ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12 травня 2020 року Справа № 903/1011/19

Господарський суд Волинської області у складі судді Слободян О.Г., розглянувши справу

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" акціонерного товариства "Українська залізниця" в інтересах Виробничого структурного підрозділу "Рівненсько-Тернопільське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" акціонерного товариства "Українська залізниця"

до відповідача: Фізичної особи- підприємця Сидорука Василя Антоновича

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Регіональне відділення фонду Державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях

про стягнення 170250грн. 14коп. неустойки

за відсутності учасників справи

встановив: позивач - АТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" акціонерного товариства "Українська залізниця" в інтересах ВСП "Рівненсько-Тернопільське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" АТ "Українська залізниця" звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача - фізичної особи-підприємця Сидорука Василя Антоновича 170250грн. 14коп. неустойки. Також просить судові витрати по справі покласти на відповідача.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на закінчення 30.06.2018р. договору оренди нерухомого мана від 04.12.2009р. за №515, укладеного з відповідачем, та неповернення відповідачем позивачу орендованого майна за актом приймання-передачі, що стало підставою для нарахування неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення відповідно до п.10.11 Договору та п.2 ст.785 ЦК України.

Ухвалою суду від 24.12.2019 постановлено відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

13.01.2020р. відповідач надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву (вх.№01-57/224/20), в якому заперечує проти позову та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач зазначає, що ПАТ «Українська залізниця» утворене на підставі Закону України "Про особливості утворення Публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" і його державна реєстрація відбулася 21.10.2015р.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 195759368 від 09.01.2020 і по сьогоднішній день право власності на об`єкт нерухомого майна: гараж та естакаду за адресою м .Ковель, вул. О . Олеся, 19 зареєстровано за «Держава Україна в особі Міністерства транспорту і зв`язку України». Отже право власності на нерухоме майно, передане до статутного капіталу ПАТ "Українська залізниця", підлягало державній реєстрації і відповідно до ст.ст.182, 328, 334 ЦК України право власності на таке майно виникає з моменту його державної реєстрації.

Однак ПАТ «Українська залізниця» і по сьогоднішній день не зареєструвало право власності на вказані об`єкти нерухомого майно, то відповідно воно не стало і по сьогоднішній день власником (не набуло право власності) на дані об`єкти майна і не може вважатися належним орендодавцем за договором оренди від 04.12.2009 №515 у розумінні статті 770 ЦК України та статей 15, 23 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Станом на дату укладання додаткового договору - 29.01.2016 до договору оренди від 04.12.2009 №515, ПАТ «Українська залізниця» не набуло права власності на об`єкт договору оренди, не було належним орендарем і не мало права укладати додаткові договори, а тому вимоги, які ґрунтуються на додатковому договорі від 29.01.2016 не підлягають задоволенню, оскільки згідно інформаційного витягу власником майна є держава, яким розпоряджається Регіональне відділення Фонду державного майна України у Волинській області, а не АТ "Українська залізниця".

Крім того, відповідач вказує, що протягом місяця після закінчення строку дії договору (після 01.07.2018 по 31.07.2018) були відсутні заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди. Відповідачем на підставі рахунків позивача здійснювалися платежі з призначенням: за оренду приміщення. Укладаючи акти пройомки-передачі наданих послуг та виставляючи за це рахунки як за послугу оренди, позивач визнав та підтвердив факт, що договір оренди нерухомого (або іншого) майна від 04.12.2009 №515 є таким, що продовжився на той самий термін і на тих самих умовах.

Відповідач зазначає, що передбачена ч.2 ст. 785 ЦК України неустойка є подвійною платою за користування річчю за час прострочення, а не штрафною санкцією в розумінні 230 ГК України, то одночасне стягнення орендної плати та неустойки у вигляді подвійної орендної плати, нарахованої за пророчення повернення орендованого майна, за один і той же період користування наймачем орендованим майном (за період з дня припинення дії договору оренди до дня повернення орендованого майна та актом) є неможливим, оскільки є притягненням відповідача до подвійної відповідальності за одне й те саме правопорушення.

