ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2020 року м.Дніпро Справа № 904/2182/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Вечірка І.О. (доповідач),

суддів Білецької Л.М., Кузнецова В.О.,

секретар судового засідання Манчік О.О.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2020 (головуючий суддя Загинайко Т.В.; повне рішення складено 10.03.2020) у справі № 904/2182/19

за позовом Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке науково-виробниче об`єднання «Імпульс», м. Сєвєродонецьк, Луганської області

до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Дніпро

про стягнення 32907576,50 грн

та

за зустрічним позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке науково-виробниче об`єднання «Імпульс», м. Сєвєродонецьк, Луганської області

про стягнення 703885,65 грн, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулося до Господарського суду зі скаргою на дії державного виконавця, в якій, з урахуванням заяви про збільшення вимог просить суд:

- визнати неправомірною бездіяльність щодо неповернення наказу Господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/2182/19 від 09.01.2020 стягувачу без виконання на підставі пункту 9 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»;

- зобов`язати державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Коваленко У.Ю. винести постанову про повернення наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2020 по справі № 904/2182/19 стягувачу на підставі пункту 9 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»;

- визнати неправомірними дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Коваленко У.Ю. в частині винесення постанови у виконавчому провадженні № 61309426 про відкриття виконавчого провадження від 18.02.2020;

- скасувати постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Коваленко У.Ю. про відкриття виконавчого провадження № 61309426 від 18.02.2020;

- визнати неправомірними дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Коваленко У.Ю. в частині винесення постанови у виконавчому провадженні № 61309426 про арешт коштів боржника від 18.02.2020 та скасувати постанову про арешт коштів боржника;

- визнати неправомірними дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Коваленко У.Ю. щодо стягнення грошових коштів в сумі 1403623,20 грн в межах виконавчого провадження № 61309426.

Скарга обґрунтована тим, що 20.10.2019 набрав чинності Закон України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закон України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації».

Відповідно до пункту 3 розділу III «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами. Законом встановлено заборону стягнення грошових коштів, які не були передані в заставу за кредитними договорами.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2020 у справі № 904/2182/19 у задоволенні скарги відмовлено.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що положення Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», якими встановлено заборону вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом, протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитним договором, стосується лише товарів, а для звернення примусового стягнення на грошові кошти боржника не потрібне перебування цих коштів у заставі за кредитним договором.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (скаржник) вважає, що оскаржувані виконавчі дії та бездіяльність державного виконавця суперечать вимогам пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність Закон України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», якими встановлено заборону вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.

Скаржник стверджує, що грошові кошти, за рахунок яких примусово виконується судове рішення у цій справі, не були передані в заставу за кредитними договорами, а відтак, державний виконавець не мав права відкривати виконавче провадження, накладати арешт на ці грошові кошти та примусово виконувати судове рішення за рахунок цих коштів, а повинен був винести постанову про повернення наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2019 по справі № 904/2182/19 стягувачу, на підставі пункту 9 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заперечує проти її доводів, просить залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Відзив обґрунтовано тим, що пунктом 3 розділу ІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 145-ІХ передбачено, що забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України Про виконавче провадження» щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.

Вчиняти виконавчі дії щодо стягнення грошових коштів з підприємств, що входять до переліку, затверджених Законом України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», не заборонено.

Вимоги пункту 9 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець може застосувати тільки якщо виконавче провадження перебуває на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби, тобто після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

4. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.03.2020 колегією суддів у складі головуючого судді Вечірка І.О. (доповідач), суддів Кузнецова В.О., Чус О.В. відкрито провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2020 у справі № 904/2182/19.

На електронну адресу апеляційного господарського суду 12.05.2020 від представника Акціонерного товариства «Укрзалізниця» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Клопотання мотивоване встановленням постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 на території України карантину і пов`язаними з цим обмеженнями.

На підставі розпорядження керівника апарату суду № 509/20 від 14.05.2020, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначено колегію суддів для розгляду справи № 904/2182/19 у складі головуючого судді Вечірка І.О. (доповідач), суддів Білецької Л.М., Кузнецова В.О.

Представник скаржника, не зважаючи на подане раніше клопотання про відкладення розгляду скарги, прибув у судове засідання в якому підтримав доводи апеляційної скарги. Інші учасники справи явку повноважних представників для участі у судовому засіданні не забезпечили.

У судовому засіданні 15.05.2020 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

5. Встановлені судом першої та апеляційної інстанції обставини справи.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2019 у справі № 904/2182/19 первісний позов задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке науково-виробниче об`єднання «Імпульс» 4322368,56 грн пені, 366414,50 грн річних, 617537,95 грн інфляційних нарахувань та 79594,82 витрат по сплаті судового збору.

Зустрічний позов задоволено повністю.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке науково-виробниче об`єднання «Імпульс» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» 703885,65 грн пені та 10558,28 грн витрат по сплаті судового збору.

Проведено зустрічне зарахування та стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке науково-виробниче об`єднання «Імпульс» 3618482,90 грн пені, 366414,50 грн річних, 617537,95 грн інфляційних нарахувань та 69036,54 грн витрат по сплаті судового збору. Повернуто Приватному акціонерному товариству «Сєвєродонецьке науково-виробниче об`єднання «Імпульс» з Державного бюджету України 412484,59 грн судового збору, сплаченого згідно платіжного доручення від 23.05.2019 № 1414, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 23.12.2019 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2019 у справі № 904/2182/19 змінено в частині задоволення первісного позову та проведення зустрічного зарахування щодо стягнення пені.

На виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду від 23.12.2019 09.01.2020 виданий наказ.

Державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Коваленко У.Ю. 18.02.2020 винесено:

- постанову ВП № 61309426 про відкриття виконавчого провадження, якою відкрито виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2020 у справі № 904/2182/19 про стягнення 3374761,59 грн, постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 10% від суми боргу;

- постанову ВП № 61309426 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою визначено для боржника Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 173,35 грн;

- постанову ВП № 61309426 про стягнення виконавчого збору, якою постановлено стягнути з боржника Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» виконавчий збір у розмірі 337476,16 грн;

- постанову ВП № 61309426 про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках боржника Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» у межах суми звернення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження 3712411,10 грн.

Постанову про арешт коштів боржника 18.02.2020 направлено до фінансових установ, у зв`язку з чим з рахунків боржника частково стягнуто борг у розмірі 1403623,20 грн.

6. Оцінка доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до частини 1 статті 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Конституційний Суд України неодноразово підкреслював, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (перше речення абзацу другого пункту 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012); право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист (абзац п`ятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини рішення від 26.06.2013 № 5-рп/2013).

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина 1 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» унормовано, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним законом, який регулює порядок вчинення виконавчих дій, при цьому детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції № 512/5 від 02.04.2012 (у редакції наказу Міністерства юстиції України № 2832/5 від 29.09.2016), яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню.

Пункти 4 та 5 розділу ІІІ цієї Інструкції регламентують дії державного виконавця, які передують відкриттю виконавчого провадження:

- виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа;

- у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа, виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Закон України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» набрав чинності 20.10.2019.

Відповідно до пункту 3 розділу III «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.

До додатку 2 «Перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, але можуть бути корпоратизовані» до Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» станом на 20.10.2019 включено Акціонерне товариство «Українська залізниця».

В даному випадку предметом дослідження є застосування до примусового виконання наказу № 904/2182/19 від 09.01.2019 норми законодавства щодо встановленої тимчасової заборони на вчинення будь-яких виконавчих дій, у тому числі, примусового списання коштів з рахунків Акціонерного товариства «Укрзалізниця», згідно з положеннями пункту 3 Розділу III Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації».

З урахуванням заборони, встановленої пунктом 3 розділу ІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність Закон України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», в комплексі з іншими заборонами та мораторіями на звернення стягнення на майно боржників державних підприємств, встановленими на момент прийняття Закону № 145-ІХ, законодавцем в основу положення, визначеного пунктом 3 розділу ІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 145-ІХ, покладено як принцип обов`язковості виконання рішень, закріплений Конституцією України, так і необхідність збереження об`єктів права державної власності, які були включені до переліків, затверджених Законом України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», у зв`язку з їх стратегічним значенням для української економіки та національної безпеки, з метою запобігти безконтрольному відчуженню майна, що складає єдиний майновий комплекс, у тому числі через застосування позаприватизаційних процедур. Винятком із зазначеної заборони є стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами. Тобто вказаною нормою Закону № 145-ІХ з усього складу майна підприємства, призначеного для його діяльності, яким також є нерухоме майно (будівлі, споруди, земельні ділянки тощо), передбачено можливість звернення стягнення лише на конкретні види майна цього підприємства, зокрема, грошові кошти.

Рішенням господарського суду у даній справі присуджено до стягнення саме грошові кошти.

При цьому колегія суддів зазначає, що вищезазначеним Законом передбачена можливість стягнення, по-перше грошових коштів, по-друге товарів переданих в заставу.

Як би Законом було дозволено стягнення лише грошових коштів, переданих у заставу, як вважає заявник, а не взагалі грошових коштів, то тоді б не можливо було б здійснювати стягнення за виконавчими листами, наприклад, заробітної плати, виплат у зв`язку з пошкодженням здоров`я і т.п., що призвело б до явного порушення гарантованих прав.

З огляду на викладене, колегією суддів не встановлено підстав для повернення виконавчого документу, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, державний виконавець, при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження, діяв у відповідності до норм чинного законодавства.

Вищенаведене спростовує доводи скаржника стосовно того, що обмеження, встановлені приписами пункту 3 Розділу III Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», застосовуються до виконавчих дій щодо стягнення грошових коштів з відповідача.

Апеляційний господарський суд зазначає, що винесення постанови про відкриття виконавчого провадження не призводить до безпосереднього стягнення з боржника будь-яких грошових коштів. Доказів вчинення державним виконавцем інших виконавчих дій, спрямованих на звернення стягнення на майно або кошти Акціонерного товариства «Українська залізниця», або на відчуження майна боржника у виконавчому провадженні № 61309426 матеріали справи не містять.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала місцевого господарського суду зміні або скасуванню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2020 у справі № 904/2182/19 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2020 у справі № 904/2182/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20.05.2020.

Головуючий суддя І.О. Вечірко

Суддя Л.М. Білецька

Суддя В.О. Кузнецов