Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2020 р. м. Житомир Справа № 906/324/20

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

секретар судового засідання: Антонова О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Тараненко Валерії Віталіївни

до Державного підприємства "Житомирський лікеро-горілчаний завод"

про стягнення 63 246,45 грн

Фізична особа-підприємець Тараненко Валерія Віталіївна звернулася до господарського суду з позовом про стягнення з Державного підприємства "Житомирський лікеро-горілчаний завод" 63246,46 грн, з яких 58214,38грн основного боргу, 4486,60 грн пені, 545,47грн штрафу.

Ухвалою суду від 06.04.2020 суддя Вельмакіна Т.М. прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 05.05.2020.

У зв`язку з відпусткою судді Вельмакіної Т.М. з 04.05.2020 по 08.05.2020 ухвалою суду судове засідання призначено на 12.05.2020.

07.05.2020 на електронну пошту суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Водночас представник позивача зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином, що вбачається з поштового повідомлення про вручення поштового відправлення.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що явка представника відповідача в судове засідання обов`язковою не визнавалася, а надання письмового відзиву, відповідно до вимог ст. 178 ГПК України, є правом відповідача а не його обов`язком, суд вважає, що неявка представника відповідача та неподання відзиву на позовну заяву, не перешкоджає розгляду справи. Розгляд справи здійснюється за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

23.07.2019 між Фізичною особою-підприємцем Тараненко Валерією Віталіївною (орендодавець/позивач) та Державним підприємством "Житомирський лікеро-горілчаний завод" (орендар/відповідач) укладено договір оренди магазину № 166 (а.с.15-19), за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове оплатне користування на умовах оренди будівлю (приміщення) магазину, надалі за текстом договору іменується "приміщення або магазин", за адресою: Київська область, Києво- Святошинський район, с. Чайки, вул. Лобановського Валерія, буд. 35, корп.3.

Відповідно до п.4.1. договору передача приміщення в оренду згідно з цим договором здійснюється шляхом підписання акту приймання-передачі протягом трьох робочих днів з дати укладання договору.

Позивач вказує, що на виконання умов Договору оренди та відповідно до Акта прийому-передачі від 23.07.2019 передав, а орендар, без зауважень та претензій щодо несправностей чи псування майна, прийняв у строкове платне користування приміщення магазину загальною площею 82,6 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. Лобановського Валерія, буд. 35, корп.3.

Зазначає, що в порушення умов договору оренди, відповідач свої зобов`язання по оплаті оренди майна та додаткових витрат виконав частково, в результаті чого у останнього виникла заборгованість перед ФОП Тараненко В.В. у загальній сумі 58214,38грн, з яких 56080,00грн борг по орендній платі, 2134,38грн борг по компенсації додаткових витрат.

Зсилаючись на ст. 625 ЦК України та умови Договору, позивач також заявив до стягнення з відповідача 4486,60грн пені та 545,47грн 3% річних.

Не проведення відповідачем у повному обсязі розрахунків за Договором стало підставою для звернення позивача за захистом порушеного права до суду.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зсилається на ст. 11 - 16, 258, 509, 512, 514, 526, 530, 546, 549, 552, 611, 625, 629 Цивільного кодексу України.

Матеріали справи не містять ні відзиву, ні будь-якої іншої заяви відповідача, в яких було б викладено процесуальну позицію останнього з приводу заявленого позову.

Оцінивши в сукупності надані до справи документи, проаналізувавши вимоги законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 628 цього кодексу, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні відносини між сторонами виникли на підставі Договору оренди магазину №166 від 23.07.2019 (а.с.15-19).

