю здійснюється на підприємстві відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом), а видаткові накладні підписані представником відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом), позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) вважає, що у відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) виникло зобов`язання з оплати товару на наступний день, після отримання товару по кожній накладній окремо, тобто:

- за видатковою накладною № РН-0000577 від 24.04.2019 - 25 квітня 2019 року;

- за видатковою накладною № РН-0000635 07.05.2019 - 08 травня 2019 року;

- за видатковою накладною № РН-0000713 від 20.05.2019 - 21 травня 2019 року;

- за видатковою накладною № 0001300 від 02.09.2019 - 03 вересня 2019 року.

В свою чергу, відповідач за первісним позовом з таким розрахунком позивача за первісним позовом не погоджується та, посилаючись на пункти 4.1. та 8.2. договору №ПЕ 18/04-19 від 18 квітня 2019 року, просить суд стягнути з позивача за первісним позовом штраф та пеню у загальному розмірі 21 457,50 грн. за прострочення виконання зобов`язання в частині поставки товару за договором №ПЕ 18/04-19 від 18 квітня 2019 року.

Дослідивши матеріали справи, повністю, всесторонньо, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши надані докази та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, керуючись принципом Верховенства права суд вирішив наступне.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підстави виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інших правочинів.

Пунктом 3 частини 1 статті 174 Господарського кодексу України вcтановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтями 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Приписами частини 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 172 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 2 статті 172 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Пунктом 1 статті 691 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Пунктом 1 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В частині 1 статті 530 ЦК України зазначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В частині 1 статті 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Як вбачається з відзиву, наданого відповідачем за первісним позовом, останній не заперечує, що позивачем за первісним позовом дійсно було поставлено товар за видатковими накладними № РН-0000577 від 24.04.2019, № РН-0000635 07.05.2019, № РН-0000713 від 20.05.2019 та № 0001300 від 02.09.2019. При цьому, відповідач за первісним позовом зазначає, що позивач за первісним позовом у встановлений в договорі строк зобов`язання з поставки товару виконав частково, а саме поставив товар за видатковою накладною № РН-0000577 від 24.04.2019 на суму 45 953,16 з ПДВ, а зобов`язання по поставці іншої частини товару за цією накладною у встановлений в договорі строк не виконав. Разом з тим, за видатковими накладними № РН-0000635 07.05.2019, № РН-0000713 від 20.05.2019 та № 0001300 від 02.09.2019 товар було поставлено із порушенням строків.

Суд критично оцінює доводи відповідача за первісним позовом щодо невиконання зобов`язання останнього в частині оплати товару через невиконання позивачем за первісним позовом зобов`язання за договором в повному обсязі в частині поставки товару, оскільки пунктом 7.4. Договору встановлено, що у разі недопостачання товару, постачальник повинен допоставити товар в термін 10 днів після письмового повідомлення від покупця. В матеріалах справи не міститься письмового повідомлення відповідача за первісним позовом щодо недопостачання товару. При цьому в пункті 8.3. Договору зазначено, що при порушенні строків оплати товару відповідач за первісним позовом сплачує позивачу за первісним позовом пеню за вимогою останнього.

Разом з тим, пунктом 5.1.1. Договору встановлено, що відповідач за первісним позовом перераховує 100% вартість товару позивачу за первісним позовом після отримання товару та проходження вхідного контролю, при цьому умовами договору не встановлено після отримання в якому саме обсязі товару (повному чи частковому) відповідач повинен був перераховувати грошові кошти (вартість товару), адже сторонами не заперечується факт поставки товару за видатковими накладними № РН-0000577 від 24.04.2019, № РН-0000635 07.05.2019, № РН-0000713 від 20.05.2019 та № 0001300 від 02.09.2019.

Враховуючи те, що відповідач за первісним позовом не надав суду доказів, які б спростовували наявності перед позивачем за первісним позовом заборгованості у розмірі 273 080,05 грн., керуючись приписами ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, суд дійшов висновку, що позивачем за первісним позовом обґрунтовано пред`явлено позов про стягнення суми боргу з відповідача за первісним позовом.

Встановлені судом обставини справи свідчать про те, що у відповідача за первісним позовом існує заборгованість перед позивачем за первісним позовом за договором № ПЕ 18/04-19 від 18.04.2019, а саме за видатковими накладними № РН-0000577 від 24.04.2019, № РН-0000635 07.05.2019, № РН-0000713 від 20.05.2019 та № 0001300 від 02.09.2019 на загальну суму 273 080,05 грн. у зв`язку з чим суд приходить до висновку про наявність у справі достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості з Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" у розмірі 273 080,05 грн.

Частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Так, позивачем за первісним позовом заявлено вимоги про стягнення суми 3% річних у розмірі 3 568,90 грн. та інфляційних збитків у розмірі 2 097,70 грн.

Верховний Суд України у постанові від 21.05.2012 у справі №6-20цс11, посилаючись на ст. 55 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод, згідно з якими кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зазначив, що обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням вказаних положень та з урахуванням майбутнього результату. Тобто ефективний спосіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання особою відповідного відшкодування. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК, три проценти річних та індекс інфляції за весь час прострочення підлягають до стягнення виходячи з суми простроченого грошового зобов`язання (на момент її виникнення) та нараховуються за весь час прострочення, а саме з наступного дня після отримання товару та проходження вхідного контролю, до дня зазначеного позивачем як дата закінчення нарахування, а саме:

- за видатковою накладною № РН-0000577 від 24.04.2019: з 25 квітня 2019 року до 26 листопада 2019 року на суму прострочення 45 953,16 грн.;

- за видатковою накладною № РН-0000635 07.05.2019: з 17 липня 2019 року до 26 листопада 2019 року на суму прострочення 56 340,00 грн.;

- за видатковою накладною № РН-0000713 від 20.05.2019: з 03 вересня 2019 року до 26 листопада 2019 року на суму прострочення 71 826,49 грн.;

- за видатковою накладною № №0001300 від 02.09.2019: з 03 вересня 2019 року до 26 листопада 2019 року на суму прострочення 98 960,40 грн.

Суд також зазначає, що при перерахуванні розрахунку суми 3% річних та інфляційних збитків суд не може виходити за межі суми заявленої позивачем.

Суд, перевіривши надані позивачем за первісним позовом до позовної заяви розрахунки суми 3% річних та інфляційних збитків встановив, що відповідні розрахунки позивачем здійснено невірно, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення з відповідача суми 3% річних у розмірі 3 568,90 грн. та інфляційних збитків у розмірі 2 097,70 грн. підлягає частковому задоволенню, а саме: 3% річних у розмірі 2 624,88 грн. та інфляційних збитків у розмірі 2 097,70 грн.

Також, позивачем заявлено вимоги про стягнення пені у розмірі 39 443,78 грн. за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором в частині оплати товару за період:

за видатковою накладною № РН-0000577 від 24.04.2019: з 25 квітня 2019 року по 26 листопада 2019 року на суму прострочення 45 953,16 грн.;

- за видатковою накладною № РН-0000635 07.05.2019: з 08 травня 2019 року по 26 листопада 2019 року на суму прострочення 56 340,00 грн.;

- за видатковою накладною № РН-0000713 від 20.05.2019: з 21 травня 2019 року по 26 листопада 2019 року на суму прострочення 71 826,49 грн.;

- за видатковою накладною № №0001300 від 02.09.2019: з 03 вересня 2019 року по 26 листопада 2019 року на суму прострочення 98 960,40 грн.

Відповідач заперечує проти задоволення відповідної вимоги та надав суду власні розрахунки суми пені.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України.

Так, частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Даним приписом передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Разом з тим, умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Відповідальність у вигляді пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань передбачена пунктом 8.3. договору № ПЕ 18/04-19 від 18.04.2019.

Таким чином, сума пені нараховується виходячи з суми простроченого грошового зобов`язання (на момент її виникнення) починаючи з дня коли таке зобов`язання повинно було бути виконаним, в даному випадку з наступного дня після отримання товару та проходження вхідного контролю, та не може перевищувати шести місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, а отже період нарахування пені становить:

- за видатковою накладною № РН-0000577 від 24.04.2019: з 25 квітня 2019 року до 25 жовтня 2019 року на суму прострочення 45 953,16 грн.;

- за видатковою накладною № РН-0000635 07.05.2019: з 17 липня 2019 року до 26 листопада 2019 року на суму прострочення 56 340,00 грн.;

- за видатковою накладною № РН-0000713 від 20.05.2019: з 03 вересня 2019 року до 26 листопада 2019 року на суму прострочення 71 826,49 грн.;

- за видатковою накладною № №0001300 від 02.09.2019: з 03 вересня 2019 року до 26 листопада 2019 року на суму прострочення 98 960,40 грн.

