ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2020 р. Справа№ 910/260/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Ходаківської І.П.

Євсікова О.О.

за участю секретаря судового засідання: Костяк В.Д.

за участю представника(-ів): згідно протоколу судового засідання від 12.05.2020,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест Строй"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.01.2020 про забезпечення позову,

у справі №910/260/20 (суддя Паламар П.І.)

за позовом Військового прокурора Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі:

1. Міністерства оборони України

2. Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління м. Дніпра

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест Строй"

про стягнення 3 380 761,23 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.01.2020 у справі №910/260/20 заяву військового прокурора Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест Строй", в межах суми стягнення 3380761,23 грн., що знаходяться на рахунках у банківських установах, в т.ч., але не виключно:

- № № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 відкритий в АТ "КБ "Глобус", МФО 380526;

- №№ НОМЕР_4 , НОМЕР_5 відкритий в АТ "РВС Банк", МФО 339072;

- №№ НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 відкритий в Харків ГРУ АТ КБ "ПриватБанк" м. Харкова, МФО 351533.

Стягувач за ухвалою суду - Військова прокуратура Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України (49005, м. Дніпро, вул. Феодосіївська, 2, код 38296363); боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест Строй" (04074, м. Київ, вул. Вишгородська, 4, офіс 4, код 35215323).

Ухвала може бути пред`явлена до виконання до 9 квітня 2020 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню в порядку розділу ІV ГПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали ухвалено надіслати заявнику, особам, які можуть отримати статус учасника справи, та для негайного виконання Відділу примусового виконання рішень Департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України для вжиття відповідних заходів.

Суд визнав обґрунтованими мотиви заяви та, керуючись приписами статей 136, 137 ГПК України, дійшов висновку задовольнити заяву про вжиття заходів до забезпечення позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, 10.02.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест Строй" (надалі - відповідач, скаржник) звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.01.2020 у справі №910/260/20 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні клопотання про забезпечення позову відмовити повністю.

Підставами для скасування ухвали у справі скаржник зазначає неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, внаслідок неповного з`ясування обставин справи, зокрема ст. 136, 137 ГПК України.

Скаржник наголосив, що прокурором не обґрунтовано належним чином наявності підстав щодо вжиття заходів забезпечення позову, а ухвала суду є невмотивованою, посилаючись на наступне:

- обставини щодо прострочення виконання робіт за договором підряду від 13.07.2018 виникли з причин, зумовлених самим замовником (Східним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням), а тому не відповідають дійсності мотиви заяви прокурора про те, що після розірвання договору підряду, відповідач не повернув попередню оплату;

- відповідач звернув увагу, що правочин щодо розірвання договору підряду в односторонньому порядку підлягає визнанню недійсним, у зв`язку із чим Господарським судом Харківської області розглядається спір у справі №922/4100/19;

- відповідач послався на те, що викрадення коштів колишнім директором відповідача, з приводу чого проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000855, не свідчить про те, що саме ТОВ "Капітал Інвест Строй" не забезпечив схоронність грошових коштів, оскільки саме директор є тією посадовою особою, яка здійснює управління господарською діяльністю товариства;

- скаржник вказав на те, що судом не було надано належної оцінки, відсутності зазначення в заяві про забезпечення позову обґрунтування необхідності захисту інтересів держави та звернення до суду із даним позовом прокурором чим порушено вимоги ч.4 ст. 53 ГПК України; крім того, скаржник зазначив про відсутність документів, які підтверджують повноваження на підписання заяви про забезпечення позову заступником Військового прокурора Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України Дичком С.М.;

- на думку відповідача, суд при розгляді заяви про забезпечення позову не вирішив питання зустрічного забезпечення, що є порушенням вимог процесуального законодавства, зокрема п.6 ч.1 ст. 139, ч. 6 ст. 140 ГПК України.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Прокурор у відзиві зазначив, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про вжиття заходів до забезпечення позову, оскаржена ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, прийнята з додержанням вимог матеріального та процесуального права, тому просить залишити скаргу без задоволення.

