ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2020 року

м. Київ

Справа № 920/12/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Студенець В.І. - головуючий, судді: Баранець О.М., Кондратова І.Д.

за участю секретаря судового засідання: Натаріної О.О.

розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Сумської області

(головуючий суддя - Джепа Ю.А., судді: Соп`яненко О.Ю., Яковенко В.В.)

від 23.10.2019

та постанову Північного апеляційного господарського суду

(головуючий суддя - Корсак В.А.; судді: Ходаківська І.П., Владимиренко С.В.)

від 03.02.2020

у справі № 920/12/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Публічного акціонерного товариства "Сумиобленерго"

про стягнення 1 650 304,70 грн,

за участю представників учасників справи:

позивача - Лисенко В. О.

відповідача - Суяров В.В.

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - ПАТ "НАК "Нафтогаз України") звернулося з позовом до Господарського суду Сумської області про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Сумиобленерго" (далі - ПАТ "Сумиобленерго") 1 000 000,00 грн основного боргу за виданим простим векселем № 42 від 04.05.2000, шість відсотків в сумі 157 150,68 грн, 493 154,02 грн інфляційних.

1.2. Позовна заява мотивована тим, що ПАТ "НАК "Нафтогаз України" як законний власник простого векселя ПАТ "Сумиобленерго" має право на отримання від відповідача заборгованість за векселем № 42 від 04.05.2000 в сумі 1 000 000,00 грн, оскільки строк платежу за векселем настав, на день подання позову вексель не погашений. При цьому, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" в порядку частини другої статті 625 Цивільного кодексу України нарахував 493 154,02 грн інфляційних за весь час прострочення та шість відсотків в сумі 157 150,68 грн. Матеріально-правовою підставою позову визначено статті 43, 47, 48, 70, 77 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, статтю 625 Цивільного кодексу України.

2. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2.1. Справа розглядалася судами неодноразово.

2.2. За результатами нового розгляду рішенням Господарського суду Сумської області від 23.10.2019 у справі № 920/12/18 позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ "Сумиобленерго" на користь ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 1 000 000,00 грн заборгованості за векселем № 42 від 04.05.2000. Провадження у справі № 920/12/18 в частині стягнення з ПАТ "Сумиобленерго" на користь ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 6% річних в сумі 157 150,68 грн закрито. В іншій частині позову відмовлено.

2.3. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2020 у справі № 920/12/18 рішення Господарського суду Сумської області від 23.10.2019 залишено без змін.

2.3. Господарськими судами встановлено такі обставини:

- між ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Українським кредитним банком (правонаступником якого є ПАТ "Акцент-Банк") 24.04.2000 було укладено договір № Т-102/042000 відповідно до якого банк зобов`язався передати ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" вексель ПАТ "Сумиобленерго" з бланковим індосаментом протягом 10 днів з моменту укладення даного договору згідно із додатком № 1 до даного договору;

- ПАТ "Акцент-Банк" на звороті спірного векселя був проставлений бланковий індосамент на пред`явника "Платити наказу: без обороту на мене";

- актом приймання-передачі до договору № Т-102/042000 від 24.04.2000 Українським кредитним банком було передано ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", в тому числі і вексель, який є предметом даного спору;

- ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" є законним власником простого векселя ПАТ "Сумиобленерго" на загальну суму 1 000 000,00 грн № 42, випущеного 4 травня 2000 року, зі строком платежу - по пред`явленню, але не раніше 01 січня 2015 року;

- ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" листом № 26-1847/1.2-15 від 13.03.2015 звернувся до ПАТ "Сумиобленерго" з вимогою про оплату векселя № 42 до 19.03.2015:

- ПАТ "Сумиобленерго" вексель № 42 не оплатив;

- ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 19.03.2015 звернувся до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Марченко І.В. з листом № 26-2003/1.2-15 про опротестування вказаного векселя у неплатежі;

- розпискою від 26.03.2015 про передачу векселів для опротестування приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Марченко І.В. отримала в тому числі і вексель № 42 на суму 1 000 000,00 грн;

- приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Марченко І.В. 25.03.2015 звернулась до ПАТ "Сумиобленерго" з телеграмою-вимогою з пропозицією до 12 години 26.03.2015 здійснити оплату, в тому числі вказаного векселя або повідомити нотаріуса про відмову вчинити такі дії;

- у зв`язку з невиконанням вказаної вимоги ПАТ "Сумиобленерго" приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Марченко І.В. 26.03.2015 видано акт про протест вказаного векселя (зареєстровано в реєстрі № 980);

- на підставі акту приймання-передачі від 26.03.2015 приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Марченко І.В. передано в тому числі зазначений вексель та акт про протест векселя ПАТ "НАК "Нафтогаз України";

- ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 31.03.2015 звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сидоренко А.В. з листом № 26-2333/1.2-15 про вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості, в тому числі за вказаним векселем на суму 1 000 000,00 грн;

- приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сидоренко А.В. 01.04.2015 видано виконавчий напис (зареєстрований в реєстрі за № 498) про стягнення з ПАТ "Сумиобленерго" заборгованості за векселем № 42 від 04.05.2000 на суму 1 000 000,00 грн;

- враховуючи те, що ПАТ "Сумиобленерго" борг за зазначеним векселем не сплатило, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулося до суду з позовом про стягнення 1 000 000,00 грн боргу, 493 154,02 грн інфляційних втрат відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України та 157 150,68 грн 6% відповідно до статті 48 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, запровадженого Женевською Конвенцією 1930 року (надалі Уніфікований закон).

2.4. Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення 1 000 000,00 грн основного боргу за виданим простим векселем № 42 від 04.05.2000, місцевий господарський суд виходив з того, що порушене право ПАТ "НАК "Нафтогаз України" на отримання коштів за простим векселем № 42 у позасудовому порядку не захищене, позовні вимоги підтверджені наявними у справі доказами та дослідженими судом оригіналом векселя та виконавчого напису нотаріуса, доказів закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса сторонами не подано.

Закриваючи провадження у справі в частині стягнення шести відсотків в сумі 157 150,68 грн нарахованих на підставі статті 48 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, суд першої інстанції вказав, що в матеріалах справи містяться докази сплати на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 157 150,68 грн суми 6% річних (платіжне доручення № 485 від 16.07.2018), зарахування якого підтверджено позивачем після скасування судових рішень, на виконання яких грошові кошти були сплачені, та не повернуті позивачем.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 493 154,02 грн на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки спірні правовідносини сторін врегульовано вексельним законодавством, положення статті 625 Цивільного кодексу України у даному випадку застосуванню не підлягають.

2.5. Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, апеляційний господарський суд зазначив, що рішення місцевого суду є таким, що прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Сумської області від 23.10.2019 та постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2020 у справі № 920/12/18, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося з касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані рішення місцевого суду та постанову суду апеляційної інстанції скасувати в частині відмови у стягненні 493 154,02 грн інфляційних та прийняти в цій частині нове рішення, яким зазначені вимоги задовольнити.

3.2. Узагальнені доводи касаційної скарги Акціонерного товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України":

- скаржник вважає, що є необхідність відступлення від висновків щодо застосування норм Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі та Закону України "Про обіг векселів в Україні" при стягненні інфляційних втрат у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду та застосованого судами в оскаржуваних рішеннях;

- судами як першої так і апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні стягнення інфляційних втрат порушено норми матеріального права, зокрема, частину другу статті 625 Цивільного кодексу України, статтю 4 Конвенції про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі, статті 38, 43 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №5.

3.3. У відзиві на касаційну скаргу ПАТ "Сумиобленерго" просило відмовити в її задоволенні, а рішення Господарського суду Сумської області від 23.10.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2020 у справі № 920/12/18 в частині відмови у задоволенні стягнення інфляційних втрат залишити без змін, як такі, що прийняті з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

4. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій з посиланням на норми права, яким керувався суд

4.1. Предметом касаційного оскарження є матеріально-правова вимога Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про стягнення нарахованих на заборгованість за виданим простим векселем № 42 від 04.05.2000 інфляційних втрат в розмірі 493 154,02 грн відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України.