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч.1 ст.762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ч.1 ст.286 Господарського кодексу України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Як зазначалось вище, 23.07.2019 між сторонами договору було підписано акт приймання-передачі приміщення магазину в оренду за договором оренди магазину № 166 від 23.07.2019 (а.с. 20 (далі - акт)), відповідно до п. 4 якого, обчислення строку оренди за даним договором починається з моменту підписання сторонами цього акта приймання-передачі. Орендарю надається строк для проведення облаштування на об`єкті оренди з метою пристосування об`єкта для потреб власної господарської діяльності орендаря, протягом якого орендна плата за користування приміщенням не нараховується. Цей строк встановлюється до 15 серпня 2019 року включно. Нарахування орендної плати за цим договором починається з 15 серпня 2019 року.

За умовами п.3.1. договору, орендна плата за один календарний місяць становить 33040,00 гри., за виключенням орендної плати за липень та серпень 2019 року, загальна сума оренди за які становить разом 16520,00 грн. та сплачується орендарем до 31.07.2019.

Орендна плата за кожен наступний місяць сплачується на перед до 20 числа поточного місяця.

Вартість додаткових витрат не входить до суми орендної плати. Додаткові витрати, які пов`язані з утриманням та експлуатацією приміщення (електроенергія, охорона, водопостачання та відведення каналізаційних стоків, вивіз сміття, утримання прибудинкових територій), оплачується орендарем самостійно на основі окремих договорів з комунальними службами та організаціями або відшкодовується орендодавцю на підставі його рахунку з доданими копія квитанцій відповідних служб та організацій (п.3.2, 3.3 договору).

Відшкодування додаткових витрат згідно п. 3.2. договору за минулий місяць сплачуються в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок орендодавця не пізніше 5-ти робочих днів після отримання рахунку-фактури (п. 3.4 договору).

Пунктом 3.6 договору передбачено, що одночасно з рахунками-фактурами на орендну плату та додаткових витрат, орендодавець надає орендарю оригінали підписані в двох екземплярах актів наданих послуг за минулий місяць, в яких зазначається сума отриманої орендної плати та необхідна до сплати сума додаткових витрат по кожному виду.

До матеріалів справи надано підписані сторонами акти приймання-передачі наданих послуг, рахунки-фактури та платіжні доручення про часткову сплату орендної плати та додаткових витрат (а.с. 26-57).

Також матеріали справи містять докази направлення відповідачу повідомлення про можливе розірвання договору оренди магазину за вих.№1 від 14.01.2020 та додаткову угоду від 31.01.2020 (а.с.22), згідно якої сторони вирішили достроково припинити договір оренди з 31.01.2020 та зменшити розмір орендної плати за січень 2020 року до 23 040,00 грн.

За актом приймання-передачі (повернення) приміщення магазину від 31.01.2020, магазин був переданий орендодавцю (а.с.23).

Судом встановлено, що одночасно з підписанням додаткової угоди, сторони склали акт звірки взаєморозрахунків за 2019-2020 роки від 31.01.2020, відповідно до якого заборгованість орендаря на користь ФОП Тараненко В.В. становить 58214,38грн. (а.с.24).

Згідно гарантійного листа від 05.02.2020 ДП "Житомирський лікеро-горілчаний завод" гарантував погасити заборгованість до 25.02.2020 (а.с.25).

Однак відповідач, на час звернення позивача до суду, свої зобов`язання по сплаті орендних платежів не виконав.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 525,526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Оскільки доказів погашення орендної плати в заявленому розмірі на день вирішення спору відповідач не надав, позовні вимоги про стягнення з нього 58214,грн основного боргу, з яких 56080,00грн боргу по орендній платі та 2134,38грн боргу по компенсації додаткових витрат є обґрунтованими.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами ст. 611 ЦК України, одним із наслідків порушення зобов`язань є сплата неустойки, розмір якої встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

У п. 7.3. договору сторони обумовили, що у випадку несвоєчасної сплати або сплати не в повному обсязі орендної плати та/або додаткових витрат на утримання та експлуатацію приміщення, орендар зобов`язаний сплатити на вимогу орендодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Сплата пені за прострочення оплат не звільняє орендаря від його зобов`язання сплатити орендну плату та відшкодувати вартість додаткових витрат.