Прокурор наголосив, що при зверненні до суду у позовній заяві, прокурором обґрунтовано в чому полягає порушення інтересів держави і підстави звернення прокурора до суду, тому помилкові є посилання відповідача на порушення норм 53 ГПК України.

Крім того, зазначив, що жодна норма ГПК України не вимагає у конкретній справі довіреності наданої прокурору для підтвердження повноважень. Стосовно посадових осіб органів прокуратури, уповноважених подавати до суду позови (заяви), то їх коло визначається Наказом Генерального Прокурора України №186 від 21.09.2018 «Про організацію діяльності прокурорів щодо представництва інтересів держави в суді та при виконанні судових рішень». Зокрема, відповідано до п. 1 Наказу взначено, першому заступнику та заступникам Генерального прокурора, заступнику Генерального прокурора - Головному військовому прокурору, заступнику Генерального прокурора - керівнику Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, керівникам регіональних, військових та місцевих прокуратур, відповідних структурних підрозділів забезпечувати здійснення процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави у судовому провадженні, в порядку, передбаченому законом. Пунктом 6.1. Наказу, визначено, що позови (заяви) надсилати до суду за підписом Генерального прокурора, його першого заступника та заступників, керівників регіональних і місцевих прокуратур, їхніх перших заступників та заступників. В даному випадку, заява про забезпечення позову підписана Дичком С.М., який є заступником Військового прокурора Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України, тому посилання відповідача на процесуальні порушення в цій частині є безпідставними.

Прокурор наголосив, що належними документами у справі підтверджується відсутність у відповідача нерухомого майна, що вказує на імовірне утруднення виконати рішення суду у разі задоволення цього позову прокурора.

Прокурор звернув увагу, що відповідач порушив зобов`язання за семи договорами підряду, укладеними з позивачем-2, які на теперішній час розірвані в односторонньому порядку замовником, що свідчить про систематичне невиконання ним своїх зобов`язань за іншими договорами, та підтверджується судовими провадженнями у справах №№910/688/20, 910/16790/19, 910/16781/19, 910/16780/19.

Східне територіальне квартирно-експлуатаційне управління м. Дніпра (надалі - позивач-2) у відзиві просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржену ухвалу без змін, як таку що прийнята без порушення вимог процесуального законодавства.

Позивач -2 зазначив, що відповідач систематично порушує виконання зобов`язань по семи аналогічних договорах підряду, укладених з позивачем-2, загальна заборгованість по яким складає понад 16 млн грн. Ці обставини є предметом дослідження інших судових справ, які наразі розглядаються.

Відсутність майна у відповідача підтверджується наявними у справі доказами, що свідчить про імовірне утруднення виконання рішення суду, в разі задоволення позову.

Також у відзиві звернуто увагу, що у прокурора були відсутні пропозиції щодо зустрічного забезпечення та заяви відповідача про зустрічне забезпечення до суду не надходило, тому безпідставними є твердження скаржника про порушення приписів ст. 140 ГПК України.

Міністерство оборони України (надалі - позивач-1) не скористалося своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 ГПК України та не надало суду письмового відзиву на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2020 апеляційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Ходаківська І.П., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2020 відновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест Строй" пропущений строк на подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.01.2020 у справі №910/260/20. Відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою. Розгляд апеляційної скарги призначити на 13.04.2020 на 15:20 год. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 08.04.2020. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 08.04.2020. Доведено до відома учасників апеляційного провадження, що нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою розгляду апеляційної скарги по суті.

Судом апеляційної інстанції, з огляду на встановлений на всій території України "особливий" режим "карантину" з 12.03.2020 по 24.04.2020, з метою мінімізації ризиків розповсюдження гострої распіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та убезпечення, як сторін по справі, так і працівників суду від вищевказаної особливо небезпечної інфекційної хвороби, враховуючи принцип розумного строку тривалості судового провадження, вирішено призначити судове засідання у даній справі на іншу дату.

