ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

19.05.2020 Справа № 914/1150/20

Суддя Господарського суду Львівської області Мазовіта А.Б., розглянувши матеріали справи

за позовом:Акціонерного товариства «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ», м.Київ;
до відповідача-1: до відповідача-2:Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ КОНТАКТ», м.Львів; ОСОБА_1 , м.Винники, Львівська область;
про:стягнення 6 240 000 грн.

Представники сторін: не викликалися

ВСТАНОВИВ:

14.05.2020 на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ», м.Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ КОНТАКТ», м.Львів та ОСОБА_1 , м.Винники, Львівська область про стягнення 6 240 000 грн.

Одночасно з поданням позову Акціонерним товариством «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах ціни позову, які належать ОСОБА_1 та знаходяться на його рахунках, а також накладення арешту на все майно, яке належить ОСОБА_1 в межах ціни заявленого позову.

Подана заява обґрунтована тим, що 17.02.2020 між АТ «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ», як гарантом та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ КОНТАКТ», як принципалом укладено договір про надання банківської гарантії № 2656/20-ТГ на підставі якого гарантом на користь бенефіціара - ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ» видано безвідкличну Банківську гарантію № 2656/20-ТГ від 19.02.2020 на суму 6 240 000,00 грн., з метою забезпечення виконання зобов`язання принципала, як учасника процедури закупівлі (забезпечення тендерної пропозиції) «ДК021-2015: 09120000-6 - Газове паливо (Природний газ)».

Підписавши договір гарантії, відповідач-1 погодився з його умовам та взяв на себе обов`язок протягом 2 (двох) банківських днів з моменту сплати гарантом грошових коштів по гарантії на вимогу бенефіціара (або на виконання рішення суду) та отримання від гаранта відповідної вимоги, відшкодувати гаранту в повному обсязі всі витрати (включаючи, але не обмежуючись наступними): а) суми, фактично сплачені гарантом бенефіціару в порядку та у випадках передбачених гарантією; б) збитки, включаючи реальні збитки, упущену вигоду та збитки від інфляційних процесів; в) судові витрати, понесені гарантом за гарантією.

31.03.2020 позивач отримав від бенефіціара письмову вимогу за банківською гарантією № 2656/20-ТГ від 19.02.2020 щодо настання гарантійного випадку та перерахування грошових коштів за гарантією (вих. № ТОВВИХ-20-3693 від 27.03.2020).

01.04.2020 позивач одразу направив відповідачу-1 вимогу бенефіціара разом з доданими до неї документами. Не отримавши від відповідача-1 жодних заперечень, перевіривши вимогу на належне представлення та переконавшись, що вимога відповідає умовам гарантії та відсутні передбачені ст. 565 ЦК України підстави для відмови від задоволення вимоги, 06.04.2020 позивач сплатив на користь бенефіціара гарантійну суму в розмірі 6 240 000,00 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку за період 06.04.2020 по 06.04.2020.

17.02.2020 між позивачем, як гарантом, та ОСОБА_1 , як поручителем, було укладено договір поруки №2656/20-ТГ-П.

Відповівдно до умов договору поруки поручитель поручився перед позивачем за належне виконання ТОВ «УКРАЇНСЬКА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ КОНТАКТ» взятих на себе зобов`язань , що витікають з договору про надання банківської гарантії № 2656/20-ТГ від 17.02.2020, укладеного між гарантом та відповідачем-1, а саме протягом 2 (двох) банківських днів з моменту сплати гарантом грошових коштів за банківською гарантією № 2656/20-ТГ від 19.02.2020 на вимогу бенефіціара (або на виконання рішення суду) та отримання від гаранта відповідної вимоги, відшкодувати гаранту в повному обсязі всі витрати (включаючи, але не обмежуючись наступними): а) суми, фактично сплачені гарантом бенефіціару в порядку та у випадках передбачених гарантією, в межах загальної суми відповідальності гаранта за гарантією, що складає 6 240 000 грн.; б) збитки, включаючи реальні збитки, упущену вигоду та збитки від інфляційних процесів; в) судові витрати, понесені гарантом за гарантією

