РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.05.2020Справа № 910/18041/19

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Горизонт-СМ" (м. Київ)

до Публічного акціонерного товариства "Укрпластик" (м. Київ)

про стягнення 152.340,13 грн

Суддя Ващенко Т.М.

секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники:

від позивача: Кушнір Р.Ю.

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Горизонт-СМ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укрпластик" про стягнення 152.340,13 грн, з яких: 144.465,41 грн основного боргу, 7.114,77 грн пені, 681,02 грн 3% річних, 78,93 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням відповідачем умов Договору транспортного експедирування № 324 від 15.08.17. в частині оплати послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.01.20. відкрито провадження у справі № 910/18041/19, постановлено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

30.01.20. від відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві.

04.03.20. позивачем подано відповідь на відзив з клопотанням про поновлення строку на його подання.

11.03.20. позивачем подано клопотання про приєднання доказів з клопотанням про поновлення пропущених строків для їх подання.

12.03.20. відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.03.20., з підстав, викладених в ухвалі постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 07.04.20.

07.04.20. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про поновлення позивачу пропущеного процесуального строку на подання відповіді на відзив та клопотання від 11.03.20., про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 05.05.20.

Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, яке надійшло на адресу суду 09.04.20. залишено судом без розгляду, оскільки стосується засідання, призначеного на 07.04.20.

В судовому засіданні 05.05.20. позивачем підтримано свої позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання 05.05.20. не з`явився, 04.05.20. подав клопотання про «відкладення розгляду справи», в задоволенні якого судом відмовлено з підстав того, що явка сторін обов`язковою не визнавалась, відповідачем подано і відзив на позовну заяву і заперечення на відповідь на відзив, та, наразі, за висновками суду неявка відповідача не перешкоджає розгляду спору по суті у судовому засіданні 05.05.20.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 05.05.20. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За загальним правилом відповідно до ст. 208 ЦК України правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

15.08.17. між позивачем (Експедитор) та відповідачем (Замовник) було укладено Договір № 324 транспортного експедирування (далі - Договір), за умовами якого (п. 1.1) Експедитор зобов`язується за плату і за рахунок Замовника виконати або організувати виконання визначених Договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Конкретні умови кожного транспортного експедирування узгоджуються сторонами в Заявках на кожне перевезення, що є невід`ємними частинами Договору (п. 1.3 Договору).

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором транспортного експедирування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про транспортно-експедиторську діяльність» транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів; транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування; експедитор (транспортний експедитор) - суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування; клієнт - споживач послуг експедитора (юридична або фізична особа), який за договором транспортного експедирування самостійно або через представника, що діє від його імені, доручає експедитору виконати чи організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортного експедирування послуг та оплачує їх, включаючи плату експедитору.

Відповідно до ч. 1 ст. 929 ЦК України та ст. 9 ЗУ «Про транспортно-експедиторську діяльність» за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до абзацу 1 ст. 11 ЗУ «Про транспортно-експедиторську діяльність» експедитор зобов`язаний надавати транспортно-експедиторські послуги згідно з договором транспортного експедирування і вказівками клієнта, погодженими з експедитором у встановленому договором порядку.

Строк дії Договору сторонами погоджено п. 8.3 з моменту підписання і діє до 31.12.18., а в частині розрахунків до повного виконання грошових зобов`язань. Якщо жодна зі сторін за 30 днів до закінчення терміну дії Договору не попередить іншу сторону в письмовій формі про розірвання Договору, термін його дії автоматично продовжується на кожний календарний рік, але не більше 3 років.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги Договір як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Згідно з п. 4.4 Договору підтвердженням повного виконання Експедитором своїх зобов`язань щодо доставки вантажу особі, визначеній у Заявці, є: CMR (ТТН, видаткова накладна).

Позивачем взяті на себе зобов`язання на загальну суму 144.465,41 грн (25.424,04 грн + 53.508,83 грн + 65.532,54 грн) згідно заявок № 10/18-991 від 06.08.19., № 10/18-990 від 06.08.19., № 10/18-1088 від 10.09.19. виконані належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи CMR.

Відповідні видаткові накладні наявні в матеріалах справи.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 931 ЦК України передбачено, що розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За здійснення передбачених Договором транспортно-експедиційних послуг замовник сплачує експедитору грошові кошти в сумі, що погоджена сторонами в додатку № 2 або у Заявці на перевезення (п. 4.1 Договору).

Відповідно до пункту 4.3 Договору зазначена в п. 4.1 сума перераховується замовником на поточний рахунок Експедитора протягом 30 робочих днів з моменту доставки вантажу в пункт призначення згідно із Заявкою та отримання від Експедитора замовником належно оформлених оригіналів документів, зазначених в розділі 2 Договору, якими у відповідності до вказаного розділу Договору є оригінал рахунку-фактури, оригінал довіреності, оригінал товарно-транспортної накладної, видаткової накладної або CMR з відміткою про отримання вантажу.

Оригінали документів було надіслано позивачем та отримано відповідачем:

- відповідно до журналу вихідної кореспонденції за порядковим № 172 від 21.08.19. та експрес-накладної ТОВ «Нова Пошта» № 9091 від 21.08.19. було надіслано рахунок № 894 від 15.08.19., акт № 894 від 15.08.19. (2 екземпляри), заявку № 10/19-991 від 06.08.19., CMR про перевезення автомобілем державний номер НОМЕР_1 , довідку № 14/08-2019 від 14.08.19.; отримано відправлення 22.08.19. 16:57:27, згідно до результатів відстеження на сайті ТОВ «Нова Пошта».

