ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

18.05.2020 р. справа № 914/1128/20

Суддя Господарського суду Львівської області Коссак С.М.,

Розглянувши матеріали позовної заяви та додані до неї документи

за позовом: В.о. керівника Радехівської місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі

позивач: Заболотцівська сільська рада Бродівського району Львівської області, Львівська область, Бродівський район, с. Заболотці

до відповідача: Приватного підприємства «Агрофірма «Лугове», Львівська область, Бродівський район, с. Лугове

про звільнення та повернення самовільно зайнятої земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

На розгляд до Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява В.о. керівника Радехівської місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Заболотцівської сільської ради Бродівського району Львівської області до Приватного підприємства «Агрофірма «Лугове» про звільнення та повернення самовільно зайнятої земельної ділянки.

Позивачем у позовній заяві зазначено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Головне управління Держгеокадастру у Львівській області.

Враховуючи п.1.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» саме лише зазначення в позовній заяві певного підприємства чи організації як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, без вирішення судом питання щодо її допущення або залучення до участі у справі не надає їй відповідного процесуального статусу.

Відповідно до ст.50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійні вимоги це такі особи, які вступають або залучаються в процес на стороні позивача або відповідача у разі, коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обв`язки щодо однієї з сторін. Їх залучення у процес може здійснюватися за заявою учасника справи.

Однак позивачем у поданій заяві не зазначено як рішення суду може вплинути на права та обов`язки третьої особи щодо однієї із сторін.

Враховуючи вимоги ст. 50 ГПК України, суд звертає увагу на необхідність обґрунтування підстав залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору на стороні позивача - Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, яке не надано, і як рішення у справі може вплинути на її права та обов`язки.

Предметом судового розгляду у даній справі є позовні вимоги В.о. керівника Радехівської місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі позивач - Заболотцівської сільської ради Бродівського району Львівської області про звільнення та повернення самовільно зайнятої земельної ділянки.

При зверненні з позовом до суду в обґрунтування необхідності самостійного захисту інтересів держави прокурор вказав на те, що, позивачем як уповноваженого органу за даним позовом не вжито заходів щодо захисту інтересів держави з метою своєчасного звільнення у примусовому порядку незаконно зайнятої відповідачем земельної ділянки, у числі шляхом звернення до суду, у зв`язку відсутністю коштів, для сплати судового збору.

Необхідно зазначити, що прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі «Ф.В. проти Франції» від 31.03.2005).

Пункт третій частини першої статті 131-1 Конституції України передбачає можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках. Тому необхідно з`ясувати, що мається на увазі під «виключним випадком» і чи є таким випадком обставини у конкретній справі.

Так, відповідно до статті 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Суд наділений правом залишити позовну заяву прокурора без руху, в порядку частини першої статті 174 ГПК України, у випадку, якщо прокурором не зазначені підстави такого звернення, як це передбачено частиною п`ятою статті 162 ГПК України, та надати можливість прокурору обґрунтувати підстави подання позову, або повернути таку позовну заяву, з посиланням на пункт четвертий частини п`ятої статті 174 ГПК України, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

В обґрунтування прокуратурою зазначено, що в інтереси держави є порушеними та такими що підлягають захисту в судовому порядку, наявні підстави для здійснення органами прокуратури захисту в суді інтересів держави в особі Мостиської міської ради Львівської області.

Прокурор зазначає, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у п. 5.6 постанови від 16.04.2019 у справі №910/3486/18 зазначив, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів.

Водночас суд зазначає, що на розгляді Великої Палати Верховного Суду перебуває справа №912/2385/18, в межах якої вирішується виключна правова проблема щодо неоднакового застосування ст.23 Закону України "Про прокуратуру" в частині підстав та випадків представництва прокуратури в суді.

Разом з цим, існує неоднакове застосування статті 23 Закону України "Про прокуратуру" у подібних правовідносинах щодо здійснення прокурором представництва, викладеного в раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справах №922/901/17, № 910/3486/18 , № 927/246/18, № 925/226/18, № 924/1256/17 тощо.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2019 р. справу № 912/2385/18 (провадження № 12-194гс19) прийнято до розгляду та призначено справу до розгляду на 24.03.2020.

Зокрема, в ухвалі Великої палати Верховного Суду від 07 лютого 2019 року у справі №912/2385/18 (провадження №12-194гс19) зазначено таке.