Представник позивача у відповіді на відзив підтримав позовні вимоги. При цьому зазначив, що додатковий договір від 25.04.2018 року є додатковою угодою до основного договору в розумінні частини 1 статті 654 Цивільного кодексу України, а отже - на нього не розповсюджуються приписи частини 4 статті 10 Закону 4442 та наказу Товариства від 10.02.2016 року № 071. Укладення додаткової угоди до вже наявного основного договору, внаслідок зміни власника, і, відповідно до частини 1 статті 770 ЦК України, відбулась не зміна істотної умови договору, а заміна фактичного власника майна, що узгоджено сторонами шляхом укладення Додаткового договору.

Додатковою угодою до договору оренди від 29.01.2016 року внесено зміни в договір оренди нерухомого майна від 04.12.2009 за № 515 та встановлено, що орендодавцем майна є ПАТ «Укрзалізниця». Дана додаткова угода підписана з боку ФОП Сидорук В.А. без будь-яких зауважень.

Вищенаведеним у повній мірі спростовуються твердження відповідача по справі стосовно того, що ПАТ «Укрзалізниця» не може вважатися належним орендодавцем за договором оренди від 04.12.2009 № 515, а також спростовує те, що власником майна є держава, яким розпоряджається регіональне відділення ФДМУ у Волинській області, а не АТ «Укрзалізниця».

Отже, момент виникнення правонаступництва юридичних осіб в результаті реорганізації шляхом злиття чинним законодавством не пов`язано з фактом внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про припинення юридичної особи.

Справи щодо визнання недійсності саме додаткового договору від 29.01.2016 до договору від 04.12.2009 № 515 судом не розглядалися, відповідачем по справі не надано рішення суду, яке набрало законної сили в частині визнання недійсним даного додаткового договору, відповідно ПАТ «Укрзалізниця» є належним орендодавцем майна.

Позивач вказує, що зважаючи на неодноразове встановлення Верховним Судом, зокрема постановою від 04.06.2019 року по справі №904/4125/18, факту підписання Міністерством інфраструктури України 18.08.2015 року передавального акту ДТГО «Львівська залізниця», Заключного передавального акта та Зведеного передавального акта майна, що вноситься до статутного капіталу Товариства, Товариство вважає доведеним факт виникнення між ним та ДТГО «Львівська залізниця» відносин правонаступництва.

З урахуванням наведеного Товариство наголошує увагу на правовому висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 05.06.2018 року по справі № 904/7825/17, яким в аналогічних правовідносинах встановлено, що правонаступництво АТ «Українська залізниця» стосовно прав та обов`язків РВ ФДМУ, як первісного орендодавця за договором оренди, випливає з положень статей 115, 329, 770 ЦК, статті 85 ГК України, статті 15 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та статей 2, 4, 5, 6 Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», а також підтверджується передавальним актом від 03.08.2015 і зведеним переліком майна ДТГО «Львівська залізниця», що вноситься до статутного капіталу ПАТ «Українська залізниця», затвердженими Міністром інфраструктури України 18.08.2015, згідно з якими орендоване відповідачем за договором оренди № 515 нерухоме майно було передано ДТГО «Львівська залізниця» до статутного капіталу ПАТ «Українська залізниця».

Представник позивача наголошує, що відповідача було повідомлено про припинення дії договору оренди надісланими на його адресу листами. Також, згідно листа за підписом ФОП Сидорука В А. без дати та номера, останній просив перерахувати кошти, проплачені за орендну плату за липень, серпень місяць 2018 року в рахунок неустойки в розмірі подвійної орендної плати, згідно договорів оренди № 515 та № 767. Крім того, необхідність повернення орендованого майна та користування майном після закінчення терміну дії договору оренди також підтверджується актом обстедження нерухомого майна від 09.08.2018, який підписано з боку відповідача без зауважень.

Ухвалою суду від 18.02.2020р. продовжено строк підготовчого провадження до 23.03.2020р.; залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Регіональне відділення фонду Державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях.

11.03.2020р. третьою особою - Регіональним відділенням фонду Державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях надіслано на адресу суду пояснення (№01-57/1795/20), в якому зазначено, що відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", постанови Кабінету Міністрів України "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" від 25.06.2014 №200, абзацу 2 пункту 2 Статуту ПАТ "Укрзалізниця", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №735, ПАТ "Укрзалізниця" є правонаступником усіх прав та обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту та підприємств залізничного транспорту. Листом №11-04-2842 від 31.12.2015 регіональне відділення повідомило орендаря про зміну власника майна, переданого йому в оренду для подальшого врегулювання орендних відносин з ПАТ "Українська залізниця".