- відповідно до журналу вихідної кореспонденції за порядковим № 190 від 27.08.19. та експрес-накладної ТОВ «Нова Пошта» № 6978 від 27.08.19. було надіслано рахунок № 882 від 13.08.19., акт № 882 від 13.08.19. (2 екземпляри), заявку № 10/18-990 від 06.08.19., CMR про перевезення автомобілем державний номер НОМЕР_2 , довідку № 09/08-2019 від 09.08.19.; отримано відправлення 28.08.19. 12:06:08, згідно до результатів відстеження на сайті ТОВ «Нова Пошта.

- відповідно до журналу вихідної кореспонденції за порядковим № 291 від 23.09.19. та експрес-накладної ТОВ «Нова Пошта» № 7415 від 23.09.19. було надіслано рахунок № 1026 від 18.09.19р., акт № 1026 від 18.09.19. (2 екземпляри), заявку № 10/18-1088 від 10.09.19., CMR 9387810 про перевезення автомобілем державний номер НОМЕР_3 , довідку № 12/09-2019 від 12.09.19.; отримано відправлення 24.09.19. 17:40:51, згідно до результатів відстеження на сайті ТОВ «Нова Пошта».

Вказане спростовує доводи відповідача про неотримання ним документів, передбачених розділом 2 Договору.

За вказаних підстав відповідач зобов`язаний був сплатити позивачу за Договором за виконані послуги, пов`язані з перевезенням вантажу:

- на суму 25.424,04 грн до 03.10.19. включно;

- на суму 53.508,83 грн до 09.10.19. включно;

- на суму 65.532,54 грн до 06.11.19. включно.

Тобто строк оплати, на противагу твердженням відповідача, є таким, що настав.

При цьому, доказів наявності будь-яких заперечень щодо наданих послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу за означеними Заявками за Договором, відповідачем також не було надано суду.

Отже, суд при розгляді справи приймає до уваги відсутність у відповідача, як Замовника за Договором, будь-яких заперечень та претензій щодо належного виконання Експедитором прийнятих за Договором зобов`язань на суму 144.465,41 грн.

Відповідачем означені грошові кошти у встановлений строк сплачено не було, що зумовило звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Щодо посилання відповідача на те, що у господарському процесі прерогативою саме позивача є доведення належними та допустимими доказами обставин, на які він посилається в підтвердження своїх вимог, а саме, щодо надсилання документів відповідачу, суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Зі змісту спірних правовідносин, а також пояснень відповідача, який посилається на відсутність подій, які наведені у статті, в даному випадку обов`язок доказування неотримання жодних оригіналів документів 03.10.19., 09.10.19., 06.11.19., або отримання у вказані дати та час інших документів, покладається саме на відповідача, враховуючи, що на підставі наявних вказаних вище доказів судом встановлено факт направлення оригіналів документів відповідачу.

Отже, за твердженнями позивача, які з боку відповідача належними та допустимими у розумінні ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами не спростовані, відповідачем послуги, пов`язані з перевезенням вантажу за Договором на підставі вказаних Заявок, оплачено не було, в результаті чого у останнього утворилась заборгованість в сумі 144.465,41 грн.

При цьому, відповідач, який наголошує на несправжності наданих позивачем заявок, не звертався до суду з доказами, які б ставили б під сумнів подані позивачем докази, не надав доказів звернення до правоохоронних органів з відповідною заявою щодо підробки підпису чи печатки на заявках.

З огляду на вказане, борг відповідача перед позивачем за представленими до матеріалів справи документами становить 144.465,41 грн, з огляду на що вказана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 681,02 грн 3% річних та 78,93 грн інфляційних втрат.

Згідно зі статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснюючи перерахунок суд врахував, що прострочення розпочалось: на суму 25424,04 грн з 04.10.19., на суму 53508,83 з 10.10.19., на суму 65532,54 грн з 07.11.19.

Отже, за перерахунком суду, розмір інфляційних втрат становить 78,93 грн, розмір 3% річних становить 668,45 грн, з огляду на що вказані суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. 3% річних в сумі 12,57 грн нараховано безпідставно, з огляду на що суд відмовляє в позові в цій частині.

Щодо вимог про стягнення 7114,77 грн пені, суд встановив викладене далі.

Пунктом 5.5 Договору визначено, що за порушення строку, вказаного в п. 4.3 Договору, Замовник сплачує Експедитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період прострочення, за кожний день прострочення від несвоєчасно перерахованої суми грошових коштів.

Згідно з ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За перерахунком суду, з врахуванням означених вище встановлених суд дат, з яких настало прострочення виконання зобов`язання, розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 6916,51 грн. Пеня в сумі 198,26 грн нарахована безпідставно, з огляду на що суд відмовляє в позові в цій частині.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог з підстав задоволення позову частково.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрпластик" (02002, м. Київ, вул. Є.Сверстюка, б. 1; ідентифікаційний код 00203588) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Горизонт-СМ" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, б. 1-5; ідентифікаційний код 30524716) 144.465 (сто сорок чотири тисячі чотириста шістдесят п`ять) грн 41 коп. основного боргу, 6.916 (шість тисяч дев`ятсот шістнадцять) грн 51 коп. пені, 668 (шістсот шістдесят вісім) грн 45 коп. 3% річних, 78 (сімдесят вісім) грн 93 коп. інфляційних втрат, 2.281 (дві тисячі двісті вісімдесят одну) грн 94 коп. судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 18.05.20.

Суддя Т.М. Ващенко