Відтак, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2020 повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест Строй" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.01.2020 у справі №910/260/20 не відбудеться 13.04.2020. Розгляд справи №910/260/20 призначено на 27.04.2020 о 13 год. 45 хв.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.04.2020, враховуючи клопотання Міністерства оборони України, розгляд справи відкладено до 12.05.2020 на 10:00.

При цьому, ухвалою учасників справи повідомлено, що явка їх представників в судове засідання є необов`язковою; з урахуванням епідеміологічної ситуації в України, сторони можуть подати до суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності.

Явка представників сторін.

В судове засідання з`явився представник ТОВ "Капітал Інвест Строй" (скаржник).

Інші учасники справи - Військовий прокурор, представники Міністерства оборони України та Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління м. Дніпра в судове засідання від 12.05.2020 не з`явились, про час та місце судового засідання належним чином повідомлені у відповідності до ст. 120, 242 ГПК України, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази, зокрема залучені поштові повідомлення.

Водночас, від представника Міністерства Оборони України вдруге надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивовано тим, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 установлено карантин, і з метою недопущення розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-1, для убезпечення від ризику життя та здоров`я людей, зокрема учасників справи та працівників суду, позивач-1 просить відкласти розгляд справи на іншу дату, оскільки пов`язані з цим обставини є поважною причиною для неявки в судове засідання.

Колегія суддів, розглянувши подане клопотання, дійшла висновку його відхилити, з огляду на те, що явка представників учасників у судове засідання обов`язковою не визнавалась, про що учасників справи також було повідомлено ухвалою від 27.04.2020; учасникам справи було встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв та клопотань; позивач-1 не повідомляє про намір його представника взяти участь у судовому засіданні та не зазначає конкретних причин, які безпосередньо перешкоджають йому з`явитись до судового засідання, тоді як саме по собі оголошення карантину не зупиняє роботи судів.

Аналогічна позиція щодо розгляду клопотань з аналогічних мотивів викладена у постанові Верховного Суду від 05.05.2020 у справі №910/3880/19, від 05.05.2020 у справі №908/2323/19.

Крім того, при вирішенні клопотання про відкладення суд враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 №343 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України», яка набрала чинності з 11.05.2020, продовжено строк дії карантину до 22.05.2020 та послаблено карантинні заходи.

До того ж, враховуючи приписи ст. 197 ГПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів відеоконференцзв`язку. Такого клопотання, як представником Міністерства оборони України так і іншими учасниками справи заявлено не було.

Таким чином, беручи до уваги те, що суд апеляційної інстанції не визнавав участь позивача-1 обов`язковою, враховуючи відсутність заперечень скаржника проти розгляду справи без інших учасників справи, і наявність достатніх у матеріалах справи доказів для вирішення даної справи, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про відкладення розгляду справи та можливість здійснення апеляційного перегляду оскарженої ухвали за наявними матеріалами.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши доводи і заперечення, які наведені в апеляційній скарзі та у відзиві, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

У грудні 2019 року Військовий прокурор Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом в інтересах Міністерства оборони України, Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління м. Дніпра до Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест Строй" про стягнення 3 380 761,23 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач зобов`язання з будівництва казарми за договором №207/2018/207 на виконання робіт із будівництва казарми поліпшеного планування у військовому містечку № 1, смт. Гвардійське, Дніпропетровська обл. від 13.07.2018, у визначені договором строки не виконує, чим порушив умови п.п. 5.1, 6.3 договору, таким чином позивач просить повернути невикористану попередню плату (аванс) за договором у сумі 1 359 864,00 грн, та стягнути штрафні санкції відповідно до п.п. 7.2, 7.4 договору у сумі 2 020 897,23 грн.