Ухвалою суду від 17.03.2020р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.03.2020р.

Ухвалою суду від 23.03.2020 відкладено розгляд справи по суті на 22.04.2020.

Ухвалою суду від 22.04.2020 продовжено строк розгляду справи по суті на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) та відкладено розгляд справи по суті.

Ухвалою суду від 23.04.2020 постановлено повідомити учасників справи про відкладення розгляду справи по суті на "12" травня 2020 р.

Ухвали суду внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, а також надіслані та отримані сторонами, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Відповідач двічі не з`явився в судове засідання з розгляду справи по суті, клопотань про відкладення судового засідання чи про розгляд справи за його участю суду не подав.

12.05.2020 від позивача надійшло клопотання, в якому він підтримує позовні вимоги та просить проводити розгляд справи без його участі.

Частинами 1 та 3 ст.202 ГПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Оскільки явка учасників справи у судове засідання обов`язковою не визнавалась, клопотань про відкладення розгляду справи по суті на адресу суду не надходило, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності учасників справи.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, господарський суд встановив наступне.

04 грудня 2009 року між Регіональним відділейням Фонду державного майна України по Волинській області (Орендодавець) та ФОП Сидоруком В.А. (Орендар) було укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 515.

Відповідно до п.п. 1.1-1.2 Договору, Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно: будівлю гаража з господарськими будівлями загальною площею 488,7 кв. м. з естакадою (20,2 кв. м.) та парканом (240,3 м.) залізничної станції Ковель ДТГО «Львівська залізниця» (далі - Майно), що знаходиться за адресою: Волинська обл.. м. Ковель вул.О.Олеся, 19 та обліковується на балансі ДТГО «Львівська залізниця» ВП «Станція Ковель» (далі - Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку 'станом на 30.06.2009, виконаним суб`єктом оціночної діяльності ПП «Експерт Центр» і становить за незалежною оцінкою 162 069,00 грн. без врахування ПДВ. Майно передається в оренду для розміщення майстерні по ремонту автомобілів.

Орендна плата визначається за результатами конкурсу на право оренди державного Майна і становить 2720грн. за базовий місяць оренди (вересень 2009 року) без ПДВ. (п.3.1 Договору).

Орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату (п.5.3 Договору).

Згідно п.п.5.9-5.10 Договору щомісячно до 12 числа, наступного за звітним, надавати Орендодавцеві інформацію про перерахування орендної плати за попередній місяць. На вимогу Орендодавця проводити звіряння взаєморозрахунків по орендних платежах і оформляти відповідні акти звіряння. У разі припинення або розірвання Договору оренди повернути Балансоутритмувачу, за погодження з Орендодавцем, орендоване Майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини Орендаря.

Відповідно до п.п.10.9-10.11 Договору у разі припинення або розірвання цього Договору Майно протягом трьох робочих днів повертається Орендарем Балансоутримувачу за погодженням з Орендодавцем. У разі, якщо Орендар затримав повернення Майна, він несе ризик його випадкового знищення або випадкового прошкодження. Майно вважається поверенним Балансоутримувачу з моменту підписання Сторонами акта приймання-передавання за погодженням з Орендодавцем. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання про поверення Майна покладається на Орендаря. Якщо Орендар не виконує обов`язку щодо поверння Майна, Орендодавець має право вимагати від Орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування Майном за час прострочення.

В подальшому до даного договору оренди між сторонами було укладенно додаткові договори: №1 від 01.11.2012, №2 від 07.11.2012, №3 від 30.04.2013, №4 від 30.12.2013, №5 від 12.06.2014, №6 від 23.12.2014, №7 від 27.03.2015, №8 від 20.07.2015, від 29.01.2016, від 31.03.2016, від 30.06.2016, від 01.08.2016, від 26.10.2016, від 17.11.2016, від 07.04.2017, від 11.07.2017, від 15.12.2017, від 09.01.2018 та від 05.10.2018.

Додатковим договором № 1 від 01.11.2012 року в пункт 1.1. Договору оренди слова «ВП «Станція Ковель» замінено на слова: «ВП «Рівненська дирекція залізничних перевезень»

Додатковим договором № 5 від 12.06.2014 року в пункті 1.1. Договору оренди слова "на балансі ВП «Рівненська дирекція залізничних перевезень» ДТГО «Львівська залізниця» замінено на слова «на балансі ВП «Управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд № 3».