У контексті зазначених питань колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду посилається на правовий висновок, викладений у постанові колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 07 грудня 2018 року у справі № 924/1256/17 про те, що з метою підтвердження судом підстав для представництва прокурором інтересів, прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом. Колегія суддів зазначає, що цей висновок Велика Палата Верховного Суду конкретизувала у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц стосовно відсутності необхідності підтвердження прокурором відсутності органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, але зауважує, що у справі, що переглядається, на відміну від справи № 587/430/16-ц, розглядається питання наявності підстав для представництва інтересів держави прокурором у суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту.

Також колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду наводить різну судову практику з наведеного питання, зокрема:

- у постанові від 16 квітня 2019 року у справі № 910/3486/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зробив висновок, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів (пункт 5.6). У подальшому цей висновок викладений у постановах судів апеляційної інстанції різних юрисдикцій (постанови колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року у справі № 441/702/19, від 16 вересня 2019 року у справі № 441/821/19, постанова колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Харківського апеляційного суду від 18 червня 2019 року у справі № 626/482/19-ц);

Також колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду наводить питання щодо правових наслідків у випадку, якщо судом після відкриття провадження у справі за результатами розгляду справи буде встановлено відсутність підстав для представництва інтересів держави в суді (прокурор не обґрунтовував сутності порушень інтересів держави та необхідності їх захисту, не зазначив визначені законом підстави для звернення до суду, не дотримався процедури, передбаченої абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»), які, на думку колегії суддів, потребують правового висновку Великої Палати Верховного Суду:

- чи свідчить відсутність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави про відсутність процесуальної дієздатності;

- які правові наслідки, якщо суд після відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, установить відсутність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави з таким позовом.

У даній справі прокурором зазначає про відсутність коштів для сплати судового збору позивачем. Однак відсутність коштів для сплати судового збору не свідчить про порушення інтересів держави та про право прокурора на звернення до суду.

Відтак прокурору слід, відповідно до вимог статті 53 ГПК України зазначити в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора.

Одночасно необхідно зазначити, що обставини дотримання прокурором встановленої ч.ч. 3, 4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» процедури, яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, підлягають з`ясуванню судом не залежно від того, чи має місце факт порушення інтересів держави у конкретних правовідносинах, оскільки відповідно до приписів статей 53, 174 ГПК України недотримання такої процедури унеможливлює розгляд заявленого прокурором позову по суті. У той же час відповідний уповноважений орган держави (за його наявності), виконуючи свої функції, не позбавлений можливості самостійно звернутись до суду з метою захисту інтересів держави.

Відповідно ч. 5 ст. 162 ГПК України у разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Прокурором (позивачем) всупереч ч.5 ст. 162 ГПК України не зазначено підстав звертатися до суду в інтересах позивача.

Відповідно до п.8 ч.3 ст.162 ГПК України, позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Як вбачається із поданих матеріалів, позивачем до позовної заяви долучено ряд документів у копіях. При цьому прокуратурою не зазначено про наявність у нього або іншої особи оригіналів доказів, копії яких додано до позовної заяви, що є порушенням п.8 ч.3 ст.162 ГПК України.

Відповідно п.10 ч.3 ст. 162 ГПК України, позовна заява повинна містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

При огляді позовної заяви та поданих до неї документів, встановлено, що прокуратурою не подано підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч.1 ст.174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 50, 162, 164, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву В.о. керівника Радехівської місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Заболотцівської сільської ради Бродівського району Львівської області до Приватного підприємства «Агрофірма «Лугове» про звільнення та повернення самовільно зайнятої земельної ділянки - залишити без руху.

2. Встановити прокуратурі строк у 10 календарних днів з дня вручення цієї ухвали для усунення таких недоліків:

- надати письмові обґрунтування, відповідно до вимог ст. 50 ГПК України, на яких підставах належить залучити третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору на стороні позивача - Головне управління Держгеокадастру у Львівській області та як рішення у даній справі може вплинути на її права та обов`язки.

- надати обґрунтування правої позиції звернення прокурора в інтересах органу місцевого самоврядування;

-повідомити про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

- надати підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав;

3. Зобов`язати прокуратуру, у випадку виправлення зазначених у цій ухвалі недоліків, подання додаткових доказів, невідкладно надіслати відповідні документи учасникам у справі. Докази такого надіслання надати суду.

4. У випадку невиконання цієї ухвали у встановлений судом строк, позовна заява вважається неподаною і підлягає поверненню позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Суддя Коссак С.М.