14.04.2020 року позивач направив на адресу відповідача-2, зазначену у договорі поруки вимогу про відшкодування фактично сплаченої гарантійної суми по банківській гарантії № 2656/20-ТГ від 19.02.2020 відповідно до договору поруки (вих. № 05-1/04/2412 від « 08» квітня 2020 р. за трек-номером поштового відправлення № 04 6, що підтверджується описом до цінного листа та реєстром поштових відправлень з відміткою АТ «Укрпошта»). Відповідач-2 не отримав вимогу банку про сплату гарантійної суми. Вимога повернулася на адресу банку з причини спливу строку зберігання. Факт неотримання відповідачем-2 вимоги про відшкодування фактично сплаченої гарантійної суми по банківській гарантії № 2656/20-ТГ від 19.02.2020 підтверджується інформацією, розміщеною на офіційному сайті АТ «Укрпошта» за пошуком: трек номер поштового відправлення: №04 6.

На цей час свої зобов`язання відповідач-1 та відповідач 2 не виконали, заборгованість не погасили. Сплачена банком гарантійна сума в розмірі б 240 000,00 гривень позивачу не відшкодована ані відповідачем-1, ані відповідачем-2.

Позивач вжив усі можливі заходи, передбачені договором гарантії для отримання від відповідача-1 відшкодування гарантійної суми, однак відповідач-1 свої договірні зобов`язання не виконує, вимоги позивача ігнорує.

Також позивач зазначає, що згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 09.04.2020 у справі № 461/467/19, старшому слідчому в ОВС СУ ГУ НП у Львівській області надано тимчасовий доступ до речей і документів з можливістю ознайомлення та вилучення їх оригіналів (здійснення їх виїмки), для проведення судово-почеркознавчої експертизи, а саме: оригіналів юридичної справи ТОВ «Українська енергетична компанія «Нафтогаз контакт», , (юридична адреса: м. Львів, проспект Шевченка, будинок 7, офіс 16), директором та одним із засновників якого є відповідач-2, в рамках кримінального провадження № 0000661 від 22.12.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, з метою підтвердження факту вчинення службового підроблення та умислу службових осіб на вчинення неправомірних дій.

На думку позивача, порушення кримінального провадження за фактом службового підроблення та вилучення документів відповідача-1 свідчить про існування реальної загрози того, що наявні у відповідача -2 грошові кошти до моменту виконання судового рішення у цій справі, можуть істотно зменшитися або взагалі їх може не стати.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні. Роблячи такий висновок, суд виходив з наступного.

Згідно ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1. ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

В силу приписів, викладених в п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (пункт 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви (пункт 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16).

Таким чином, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Предметом спору у справі № 914/1150/20 є стягнення заборгованості за договором про надання банківської № 2656/20-ТГ від 17.02.2020, укладеним між АТ «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ», як гарантом та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ КОНТАКТ», як принципалом, на підставі якого гарантом на користь бенефіціара - ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ» видано безвідкличну Банківську гарантію № 2656/20-ТГ від 19.02.2020 на суму 6 240 000,00 грн., з метою забезпечення виконання зобов`язання принципала, як учасника процедури закупівлі (забезпечення тендерної пропозиції) «ДК021-2015: 09120000-6 - Газове паливо (Природний газ)».

З урахуванням предмету позову у даній справі - стягнення заборгованості в розмірі 6 240 000,00 грн., звертаючись із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, позивач мав довести на підставі належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення в результаті об`єктивних (відсутність грошових коштів для виконання зобов`язань за спірним договором, незадовільний фінансовий стан, наявність невиконаних безспірних зобов`язань, відкритих виконавчих проваджень щодо відповідача тощо) або суб`єктивних (вчинення відповідачем умисних дій, направлених на приховування або відчуження майна або вчинення інших дій з метою уникнення відповідальності за спірним договором або перешкоджання законному стягненню зазначеної заборгованості) причин.