Додатковою угодою до договору оренди від 29.01.2016 року внесено зміни в договір оренди нерухомого майна від 04.12.2009 року за № 515 та встановлено, що орендодавцем майна, визначеного договором оренди від 04.12.2009 року за № 515 є Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця».

У тексті договору найменування «відокремлений підрозділ «Управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд № 3» ДТГО «Львівська залізниця» замінено на - виробничий структурний підрозділ «Рівненське управління будівельно- монтажних робіт і цивільних споруд» регіональної філії «Львівська залізниця» публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця».

Додатковим договором від 29.01.2016 також внесено зміни в пункт 3.6. Договору та викладено в наступній редакції: 100% не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним перераховується на розрахунковий рахунок Орендодавця. Одержувач коштів - підрозділ Рівненське управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд регіональна філія «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця».

Пунктом 10.1 Договору оренди (з урахуванням додаткових угод до нього) визначено, що цей Договір діє до 30.06.2018 включно без подальшого продовження.

Договір оренди нерухомого майна та додаткові договори до нього підписані сторонами та завірені їх печатками без зауважень та заперечень.

Відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», «Питання публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 02.09.2015 року № 735 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 року № 52), наказу № 362 від 22.05. 2017 року «Про деякі питання діяльності ПАТ «Укрзалізниця», наказу № 7 від 20.06.2017 року «Про введення в дію положення про виробничий підрозділ «Рівненсько-Тернопільське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» виробничий структурний підрозділ «Рівненське управління будівельно- монтажних робіт і цивільних споруд» регіональної філії «Львівська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з 01.07.2017 року реорганізовано шляхом приєднання у виробничий підрозділ «Рівненсько-Тернопільське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» у складі юридичної особи - публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Додатковим договором від 15.12.2017 року у тексті Договору найменування «Виробничий структурний підрозділ «Рівненське управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд» регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» замінено на виробничий підрозділ «Рівненсько-Тернопільське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Відповідно до п. 2.1 Розділу 2 «Юридичний статус підрозділу» «Положення про виробничий структурний підрозділ «Рівненсько-Тернопільське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» (далі - Положення), затвердженого наказом філії «БМЕС» АТ «Укрзалізниця» від 19.07.2019 року за № 167, виробничий структурний підрозділ «Рівненсько-Тернопільське територіальне управління» філії «БМЕС» АТ «Укрзалізниця» є виробничим структурним підрозділом філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - Філія) входить до її складу, знаходиться у виробничому та адміністративному підпорядкуванні Філії та функціонального структурного підрозділу «Львівська дирекція» філії та діє від імені Товариства. Підрозділ не має статусу юридичної особи або відокремленого підрозділу Товариства, не підлягає державній реєстрації та здійснює делеговані Товариством, Філією та Дирекцією повноваження відповідно до мети, завдань та предмету діяльності Філії.

Згідно з п. 7.1.4. Положення про виробничий структурний підрозділ «Рівненсько- Тернопільське територіальне управління» філії «БМЕС» АТ «Укрзалізниця», підрозділ має право в інтересах Товариства, за дорученням Філії та Дирекції, в межах наданих Товариством та Філією повноважень, встановлених цим Положенням, Положенням про Філію, Положенням про Дирекцію, Статутом Товариства, рішеннями органів Товариства відповідно до встановленого у Товаристві порядку вчиняти дії, необхідні для здійснення Підрозділом фінансово-господарської діяльності, а саме: представляти інтереси Товариства, філії та усіх без виключення її структурних (функціональних та виробничих) підрозділів у судах усіх інстанцій та юрисдикцій, в тому числі в судах загальної юрисдикції, господарських та адміністративних судах, вести претензійно- позовну роботу, пов`язану з виконанням судових рішень та інших виконавчих документів.

В пункті 2 Статуту ПАТ «Укрзалізниця», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року № 735 зазначено, що Товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

Як вказано вище, укладений між сторонами Договір оренди діяв до 30 червня 2018 року включно, без подальшого продовження.