Суд, перевіривши надані позивачем до позовної заяви розрахунки пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань встановив, що відповідні розрахунки позивачем здійснено невірно, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення з відповідача пені за несвоєчасність виконання зобов`язання за видатковими накладними № РН-0000577 від 24.04.2019, № РН-0000635 07.05.2019, № РН-0000713 від 20.05.2019 та № 0001300 від 02.09.2019 у відповідності до умов договору № ПЕ 18/04-19 від 18.04.2019 у розмірі 39 443,78 грн. підлягає частковому задоволенню, а саме у розмірі 27 503,75 грн.

Щодо зустрічного позову, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ст. 662 ЦК України).

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 ЦК України).

Частиною 1 статті 687 ЦК України встановлено, що перевірка додержання продавцем умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару та інших умов здійснюється у випадках та в порядку, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Покупець зобов`язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару (ч.1 ст. 688 ЦК України).

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування (ч.1 ст. 664 ЦК України).

У разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу (ст. 665 ЦК України).

Разом з тим, в частині 1 статті 629 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Сторонами при укладанні договору № ПЕ 18/04-19 від 18.04.2019 було визначено строк постачання партії товару у період не більше 7 календарних днів з дати підписання договору.

Так, датою підписання договору є 18 квітня 2019 року.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується сторонами, першу партію товару відповідачем за зустрічним позовом було поставлено позивачу за зустрічним позовом 24 квітня 2019 року за видатковою накладною № РН-0000577 від 24.04.2019 на загальну суму 45 953,16 грн.

При цьому умовами договору не встановлено розмір партії товару передбаченої в пункті 4.1. Договору.

Таким чином, постачальником було поставлено покупцю партію товару у строк який не перевищував 7 календарних днів з дати підписання договору № РН-0000577 від 18.04.2019.

Разом з тим, пунктом 7.4 договору № РН-0000577 від 18.04.2019 визначено, що у разі недопостачання товару, постачальник повинен допоставити товар в термін 10 днів після письмового повідомлення від покупця. У разі неможливості постачання товару постачальник повертає покупцю суму перерахованої передплати за товар який немає можливості поставити.

В матеріалах справи відсутні належні, вірогідні чи допустимі докази, які б свідчили про письмове повідомлення позивачем за зустрічним позовом відповідача за зустрічним позовом щодо недопостачання товару, як і відсутні будь-які докази врегулювання цього питання відповідно до звичаїв ділового обороту.

Одне лиш посилання відповідача за зустрічним позовом на тривале вмовляння з боку позивача за зустрічним позовом допоставити товар не дає суду змоги встановити кінцевий строк поставлення товару з урахуванням пункту 7.4. договору № РН-0000577 від 18.04.2019.

Також, частиною 5 статті 692 ЦК України передбачено, що якщо продавець зобов`язаний передати покупцеві крім неоплаченого також інший товар, він має право зупинити передання цього товару до повної оплати всього раніше переданого товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що позивач за зустрічним позовом не звертався з письмовим повідомленням до відповідача за зустрічним позовом щодо недопостачання товару, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приймаючи до уваги, що судом задоволено первісний позов частково, враховуючи правила розподілу судових витрат визначених ст.129 ГПК України, суд дійшов висновку про те, що судовий збір сплачений за подання первісного позову у розмірі 4 579,60 грн., підлягає стягненню з відповідача за первісним позовом, а 193,26 грн. покладається на позивача за первісним позовом, водночас, беручи до уваги, що судом відмовлено у задоволенні зустрічного позову, з врахуванням приписів ст.129 ГПК України, судовий збір за подання зустрічного позову покладається на позивача за зустрічним позовом - Товариство з обмеженою відповідальністю "Українські технології будівництва".

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" (63501, Харківська обл., м. Чугуїв, мікрорайон Авіатор; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" (69002, м. Запоріжжя, вул. Фортечна, б. 4А, а/с 5012; ) суму заборгованості у розмірі 273 080,05 грн., 3% річних у розмірі 2 624,88 грн., інфляційні збитки у розмірі 2 097,70 грн., пеню у розмірі 27 503,75 грн., а також судовий збір у розмірі 4579,60 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення з Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" 3% річних у розмірі 944,02 грн. та пені у розмірі 11 940,03 грн. - відмовити.

У задоволенні зустрічної позовної заяви Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" про стягнення 21 457,50 грн. - відмовити.

Повне рішення складено "15" травня 2020 р.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.П. Жигалкін