Суд не погоджується з доводами позивача щодо наявності підстав для забезпечення позову у зв`язку із простроченням виконання відповідачем-2 зобов`язань за договором про надання банківської № 2656/20-ТГ від 17.02.2020 та договору поруки №2656/20-ТГ-П від 17.02.2020, оскільки такі обставини є безпосередньо предметом позову у даній справі, а факт прострочення чи ухилення відповідача-2 від виконання зобов`язань не є встановленим та підлягає доведенню під час вирішення справи по суті і сам по собі не може свідчити про майбутнє ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду.

Твердження позивача у заяві про забезпечення позову про те, що відповідачем-2 можуть вживатися заходи, спрямовані на приховування грошових коштів, не доведені позивачем належними та допустимими доказами, як і не обґрунтовано тієї обставини, що відповідачем вчинено або вчиняються дії з метою ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, зокрема, що ним вчиняються дії, спрямовані на стійке зменшення наявних коштів, відчуження належного на праві власності майна тощо.

Суд, вирішуючи питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача-2, повинен дотриматися розумного балансу між необхідністю забезпечити можливе майбутнє виконання судового рішення та неприпустимістю блокування діяльності відповідача з огляду на значний розмір заявленого у позовній заяві боргу.

Додана до заяви про забезпечення позову копія ухвали Галицького районного суду м. Львова від 09.04.2020 у справі № 461/467/19, якою надано старшому слідчому в ОВС СУ ГУ НП у Львівській області тимчасовий доступ до речей і документів з можливістю ознайомлення та вилучення їх оригіналів (здійснення їх виїмки), для проведення судово-почеркознавчої експертизи, а саме: оригіналів юридичної справи ТОВ «Українська енергетична компанія «Нафтогаз контакт», , (юридична адреса: м. Львів, проспект Шевченка, будинок 7, офіс 16), в рамках кримінального провадження № 0000661 від 22.12.2018 не доводить тверджень заявника про те, що наявні зараз чи отримані у майбутньому грошові кошти відповідача-2, як директора та засновника відповідача-1, можуть істотно зменшитись або взагалі зникнути.

Сам факт наявності заборгованості відповідача-2 перед позивачем не є єдиною та достатньою підставою для вжиття судом заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти.

Позивачем не подано суду відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо відповідача-2 станом, зокрема, на дати після настання строку виконання зобов`язань за договором гарантії та договором поруки, з яких би можна було зробити висновок про факт відчуження відповідачем-2 належного йому нерухомого майна з метою уникнення сплати заборгованості на користь позивача.

Принцип змагальності, закріплений у статті 2 ГПК України, встановлює право відповідача заперечити проти наявності боргу з широкого кола підстав. При цьому відповідач має право розраховувати на те, що його господарська діяльність під час розгляду спору по суті не зазнаватиме з боку держави свавільного утиску, у тому числі, й шляхом безпідставного арешту грошових коштів у значному розмірі.

За таких обставин суд дійшов висновку, що саме лише посилання на значний розмір заборгованості відповідача-2 перед позивачем, наявність інших судових проваджень щодо відповідача-1, директором та одним із засновників якого є відповідач-2, не є належною підставою для накладення арешту на грошові кошти чи майно відповідача-2.

Аналогічної позиції дотримується також Верховний Суд, зокрема, у постанові від 14.02.2019 у справі № 902/271/18.

Згідно зі статтями 73, 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Таким чином, у матеріалах справи відсутні та заявником суду не надані докази того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Акціонерному товариству «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» у задоволенні заяви про забезпечення позову від 04.05.2020 Вих.№04/04-2020 (вх..№1142/20 від 14.05.2020).

2. Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

3. Веб-адреса суду http://lv.arbitr.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається.

4. Ухвалу підписано 19.05.2020.

Суддя Мазовіта А.Б.