27.04.2018 листом за № ФБМЕС-01/230 позивач за підписом першого заступника директора філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Ю.Б. Мруця та головного бухгалтера О.П. Красносільської на адресу ФОП Сидорука В.А. надіслав заяву про припинення дії договору оренди № 515 від 04.12.2009 року. Вказаний лист отриманий відповідачем 28.05.2018, що підтверджується реєстром вручення орендарям по ст.Ковель заяв про припинення дії договорів оренди.

Також, листом від 25.07.2018 за № 1776 відповідача було повідомлено про те, що термін дії договору оренди № 515 припинився 30.06.2018 року.

09 серпня 2018 року позивачем було проведено обстеження нерухомого майна щодо його звільнення ФОП Сидоруком В А. відповідно до договору № 515, про що складено Акт обстеження нерухомого майна. Даним обстеженням виявлено, що термін дії договору закінчився 30.06.2018 року, відповідач продовжує користуватися нерухомим майном після закінчення терміну дії договору, нерухоме майно орендарем не звільнено, в будівлях знаходиться майно орендаря. Також в акті зазначено, що листом філії від 27.04.2018 р. за № ФБМЕС-01/250 орендар був повідомлений про необхідність повернення балансоутримувачу орендованого майна шляхом підписання акту приймання-передачі. Даний акт обстеження нерухомого майна підписано з боку відповідача без зауважень.

25.09.2018 позивач на адресу відповідача надіслав лист № 2204 щодо нарахування неустойки за неповернення майна з орендного користування у розмірі подвійної орендної плати за користування майном, а також надіслано рахунок № 16 від 24.09.2018.

У листі без дати та номера ФОП Сидорук В А. просив перерахувати кошти, проплачені за орендну плату за липень, серпень місяць 2018 року в рахунок неустойки в розмірі подвійної орендної плати, згідно договорів оренди № 767 від 13.05.2013 та № 515 від 04.12.2009.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2018 року № 938 «Деякі питання діяльності акціонерного товариства «Українська залізниця», затверджено нову редакцію статуту товариства.

27 листопада 2018 року державним реєстратором проведено реєстрацію змін до статуту Укрзалізниці, зокрема, в частині зміни найменування товариства на акціонерне товариство «Українська залізниця», скорочено-АТ «Укрзалізниця».

На даний час майно, що перебувало в оренді відповідача, знаходиться на балансі виробничого структурного підрозділу «Рівненсько-Тернопільське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця».

На підставі п.10.11 Договору, п. 2 ст. 785 ЦК України, позивач виставляв відповідачу рахунки про сплату неустойки: № 16 від 24.09.2018 на суму 38 995,20 грн., № 45 від 30.09.2018 на суму 19 868,05 грн., № 79 від 31.10.2018 на суму 20 205,81 грн., № 112 від 30.11.2018 на суму 20 488,69 грн., № 143 від 30.12.2018 на суму 20 652,60 грн., № 7 від 31.01.2019 на суму 20 859,13 грн., № 38 від 28.02.2019 на суму 20 963,43 грн., № 69 від 31.03.2019 на суму 21 152,10 грн., № 100 від 26.04.2019 на суму 21 363,62 грн., № 131 від 31.05.2019 на суму 21 512,16 грн., № 162 від 27.06.2019 на суму 21 405,60 грн., № 193 від 31.07.2019 на суму 21 277,16 грн., № 223 від 30.08.3019 на суму 21 213,33 грн., № 253 від 30.09.2019 на суму 21 361,83 грн.

Крім того, разом з рахунками позивач надсилав відповідачу акти звірок взаємних розрахунків, які відповідач не підписував та не повертав позивачу.

У зв`язку з тим, що в платіжних дорученнях відповідач по справі вказував платежі як оплату по договорах оренди № 515 та № 767 однією сумою без зазначення, яка сума повинна бути зарахована на кожен з цих договорів, відсутністю можливості здійснити звірку по договорах оренди, позивачем по справі в першу чергу здійснювалося зарахування цих сум на рахунок договору № 515 від 04.12.2009.

У зв`язку з неповерненням відповідачем орендованого майна, 01.04.2019 позивач надіслав відповідачу претензію за №742 про сплату заборгованості (неустойки), яку останній залишив без задоволеня.

Таким чином, за користування орендованим майном після закінчення дії договору, станом на 30.09.2019 позивач нарахував відповідачу заборгованість у вигляді неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення згідно договору № 515 від 04.12.2009 на суму 170 250,14 грн. і звернувся з позовом до суду.

