ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"21" травня 2020 р. Справа № 916/1412/20

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

розглянувши матеріали заяви Приватного підприємства фірми «Мрія-94» (61010, м. Харків, вул. Гольдбергівська,63) про видачу судового наказу про стягнення з Державного підприємства «Одеський авіаційний завод» (65121, м. Одеса, пр-т Небесної сотні, 32-А) 45382,90грн., із яких 40800грн. основного боргу, 2836,12грн. пені, 946,56грн. інфляційних втрат, 800,22грн. три відсотки річних,

ВСТАНОВИВ:

21.05.2019р. за вх.№1454/20 до суду від ППФ «Мрія-94» надійшла заява про видачу судового наказу про стягнення з ДП «Одеський авіаційний завод» (65121, м. Одеса, пр-т Небесної сотні, 32-А) 45382,90грн., із яких 40800грн. основного боргу, 2836,12грн. пені, 946,56грн. інфляційних втрат, 800,22грн. три відсотки річних.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Згідно п.п.3, 4 ч.3 ст.150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього (ч.ч.1, 2 ст.91 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч.1, 2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

Суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу. Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (п.1 ч.1, ч.2 ст.152 ГПК України).

Так, заяву про видачу судового наказу заявником подано електронною поштою із використанням ЄЦП. При цьому, додана до заяви копія договору №281/МТЗ-19 від 08.08.2019р. є взагалі неякісною, нечитаємою, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості у повній мірі встановити дійсні обставини правовідносин сторін, домовленості сторін, що регулюють поставку товару за вказаним договором, дійти висновку щодо наявності заборгованості. Крім того, заявник у заяві послався на те, що за умовами п.4.2. договору №281/МТЗ-19 від 08.08.2019р. оплата за договором здійснюється у розмірі 100% вартості постачаємого товару, яку покупець повинен перерахувати протягом 15 банківських днів за відсутності зауважень до якості товару, який пройшов вхідний контроль, супровідної документації та після реєстрації продавцем податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. При цьому, у заяві про видачу судового наказу, розрахунках пені, витрат від інфляції та трьох процентів річних заявник визначає дату виникнення заборгованості як 20.09.2019р. Однак, заявник не додав до заяви доказів реєстрації податкової накладної в ЄРПН, відповідно до чого суд не може встановити дату виникнення прострочення боржника, оскільки прострочення відліковується саме від належного виконання кредитором свого обов`язку з реєстрації податкової накладної в ЄРПН.

Так, наказне провадження є особливою формою розгляду господарським судом справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо, та яке не передбачає виклику учасників такого провадження до суду чи право суду витребувати у них додатково оригінали доказів чи їх належні копії, однак, доказування заявником права вимоги, що вбачається із сукупного аналізу вищенаведених положень ГПК України, має провадитись із дотриманням положень названого Кодексу на загальних підставах.

За таких умов, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у видачі ППФ «Мрія-94» судового наказу, у зв`язку з тим, що заяву від 20.05.2019р. за вх.№1441/20 подано з порушенням вимог ст.150 ГПК України, оскільки додана до заяви копія договору №281/МТЗ-19 від 08.08.2019р. є взагалі неякісною, нечитаємою, а отже, не може бути прийнята як належний доказ, заявник не додав до заяви доказів реєстрації податкової накладної в ЄРПН, хоча стверджував у заяві про настання обставин, що повязані із такою подією.

Керуючись п.1 ч.1 ст.152, ст.234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити Приватному підприємству фірмі «Мрія-94» (61010, м. Харків, вул. Гольдбергівська,63) у видачі судового наказу про стягнення з Державного підприємства «Одеський авіаційний завод» (65121, м. Одеса, пр-т Небесної сотні, 32-А) 45382,90грн., із яких 40800грн. основного боргу, 2836,12грн. пені, 946,56грн. інфляційних втрат, 800,22грн. три відсотки річних.

2. Повідомити заявника, що відповідно до ч.1 ст.153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

3. До уваги заявника, згідно ч.2 ст.151 ГПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

4. У відповідності до ч.2 ст.235 ГПК України ухвала набирає законної сили 21.05.2020р. та згідно ч.2 ст.254, п.1 ч.1 ст.255 ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.А. Малярчук