ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"15" травня 2020 р. Справа №921/634/19

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Бойко С.М.,

суддів: Матущака О.І.,

Якімець Г.Г.,

розглянув заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Магістр-Д» б/н від 13.05.2020 (вх.№01-05/1634/20 від 13.05.2020)

про забезпечення позову

на стадії апеляційного провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Захід-Агротранс» б/н від 12.02.2020

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 21.01.2020 суддя: Сидорук А.М. м. Тернопіль, повний текст рішення складено - 27.01.2020

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Магістр-Д», м.Тернопіль

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Захід-Агротранс», Тернопільська область м. Ланівці

про стягнення 4 610 244,07 грн.

ВСТАНОВИВ:

04.10.2019 в Господарський суд Тернопільської області звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Магістр-Д» (далі по тексту ТОВ «Магістр-Д») до товариства з обмеженою відповідальністю «Захід-Агротранс» (далі по тексту ТОВ «Захід-Агротранс») про стягнення 4 610 244,07 грн., з яких: 4 236 476,53 грн. - основної заборгованості за договором №36 від 02.02.2018 з урахуванням додаткової угоди від 02.05.2019, 180 573,78 грн. - пені та 193 193,76 грн. - процентів, які нараховані в період з 20.06.2019 по 30.09.2019, протягом якого відповідач прострочив взяті на себе грошові зобов`язання.

Позов мотивовано тим, що відповідач (покупець) порушив п. 5.2 договору №36 від 02.02.2018 з урахуванням додаткової угоди від 02.05.2019 в частині своєчасного та повного розрахунку з продавцем (позивачем) за передані нафтопродукти. У зв`язку з цим позивачем на підставі п. 7.3 зазначеного договору нараховано відповідні суми штрафних санкцій у вигляді пені та процентів.

Правовими підставами позову зазначає ст.ст. 525, 526 ЦК України.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 21.01.2020 позов задоволено. Стягнуто з ТОВ «Захід-Агротранс» на користь ТОВ «Магістр-Д» 4 236 476,53 грн. боргу; 193 193,76 грн. процентів, нарахованих на суму простроченого платежу; 180 573,78 грн. пені; 69 153,68 грн. судового збору та 4 050,00 грн. витрат на професійну правову допомогу.

В межах строку апеляційного оскарження цього рішення суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу, а тому в силу положень ч. 1 ст. 241 ГПК України оскаржуване рішення господарського суду не набрало законної сили.

У даній апеляційній скарзі ТОВ «Захід-Агротранс» просить скасувати рішення місцевого господарського суду про задоволення позову та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що:

1)місцевий господарський суд не з`ясував правову природу процентів, які передбачені п. 7.3 договору №36 від 02.02.2018 з урахуванням додаткової угоди від 02.05.2019, а тому дійшов до помилкового висновку про одночасне задоволення вимог про стягнення пені та процентів, оскільки це призводить до подвійної відповідальності за одне і теж правопорушення, що не узгоджується з вимогами ст. 61 Конституції України;

2)суд першої інстанції, залишив поза своєю увагою обставини щодо відсутності завданих позивачу збитків у зв`язку з простроченням покупцем (відповідачем) оплати за передані йому нафтопродукти, що в силу ч. 3 ст. 551 ЦК України може бути підставою для зменшення розміру неустойки.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 21.04.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Захід-Агротранс» б/н від 12.02.2020 на рішення Господарського суду Тернопільської області від 21.01.2020 в справі №921/634/19.

13.05.2020 до Західного апеляційного господарського суду від позивача ТОВ «Магістр-Д» надійшла заява, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті ТОВ «Захід-Агротранс» (79067, м. Львів, вул. Богданівська, 15А, код ЄДРПОУ - 38422892) і знаходяться у нього чи в інших осіб, в розмірі, який співмірний ціні позову - 4 236 476,53 грн.