Згідно з ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України ).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Нормами ч. 2 ст. 291 ГК України встановлено, що договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Аналогічна норма закріплена також у ч. 1 ст. 759 ЦК України, відповідно до якої за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч.ч. 1, 5 ст. 762 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

У відповідності до ст. 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Частиною 2 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що договір оренди припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 цього Закону у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Зі змісту статей 759, 763 і 764 ЦК України, частини другої статті 291 ГК України, частини другої статті 17 та частини другої статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. Відтак якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Відповідно до 1 ч. ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 598 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Як встановлено судом, термін дії договору оренди закінчився 30.06.2018. Отже, договір оренди припинив свою дію у зв`язку із закінченням строку. Водночас, відповідач, не зважаючи на листи позивача про припинення дії договору оренди, не повернув балансоутримувачу орендоване майно шляхом підписання акту приймання-передачі згідно умов договору та не звільнив займані приміщення.

Крім того, факт продовження користування відповідачем орендованим майном після закінчення строку договору оренди також підтверджується складеним уповноваженими представниками позивача актом обстеження від 09.08.2018 та листом відповідача без дати та номера про перерахування коштів за орендну в рахунок неустойки.

Вказані обставини підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Передбачені статтею 785 Цивільного кодексу України наслідки пов`язані з моментом припинення договору оренди (найму).

Відповідно до ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Водночас, неустойка, стягнення якої передбачено ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається законодавцем як подвійна плата за користування річчю за час прострочення.

Отже, законодавством, що регулює орендні правовідносини, встановлено можливість стягнення неустойки за весь час прострочення виконання зобов`язання щодо повернення об`єкта оренди.

Станом на 30.09.2019 позивач нарахував відповідачу неустойку у розмірі подвійної орендної плати за за користування майном за час прострочення на суму 170250,14грн.

На день розгляду спору доказів сплати відповідачем неустойки суду не надано.

Перевіривши розрахунки позивача, суд дійшов висновку про задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача 170250,14грн. неустойки.

Доводи відповідача стосовно того, що власником орендованого майна є держава в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області, а не АТ "Українська залізниця" є безпідставними та необгрутованими.

Згідно ч. 1 ст.5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендодавцями державного майна є Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва, але лише щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), що є державною власністю.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" N 4442-VI від 23.02.2012 (з наступними змінами), передбачено особливості утворення Товариства, зокрема: Товариство [акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, 100 відсотків акцій якого належать державі] утворюється як публічне акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття (далі - підприємства залізничного транспорту); Статут Товариства затверджується Кабінетом Міністрів України. Засновником Товариства є держава в особі Кабінету Міністрів України. Товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту.

Згідно ст. ст. 1, 2 Статуту ПАТ "Українська залізниця", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 735 від 02.09.2015, ПАТ "Українська залізниця" є юридичною особою, утвореною відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", Постанови Кабінету Міністрів України "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" N 200 від 25.06.2014; воно є правонаступником усіх прав і обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

Статтею 30 Статуту ПАТ "Українська залізниця", визначено, що майно товариства складають основні фонди, оборотні засоби, кошти, майнові права, зокрема право господарського відання майном, переданим товариству на праві господарського відання, та право постійного користування земельними ділянками, наданими для розміщення підприємств залізничного транспорту, акції (частки, паї) у статутному капіталі господарських товариств, інші матеріальні та нематеріальні активи, цінні папери, а також інші активи, відображені в бухгалтерському обліку товариства.

Відповідно до ст. 31 Статуту ПАТ "Українська залізниця" майно останнього формується за рахунок, зокрема майна, внесеного засновником до статутного капіталу товариства.

Згідно ст. 32 Статуту, здійснюючи право власності, товариство володіє, користується та розпоряджається належним йому майном і вчиняє стосовно нього будь-які дії, що не суперечать законодавству, цьому Статуту та меті діяльності товариства.

Розпорядження майном товариства, в тому числі шляхом списання, відчуження, передачі в користування, оренду, концесію відповідного майна, розпорядження майном, внесеним до статутного капіталу товариства, та майном, набутим товариством під час його господарської діяльності, здійснюється в порядку, встановленому законодавством, з урахуванням обмежень щодо розпорядження таким майном, визначених законом та цим Статутом.