Разом з позовною заявою позивач звернувся до господарського суду з заявою про забезпечення позову, у якій просив накласти арешт на грошові кошти відповідача у розмірі 3 380 761,23 грн.

В обґрунтування поданої заяви позивач посилається на те, що відповідач тривалий час не виконував обов`язок за договором підряду № 207/2018/207 від 13 липня 2018 р., а після розірвання цього договору не повернув одержану від Східного територіального квартирно-експлуатаційного управління (далі-позивач-2.) попередню оплату у розмірі 1 359 864 грн.

Заявник звернув увагу, що відповідач також порушив свої збов`язання і по іншим аналогічним договорами підряду та систематично не виконує свої зобов`язання.

Позивач зазначив, що згідно даних інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта станом на 26 грудня 2019 року за Товариством з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест Строй" не зареєстровано жодного нерухомого майна.

Крім того, Холодногірським відділом поліції ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000855 від 5 квітня 2019 року за ч. 1 ст. 185 КК України щодо таємного заволодіння коштами Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест Строй" протягом жовтня-грудня 2018 року у розмірі 1 016 990,74 грн.

Вказані вище обставини, на думку позивача, свідчать про недобросовісність відповідача щодо повернення попередньої оплати та сплати неустойки, що може утруднити чи унеможливити виконання судового рішення по справі. Відтак, позивач зазначив, що наявні усі підстави для вжиття судом заявлених заходів забезпечення позову відповідно до ст. ст. 136 та 137 Господарського процесуального кодексу України.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи позивача, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення у випадку задоволення позову.

Згідно зі статтею 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 136 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Отже, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

За своєю суттю інститут забезпечення позову є інститутом попереднього судового захисту, метою запровадження якого є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за умови існування очевидної небезпеки шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Одним із принципів господарського судочинства є диспозитивність, суть якого визначена у ст.14 ГПК України та полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, з урахуванням вимог, передбачених статтями 73, 74, 76, 77, 78 ГПК України, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ухвала господарського суду про вжиття заходів до забезпечення позову та аргументація, викладена у ній, відповідають наведеним вимогам. Установлені обставини місцевим господарським судом свідчать про наявність підстав з якими пов`язується необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

Так, задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції правомірно виходив з доведеності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування відповідного заходу до забезпечення позову, та зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, відповідністю та співмірністю вжитих заходів забезпечення позову предмету позову майнового характеру, оскільки з наявних матеріалів справи існує реальна загроза ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача в разі задоволення позову.

Згідно наявної у матеріалах справи інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 195051939 станом на 26 грудня 2019 року вбачається, що за Товариством з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест Строй" не зареєстровано жодного нерухомого майна.

Отже, доводи прокурора про те, що у разі задоволення позову звернення стягнення можливе лише на наявні у боржника грошові кошти судом першої інстанції правомірно визнано обгрунтованими.

Доводи апеляційного оскарження відповідача, наведені в ході перегляду зазначеної ухвали суду, вказаних висновків щодо наявності підстав накладення арешту на грошові кошти відповідача, не спростовують.

У апеляційній скарзі відповідач наголосив на помилковості мотивів ухвали місцевого суду про те, що недобросовісність відповідача щодо повернення коштів попередньої оплати та сплати неустойки, може утруднити чи унеможливити виконання рішення по справі.

Заперечуючи такі висновки, скаржник послався на те, що прострочення виконання робіт за договором підряду від 13.07.2018 виникло з причин, зумовлених самим замовником (Східним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням). Крім того, відповідач вважає, що правочин щодо розірвання договору підряду в односторонньому порядку підлягає визнанню недійсним, у зв`язку із чим Господарським судом Харківської області розглядається спір у справі №922/4100/19.

Наведені аргументи скаржника колегія суддів відхиляє з наступних підстав.

Посилаючись на необґрунтованість заявленого прокурором позову скаржник не звернув увагу на те, що встановлення наявності або відсутності фактів порушеного права здійснюється за результатами розгляду справи по суті та виходить за межі правового регулювання ст. 136 ГПК України.