В обґрунтування вказаної заяви про забезпечення позову зазначає, що:

1)відповідач здійснює реалізацію належного йому рухомого майна (зокрема транспортних засобів), які обтяжені ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» (правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія» Фінсоле»), що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру МВС України на сайті - https://igov.gov.ua ;

2)у ТОВ «Захід-Агротранс» відсутнє нерухоме майно, за рахунок якого можна було б стягнути заборгованість у даній справі;

3)відповідач, як боржник, тривалий час не виконує взятих на себе зобов`язань та не вчиняє жодних дій на погашення заборгованості, зокрема щодо її розстрочення перед кредитором - ТОВ «Магістр-Д»;

4)зміна засновників, виконавчого органу та юридичної адреси відповідача - ТОВ «Захід-Агротранс», аналогічні тим, що значаться у іншої юридичної особи щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство - ПП «Захід-Агротранс», яка є заставодавцем за зобов`язаннями відповідача перед позивачем, що свідчить про пов`язаність цих осіб, їх ухилення від виконання взятих на себе зобов`язань перед позивачем та доведенні відповідача до банкрутства.

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Як зазначає заявник, необхідність вжиття заходів забезпечення позову, викликана наявністю обгрунтованого припущення невиконання рішення в даній справі, що викладено в заяві про забезпечення позову.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, апеляційний господарський суд дійшов до висновку про її задоволення з наступних підстав.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідності вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 за №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 за №3-рп/2003 у справі №1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Судом встановлено, що предметом заявленого у даній справі позову є вимога про стягнення заборгованості з урахуванням штрафних санкцій, які нараховані внаслідок прострочення відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором.

Обговорюючи питання про достатнє обґрунтування заявником для забезпечення позову, судом береться до уваги той доказ, що з порівняльного аналізу відомостей Єдиного державного реєстру МВС України на сайті - https://igov.gov.ua та витягів з Державного реєстру обтяжень рухомого майна станом на 08.10.2019 й 07.05.2020, які долучені до заяви про забезпечення позову, вбачається, що з 08.10.2019 по 07.05.2020 реалізовано 22 з 45 належних відповідачу транспортних засобів з метою задоволення вимог заставодержателя ТОВ «Фінансова компанія» Фінсоле», яке є правонаступником ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», за договором застави №TЗ-LVO-149/8 від 06.04.2017, укладеного на забезпечення кредитного договору №КЛ-LVO-149 від 20.03.2017 на суму 200 000 000,00 грн.

Частиною четвертою статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону №2475-VIII від 03.07.2018) грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Стягувачу - фізичній особі стягнуті з боржника кошти перераховуються виконавцем на зазначений у заяві про примусове виконання рішення рахунок у банку або іншій фінансовій установі (заяві про зміну реквізитів рахунку у банку або іншій фінансовій установі) чи надсилаються на адресу стягувача поштовим переказом не пізніше наступного робочого дня з дня надходження таких коштів на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Також, у ТОВ «Захід-Агротранс» відсутнє будь-яке нерухоме майно, за рахунок якого можна було б задоволити вимоги позивача у даній справі, що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 12.05.2020 за №208633781.

За таких обставин, єдиним джерелом погашення заборгованості за рішенням у даній справі, фактично, можуть бути лише грошові кошти, що акумулюються (перебуватимуть) на рахунках, що належать відповідачу.

Суд доходить до висновку, що відсутність нерухомого майна та реалізація рухомого майна на користь погашення заборгованості за кредитним договором перед заставодержателем (кредитором) свідчить про обґрунтоване припущення існування загрози банкрутства відповідача. Дані обставини встановлені на підставі встановлених судом відомостей Єдиного державного реєстру МВС України на сайті - https://igov.gov.ua та витягів з Державного реєстру обтяжень рухомого майна станом на 08.10.2019 й 07.05.2020, які долучені до заяви про забезпечення позову.

При цьому судом враховано, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Отже, у випадку виконання рішення суду першої інстанції про задоволення позову, заявник не матиме можливість погасити заборгованість відповідача за рахунок належних йому транспортних засобів, оскільки такі перебувають в заставі третьої особи, а кошти від їх реалізації спрямовуються на погашення заборгованості перед заставодержателем, а не позивачем у даній справі.

А тому, апеляційний господарський суд погоджується з доводами заявника про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що грошові кошти, які є у відповідача на момент виконання рішення суду можуть зникнути, зменшитись за кількістю. При цьому суд враховує, що відповідачем не вживаються жодні заходи для виконання своїх зобов`язань з повернення заборгованості або мирного врегулювання спору.

