УХВАЛА

м. Київ

14.05.2020Справа № 910/10161/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., за участі секретаря судового засідання Топіхи І.О., розглянувши

скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця»

на дії та бездіяльність державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Любові Іванівни у справі № 910/10161/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс», м. Київ

до Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ

про стягнення 129 421,27 грн.

Представники учасників процесу:

від скаржника (боржника): не з`явились;

від державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Любові Іванівни: не з`явились;

від стягувача: не з`явились.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 129 421,27 грн збитків, завданих внаслідок незбереження відповідачем укомплектованості вантажу (вагонів) під час перевезення.

Господарський суд міста Києва рішенням від 23.09.2019 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» задовольнив, присудив до стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемтранс» 129 421, 27 грн збитків та 1 941, 32 грн судового збору.

21.10.2020 Господарським судом міста Києва на виконання вказаного рішення суду видано наказ.

12.03.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшла скарга на дії та бездіяльність державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Любові Іванівни у справі № 910/10161/19, в якій скаржник просить суд визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І. щодо неповернення наказу Господарського суду міста Києва у справі №910/10161/19 від 21.10.2019 стягувачу без виконання на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а також зобов`язати державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І. прийняти постанову про повернення наказу Господарського суду міста Києва у справі №910/10161/19 від 21.10.2019 стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Господарський суд міста Києва ухвалою від 13.03.2020 розгляд скарги призначив на 23.03.2020.

03.04.2020 через відділ діловодства суду від державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І. надійшли завірена інформаційна довідка з АСВП щодо виконання виконавчого провадження № 60897818 та письмові пояснення.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 06.04.2020 повідомив учасників процесу про перенесення судового засідання з 23.03.2020 на 14.05.2020.

У судове засідання 14.05.2020 представники скаржника (боржника), стягувача, а також державний виконавець Коваль Л.І. не з`явились.

Обґрунтовуючи подану скаргу, скаржник (боржник) зазначає, що державним виконавцем Коваль Л.І. порушено вимоги п. 3 Розділу ІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» від 02.10.2019 №145-ІХ, яким встановлена заборона вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішень судів про стягнення грошових коштів із боржників, в тому числі з АТ «Укрзалізниця». Тому скаржник вважає, що державним виконавцем Коваль Л.І. порушено п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» щодо неповернення наказу Господарського суду міста Києва від 21.10.2019 у справі № 910/10161/19 стягувачу.

Розглянувши скаргу АТ «Українська залізниця» на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Частиною 1 ст. 327 ГПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено обов`язки і права виконавців, обов`язковість вимог виконавців.

Так, відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо:

1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа;

2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення;

4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа;

5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника);

6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі;

7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку;

8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася;

9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення;

10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів";

11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

З матеріалів справи вбачається, що 17.12.2019 державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І. відкрито виконавче провадження №60897818 з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 21.10.2019 у справі № 910/10161/19.

При цьому, як вбачається з поданої скарги на бездіяльність державного виконавця Коваль Л.І., скаржник вважає, що в порушення вимог п. 3 Розділу ІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» від 02.10.2019 № 145-ІХ, державний виконавець ОСОБА_1 у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» не повернув наказ Господарського суду міста Києва від 21.10.2019 у справі № 910/10161/19 стягувачу - ТзОВ «Лемтранс».

Так, п. 3 Розділу ІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» встановлено, що забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.

Отже, цим законом не заборонено звертати стягнення на грошові кошти, в тому числі Акціонерного товариства «Українська залізниця».

Крім того, суд приймає до уваги офіційне роз`яснення № 35/20.4.2/-20 Міністерства юстиції України від 30.01.2020 щодо врахування в роботі державними виконавцями під час примусового виконання судових рішень та рішень інших органів при застосуванні норм зазначеного вище закону.

У відповідності до ст. 343 ГПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає доводи, викладені Акціонерним товариством «Українська залізниця» у скарзі на бездіяльність державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Любові Іванівни необґрунтованими, оскільки підстави для повернення наказу Господарського суду міста Києва від 21.10.2019 у справі № 910/10161/19 стягувачу, відсутні.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги АТ «Українська залізниця» на дії та бездіяльність державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Любові Іванівни під час примусового виконання рішення у справі №910/10161/19.

Керуючись статтями 234, 339, 341, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» на бездіяльність державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Любові Іванівни під час примусового виконання рішення у справі № 910/10161/19 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» та пункту 4 розділу Х «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено: 19.05.2020.

Суддя: Бондарчук В.В.