При розгляді питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів та відповідних доказів заявника саме щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову та імовірне утруднення виконання судового рішення у випадку задоволення позову. У разі наявності достатньо обґрунтованого припущення що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суд застосовує такі заходи.

Що стосується повноважень прокурора, який подав заяву про забезпечення позову слід зазначити наступне.

Статтею 53 ГПК України передбачено право прокурора на звернення до суду в інтересах держави.

Наказом Генерального Прокурора України №186 від 21.09.2018 «Про організацію діяльності прокурорів щодо представництва інтересів держави в суді та при виконанні судових рішень», зокрема п. 6.1, визначено, що позови (заяви) надсилати до суду за підписом Генерального прокурора, його першого заступника та заступників, керівників регіональних і місцевих прокуратур, їхніх перших заступників та заступників. В даному випадку, заява про забезпечення позову підписана Дичком С.М., який є заступником Військового прокурора Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України, тому посилання відповідача на процесуальні порушення в цій частині не знайшли свого підтвердження.

Що ж до обов`язкового, на думку відповідача, вирішення питання зустрічного забезпечення позову, то законом не встановлено обов`язку суду вимагати від особи, яка звертається із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (частина перша статті 141 ГПК України): відповідна вимога лише може висуватися судом з урахуванням обставин справи, але не визначається як неодмінна умова забезпечення позову. Тобто, цією нормою процесуального закону передбачено право суду, а не обов`язок.

Тому розгляд судом заяви про забезпечення позову без вирішення питання зустрічного позову не є порушенням наведених вимог законодавства та не свідчить про незаконність оскаржуваної ухвали місцевого суду.

Наведена правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.07.2018 по справі №916/2851/17, від 26.11.2018 у справі № 904/2925/18, від 19.02.2019 у справі № 911/1695/18.

Крім цього, виходячи з приписів частини 4 статті 141 ГПК України, ухвалення рішення про забезпечення позову без одночасного вирішення судом питання про зустрічне забезпечення не позбавляє заявника звернутись із клопотанням про зустрічне забезпечення, що може бути подане після застосування судом заходів забезпечення позову.

Таким чином, за висновком колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про задоволення заяви позивача про забезпечення позову відповідно до вимог 136, 137 ГПК України, оскільки наведені у заяві мотиви та подані докази в їх сукупності переконливо свідчать про наявність достатніх підстав для вжиття в межах цього спору майнового характеру таких заходів забезпечення позову, як накладення арешту на грошові кошти відповідача, та невжиття таких заходів в разі задоволення позову у цій справі, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Визначених процесуальним законом підстав для скасування оскаржуваної ухвали не вбачається. Заявником подано сукупність доказів, наведено достатньо обґрунтовані доводи та фактичні обставини, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Оскаржена ухвала є вмотивованою, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки.

Суд, керуючись Рішенням ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", аналізуючи повноту дослідження судами обставин при розгляді даної справи зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі). Суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Аналізуючи через призму зазначених висновків ЄСПЛ повноту дослідження судом першої істанції обставин даної справи та обґрунтування судових рішень, колегія суддів погоджується з виконанням судом першої інстанції обов`язку щодо обґрунтування своїх висновків та не вбачає порушення норм матеріального та процесуального права, які могли б потягнути наслідки скасування ухвали суду.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, доводи апеляційного оскарження відповідача є необґрунтованими, підстав для зміни чи скасування оскарженої ухвали у даній справі колегія суддів не вбачає.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати.

Оскільки підстав для скасування ухвали у справі та задоволення апеляційної скарги немає, судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на скаржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест Строй".

Керуючись ст.ст. 129, 255, 269-271, 273, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.01.2020 у справі №910/260/20 залишити без змін.

3. Матеріали оскарження у справі №910/260/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано - 15.05.2020.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді І.П. Ходаківська

О.О. Євсіков