4.2. Відповідно до статті 1 Закону України "Про обіг векселів в Україні" законодавство України про обіг векселів складається із Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі (далі - Уніфікований Закон), з урахуванням застережень, обумовлених додатком II до цієї Конвенції, та із Женевської конвенції 1930 року про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі, Женевської конвенції 1930 року про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів, Закону України "Про цінні папери і фондову біржу", Закону України "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі", Закону України "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі", Закону України "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів", цього Закону та інших прийнятих згідно з ними актів законодавства України.

4.3. Статтею 14 Закону України "Про цінні папери і фондовий ринок" встановлено, що вексель - це цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов`язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю).

4.4. Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

4.5. Згідно зі статтею 48 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі держатель може вимагати від особи, проти якої він використовує своє право регресу:

1. суму неакцептованого або неоплаченого переказного векселя з відсотками, якщо вони були обумовлені;

2. відсотки в розмірі шести від дати настання строку платежу;

3. витрати, пов`язані з протестом і пересиланням повідомлень, а також інші витрати.

Якщо право регресу використане до настання строку платежу, то з вексельної суми утримуються облікові відсотки. Ці облікові відсотки обчислюються за офіційною обліковою ставкою (банківською ставкою), яка діє на дату використання права регресу за місцем проживання держателя.

4.6. Отже статтею 48 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі передбачено, які платежі вправі вимагати векселедержатель від особи проти якої заявлена вимога. Даний порядок є вичерпним. При цьому Уніфікованим законом про переказні векселі та прості векселі не передбачено покладання на зобов`язану за векселем особу інших платежів, ніж зазначені в ньому, зокрема не передбачено можливості пред`явлення до стягнення збитків від інфляції.

4.7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що спірні правовідносини сторін у справі, що переглядається, врегульовано вексельним законодавством, яким не передбачено стягнення інфляційних втрат у разі прострочення виконання вексельного зобов`язання, норми статті 625 Цивільного кодексу України не підлягають застосуванню до даних правовідносин.

4.8. З огляду на викладене та виходячи із аналізу наведених вище норм, колегія суддів не вбачає підстав для відступлення від висновку щодо застосування наведених норм права у подібних правовідносинах, викладених в раніше ухвалених постановах Верховного Суду від 21.11.2019 у справі № 920/19/18, від 03.12.2019 у справі № 920/14/18, від 04.12.2019 у справі № 920/20/18, від 03.12.2019 у справі № 920/14/18, від 15.01.2020 у справі № 920/16/18, від 28.01.2020 у справі № 920/18/18 щодо відсутності підстав для нарахування інфляційних у разі прострочення вексельного зобов`язання.

4.9. Доводи АТ "НАК "Нафтогаз України", викладені в касаційній скарзі не спростовують висновки судів попередніх інстанцій та не можуть бути підставою для відступлення від висновку про застосування частини другої статті 625 Цивільного кодексу України у подібних правовідносинах, викладених в раніше ухвалених постановах Верховного Суду.

4.10. Касаційна скарга АТ "НАК "Нафтогаз України" не містить доводів стосовно оскарження рішення судів попередніх інстанцій в іншій частині закриття провадження щодо стягнення 6% річних та в частині стягнення боргу за векселем, а тому оскаржувані судові рішення в цій частині не переглядаються Верховним Судом.

5. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

5.1. Відповідно до положень статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

5.2. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

5.3. Статтею 309 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

5.4. З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів вважає, що рішення місцевого господарського суду та постанову суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні стягнення інфляційних втрат слід залишити без змін через відсутність передбачених процесуальним законом підстав для їх скасування.

6. Судові витрати

6.1. З огляду на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Керуючись статтями 236, 238, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення, рішення господарського суду Сумської області від 23.10.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2020 у справі №920/12/18 в частині відмови у стягненні інфляційних у розмірі 493 154,02 грн залишити без змін.

2. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий В. Студенець

Судді О. Баранець

І. Кондратова