Змістом позовних вимог є стягнення заборгованості (виконання грошового зобов`язання), а тому вжиття заходів шляхом накладення арешту на грошові кошти товариства з обмеженою відповідальністю «Захід-Агротранс» у межах суми заявлених позовних вимог свідчить про зв`язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Окрім того, враховуючи предмет спору та заявлені позивачем позовні вимоги, а також враховуючи наявність підстав вважати, що у випадку набрання законної сили рішенням місцевого господарського суду про задоволення позову позивач можливо буде позбавлений можливості виконання рішення суду шляхом звернення стягнення на грошові кошти, та враховуючи невжиття відповідачем жодних заходів для часткового виконання своїх зобов`язань з повернення заборгованості або мирного врегулювання спору, суд вважає, що є доцільним вжиття заходів забезпечення позову, у вигляді накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Захід-Агротранс» в межах суми позову в розмірі 4 236 476,53 грн., що належать або підлягають передачі або сплаті товариству з обмеженою відповідальністю «Захід-Агротранс» і знаходяться у нього чи в інших осіб. Вказані заходи є адекватними та забезпечать збалансованість інтересів сторін та забезпечать можливість фактичного виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи заявника про те, що зміна засновників, виконавчого органу та юридичної адреси відповідача - ТОВ «Захід-Агротранс», аналогічні тим, що значаться у іншої юридичної особи щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство - ПП «Захід-Агротранс», яка є заставодавцем за зобов`язаннями відповідача перед позивачем, що свідчить про пов`язаність цих осіб, їх ухилення від виконання взятих на себе зобов`язань перед позивачем та доведенні відповідача до банкрутства, оскільки відсутні такі ґрунтуються на припущеннях.

Частиною 3 статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Згідно ст. 141 Господарського процесуального кодексу України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Крім того, відповідно до частин 1, 4 статті 141 ГПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

Заявником у поданій заяві не запропоновано заходи зустрічного забезпечення.

Таким чином за змістом диспозитивної норми статті 141 ГПК України пред`явлення особі, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, вимог забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення), є правом, а не обов`язком господарського суду (наведена правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.07.2018 по справі №916/2851/17 та від 26.11.2018 у справі №904/2925/18), так само як і питання зустрічного забезпечення може бути вирішено судом в ухвалі про зустрічне забезпечення позову, винесеній за результатами розгляду клопотання відповідача про зустрічне забезпечення, що відповідає принципу змагальності сторін, закріпленому статтею 13 цього Кодексу. Відтак, у даному випадку незазначення в даній ухвалі про вирішення питання зустрічного забезпечення не можна вважати процесуальним порушенням, оскільки з метою захисту своїх прав відповідач не позбавлений можливості звернутися з клопотанням про зустрічне забезпечення.

Керуючись статтями ст.ст.136, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Магістр-Д» б/н від 13.05.2020 про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти товариства з обмеженою відповідальністю «Захід-Агротранс» у межах суми заявлених позовних вимог - задоволити повністю.

Накласти арешт у межах ціни позову 4 236 476,53 грн. на грошові кошти товариства з обмеженою відповідальністю «Захід-Агротранс» (79067, м. Львів, вул. Богданівська, 15-А, код ЄДРПОУ - 38422892), що належать або підлягають передачі або сплаті товариству з обмеженою відповідальністю «Захід-Агротранс» і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Стягувач: товариство з обмеженою відповідальністю «Магістр-Д» (46006, м. Тернопіль, вул. Острозького, 47а, код ЄДРПОУ - 21141124).

Боржник: товариство з обмеженою відповідальністю «Захід-Агротранс» (79067, м. Львів, вул. Богданівська, 15-А, код ЄДРПОУ - 38422892).

Згідно ч. 2 ст. 235 ГПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, а саме з 15.05.2020 та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 15.05.2023.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий суддя С.М. Бойко

Судді О.І. Матущак

Г.Г. Якімець

Повний текст ухвали складено та підписано 15.05.2020