За ч. 2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені і трьох процентів річних, перевіривши порядок та періоди їх нарахування, суд дійшов висновку, що останні підлягають задоволенню за період прострочення станом на дату звернення до суду по 24.03.2020 включно, а не по 27.03.2020, як помилково зазначає позивач, з огляду на ту обставину, що дата підписання позовної заяви, як вказано в останній - 24 березня 2020 року. Позовну заяву до суду та відповідачу було направлено 25.03.2020, що підтверджується поштовою накладною та фіскальним чеком (а.с.10-11). Крім того, суд враховує допущену в розрахунках позивача помилку щодо визначення початку періоду нарахування пені та 3% річних по додатковим витратам за грудень 2019, так як їх нарахування слід здійснювати з 04.02.2020, а не з 03.02.2020, як вказав позивач.

Здійснивши перерахунок пені, суд встановив, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 4392, 39грн пені, а саме:

- 2863,71грн пені, за період з 21.11.2019 по 24.03.2020, на суму боргу по орендній платі за грудень 2019 у розмірі 33040,00грн;

- 1430,13грн пені, за період з 21.12.2019 по 24.03.2020, на суму боргу по орендній платі за січень 2020 у розмірі 23040,00грн;

- 65,96грн пені, за період з 18.12.2019 по 24.03.2020, на суму боргу по додаткових витратах за листопад 2019 у розмірі 1025,89грн;

- 32,59грн пені, за період з 04.02.2020 по 24.03.2020, на суму боргу по додаткових витратах за грудень 2019 у розмірі 1108,49грн.

Пеню в сумі 94,21грн нараховано безпідставно, з огляду на що суд відмовляє в позові у цій частині.

Обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню є нарахування трьох процентів річних за період прострочки платежів по 24.03.2020 (включно), а саме:

- 338,83грн 3% річних, за період з 21.11.2019 по 24.03.2020, на суму боргу по орендній платі за грудень 2019 у розмірі 33040,00грн;

- 179,47грн 3% річних, за період з 21.12.2019 по 24.03.2020, на суму боргу по орендній платі за січень 2020 у розмірі 23040, 00грн;

- 8,24грн 3% річних, за період з 18.12.2019 по 24.03.2020, на суму боргу по додаткових витратах за листопад 2019 у розмірі 1025,89грн;

- 4,54грн 3% річних, за період з 04.02.2020 по 24.03.2020, на суму боргу по додаткових витратах за грудень 2019 у розмірі 1108,49грн.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних підлягають частковому задоволенню в сумі 531,08грн. В частині стягнення 3% в сумі 14,39грн суд відмовляє за безпідставністю їх нарахування.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не подав суду доказів, які б спростовували доводи позивача, натомість позивач обґрунтував свої позовні вимоги належними та достатніми доказами.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення 58214,38грн основного боргу, 4392,39грн пені та 531,08грн 3% річних є обґрунтованими, заявленими відповідно до вимог чинного законодавства, тому суд їх задовольняє. У стягненні 94,21грн пені та 14,39грн 3% річних суд відмовляє.

Судові витрати у справі, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 73-79, 86, 123, 129, 233, 236-238, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Житомирський лікеро-горілчаний завод" (10008, м. Житомир, вул. Святослава Ріхтера, буд. 38, ід. код 00375504) на користь Фізичної особи-підприємця Тараненко Валерії Віталіївни ( АДРЕСА_1 , ід. код НОМЕР_1 ):

- 58214,38 грн основного боргу;

- 4392,39 грн пені;

- 531,08 грн 3% річних;

- 2098,39 грн судового збору.

3. У стягненні 94,21 грн пені та 14,39 грн 3% річних відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 18.05.20

Суддя Вельмакіна Т.М.

1- до справи;

2,3 - сторонам (рек.).