Відповідно до ст. 34 Статуту ПАТ "Українська залізниця", товариство використовує, утримує державне майно, закріплене за ним на праві господарського відання, та розпоряджається ним з урахуванням обмежень, встановлених законодавством. Майно, що є державною власністю і закріплене за товариством на праві господарського відання, включається до його активів.

Згідно з п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" N 200 від 25.06.2014, статутний капітал товариства формується шляхом внесення до нього: майна Укрзалізниці, підприємств, зазначених у додатку 1, крім майна, яке закріплюється за товариством на праві господарського відання згідно із Законом України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", та іншого майна, яке відповідно до законодавства не може бути включене до статутного капіталу.

Цією ж Постановою затверджено Перелік підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, на базі яких утворюється Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", серед якого вказано, зокрема: Державне територіально-галузеве об`єднання "Львівська залізниця".

03.08.2015 комісією з утворення ПАТ "Українська залізниця" та комісією з реорганізації юридичної особи Державного територіально-галузевого об`єднання "Львівська залізниця" було складено Передавальний акт ДТГО "Львівська залізниця", згідно якого правонаступництво щодо всього майна, усіх прав та обов`язків Державного територіально-галузевого об`єднання "Львівська залізниця" () після його реорганізації шляхом злиття переходить до ПАТ "Українська залізниця". Серед додатків, які є невід`ємною частиною Передавального акту є Перелік майна ДТГО "Львівська залізниця".

Листом №11-04-2842 від 31.12.2015 Регіональне Регіонального відділення Фонду державного майна України відділення Фонду державного майна України повідомило орендаря про зміну власника майна, переданого йому в оренду для подальшого врегулювання орендних відносин з ПАТ "Українська залізниця".

Крім того, згідно наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області № 29 від 27.01.2016, знято з обліку договори оренди майна, що увійшли до статутного капіталу ПАТ "Укрзалізниця" (згідно з реєстром); повідомлено орендарів за договорами оренди майна, що увійшло до статутного капіталу ПАТ "Укрзалізниця", щодо припинення договірних відносин із орендодавцем - Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області; по договорах оренди майна, що увійшло до статутного капіталу ПАТ "Укрзалізниця", припинено нарахування орендної плати за користування майном з 01 грудня 2015 року; внесено до ІПС "ЕТАП-Оренда" інформацію щодо зміни статусу договорів оренди майна, що увійшло до статутного капіталу ПАТ "Укрзалізниця".

При цьому, згідно з додатком до наказу від 27.01.2016 N 29 до реєстру договорів оренди майна, що увійшло до статутного капіталу ПАТ "Укрзалізниця", серед інших, увійшов договір оренди нерухомого майна від 04.12.2009р. за №515, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Волинській області та ФОП Сидоруком В.А.

Як було зазначено вище, відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" Товариство утворюється як акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття (далі - підприємства залізничного транспорту).

Визначаючи правові, економічні та організаційні особливості утворення Товариства, цей Закон не змінює правової природи злиття як однієї з форм реорганізації юридичної особи, що врегульоване, зокрема, ст. ст. 104, 106, 107 ЦК України та передбачає перехід майна, прав та обов`язків від юридичних осіб, які реорганізуються, до правонаступників на підставі передавального акту.

Закон України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" також закріплює, що Товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, а також передбачає складання відповідного зведеного передавального акту на основі узагальнених даних передавальних актів, складених стосовно цілісного майнового комплексу кожного підприємства залізничного транспорту.

Формування статутного капіталу Товариства врегульовано ст. 4 цього Закону, яка передбачає внесення до статутного капіталу Товариства, зокрема, майна залізничного транспорту загального користування на підставі обліку його на балансах відповідних осіб без попередньої державної реєстрації права власності на таке майно.

З аналізу вимог ст. 5 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" вбачається наявність у Товариства обов`язку переоформити правовстановлюючі документи на об`єкти нерухомого майна, внесені до його статутного капіталу, протягом двох років з дня державної реєстрації Товариства.

Водночас, цей Закон не обумовлює факт переходу від підприємств залізничного транспорту до Товариства як правонаступника усіх прав та обов`язків на відповідне нерухоме майно, фактом вчинення Товариством дій з переоформлення правовстановлюючих документів на таке майно, а також не пов`язує момент переходу зазначених прав до Товариства, з моментом реєстрації за ним таких прав.

Крім того, Закон України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" не передбачає залишення певних прав щодо зазначеного майна (управління, розпорядження) у підприємств залізничного транспорту до їх переоформлення Товариством, а також не встановлює правових наслідків невиконання Товариством зазначеного обов`язку протягом установленого строку, зокрема у вигляді припинення прав Товариства щодо відповідного нерухомого майна чи повернення учасників правовідносин правонаступництва у попередній стан з обов`язком повернення відповідного майна підприємствам залізничного транспорту тощо.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 5 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" документами, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на майно, внесене до статутного капіталу Товариства, є передавальний акт та/або акт оцінки майна залізничного транспорту.

У ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Однак, стаття 334 ЦК України, у ч. 4 якої закріплено виникнення прав на нерухоме майно з дня державної реєстрації, регулює саме момент набуття права власності за договором, тоді як Товариство набуло право власності на майно залізничного транспорту з інших підстав - з підстав правонаступництва внаслідок реорганізації (злиття) підприємств залізничного транспорту відповідно до закону, що є окремою підставою виникнення прав та обов`язків згідно зі ст. 11 цього Кодексу.

Відтак, приймаючи рішення про утворення ПАТ "Українська залізниця" шляхом реорганізації (злиття) підприємств залізничного транспорту та встановлюючи його правонаступництво щодо всього майна, усіх прав та обов`язків зазначених підприємств, держава тим самим фактично висловила своє волевиявлення щодо переходу до ПАТ "Українська залізниця" права власності на відповідне майно, передане державною до його статутного капіталу, у тому числі права самостійно виступати орендодавцем такого майна.

При цьому, статус ПАТ "Українська залізниця" як правонаступника відповідних підприємств залізничного транспорту безпосередньо визначений Законом України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" та Статутом ПАТ "Українська залізниця", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України, які не передбачають можливості запровадження винятків чи обмежень щодо такого правонаступництва, відстрочення набуття права власності на об`єкти нерухомого майна тощо.

Отже, невчинення ПАТ "Українська залізниця" дій щодо переоформлення правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна, внесені при його створенні до статутного капіталу, не може бути підставою для висновку про відсутність переходу відповідних речових прав до ПАТ "Українська залізниця" від підприємств залізничного транспорту, які мають бути припиненими внаслідок такої реорганізації.

Закон України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" не містить норми, яка встановлює конкретні правові наслідки невчинення чи несвоєчасного вчинення ПАТ "Українська залізниця" дій щодо переоформлення правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна.

Зазначене також встановлено постановою Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №918/792/18.

Крім того, твердження відповідача щодо одночасного стягнення позивачем орендної плати та неустойки, що є подвійною відповідальністю за одне й те саме правопорушення є необгрунтованим та безпідставним, оскільки згідно розрахунку позивача та виставлених відповідачу рахунків, наданих актів звірки, відповідача нараховано саме неустойку в розмірі подвійної орендної плати, без нарахування плати за оренду. До того ж в листі без дати та номера, що міститься в матеріалах справи, відповідач просив перерахувати кошти, проплачені за орендну плату за липень, серпень місяць 2018 року в рахунок неустойки згідно договорів оренди № 767 від 13.05.2013 та № 515 від 04.12.2009.

З огляду на зазначене, позов є підставним, та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

Згідно із ч.ч. 2-4 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 13, 86, 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємдя Сидорука Василя Антоновича ( АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м.Київ, вул.Тверська, буд. 5, ) в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» (03035, м.Київ, Шевченківський район, вул.Льва Толстого, буд. 61, код ЄДРПОУ ВП 41149437) в інтересах Виробничого структурного підрозділу "Рівненсько-Тернопільське територіальне управління" філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" акціонерного товариства "Українська залізниця" (33013, м.Рівне, вул.Ніла Хасевича, буд. 9, код ЄДРПОУ ВП 41149437) (одержувач коштів: Виробничий структурний підрозділ «Рівненсько-Тернопільське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» ІВАN № НОМЕР_2 в АТБВ №10026/0123, філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», МФО 322669 код за Податковий: 55 , Призначення платежу: податковий код 868) 170250грн. 14 коп. заборгованості, а також 2553грн.75коп. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення відповідно до ст. 256 ГПК України.

Повне рішення складено 21.05.2020

Суддя О. Г. Слободян