УХВАЛА

м. Київ

18.05.2020Справа № 910/5643/16

Господарський суду міста Києва у складі головуючого судді Демидова В.О., за участю секретаря судового засідання Юрковської В.О.,

розглянувши скаргу Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (вул. Саксаганського, буд. 1, м. Київ, 01033), боржник: Державна акціонерна компанія «Хліб України» (вул. Саксаганського, буд. 1, м. Київ, 01033), відділ ДВС, рішення (дії) якого оскаржуються: Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (вул. Олекси Тихого, буд. 32, м. Київ, 03056) на рішення (дії) органу державної виконавчої служби

Представники сторін:

від заявника: Махиніч Надія Володимирівна (довіреність № 229 від 01.04.2020);

від боржника: не з`явилися;

від відділу ДВС, рішення (дії) якого оскаржуються: не з`явилися

В С Т А Н О В И В:

Заявник - Акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України», звернувся до Господарського суду міста Києва із скаргою на рішення (дії) органу державної виконавчої служби, в якій просить суд визнати незаконними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Андрія Амборського щодо відмови у поновленні вчинення виконавчих дій з виконання судового наказу у справі № 910/5643/16 у межах виконавчого провадження ВП № 52049104 (зведене виконавче провадження № 56889926); скасувати постанову про зупинення виконавчого провадження, що була винесена при виконанні судового наказу у справі № 910/5643/16 у межах виконавчого провадження ВП № 52049104 (зведене виконавче провадження № 56889926); зобов`язати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Андрія Амборського усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом винесення постанови про поновлення виконавчого провадження щодо виконання судового наказу у справі № 910/5643/16 у межах виконавчого провадження ВП № 52049104 (зведене виконавче провадження № 56889926).

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що 10.04.2020 заявником отримано лист від 01.04.2020 № 56889926/6 старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про відмову у задоволенні заяви АТ «ДПЗКУ» про поновлення виконавчих проваджень щодо стягнення заборгованості з ДАК «Хліб України» на користь АТ «ДПЗКУ», зокрема у справі № 910/5643/16. Вважає вказану відмову незаконною та необґрунтованою. Відмова у поновленні вчиненні виконавчих дій мотивована тим, що щодо боржника порушено справу про банкрутство. При цьому провадження у справі про банкрутство ДАК «Хліб України» порушено 08.12.2010, проте вимоги заявника виникли після 08.12.2010, а отже у розумінні ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства носять статус поточних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2020 скаргу Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» прийнято до розгляду, розгляд скарги призначено на 18.05.2020.

18.05.2020 до суду від боржника надійшли письмові заперечення на скаргу, в яких останній просить суд відмовити у задоволенні скарги, з підстав викладених у запереченнях. В обґрунтування заперечень зазначає, що розпорядженням Кабінету Міністрів України № 36-р від 16.01.2019 «Про затвердження переліку об`єктів приватизації державної власності» продовжено приватизацію об`єктів державної власності, включених до переліку, рішення про приватизацію яких були прийняті у 2018 році та затверджено сам перелік об`єктів великої приватизації державної власності, до якого включено ДАК «Хліб України». Вважає, що у відповідності до п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем правомірно відмовлено у поновленні вчинення виконавчих дій.

В судове засідання з`явилася представник заявника, яка подану скаргу підтримала у повному обсязі, просила скаргу задовольнити.

Інші сторони у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином.

За вимог ч. 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Статтею 341 Господарського процесуального кодексу України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Як вбачається із заявлених вимог заявником оскаржуються дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Андрія Амборського щодо відмови у поновленні вчинення виконавчих дій з виконання судового наказу у справі № 910/5643/16 у межах виконавчого провадження ВП № 52049104 (зведене виконавче провадження № 56889926), викладеною у листі-відповіді старшого державного виконавця Амборського А. від 01.04.2020 № 56889926/6 (отримано заявником 10.04.2020 згідно реєстру поштових відправлень), а також постанова про зупинення виконавчого провадження, що була винесена при виконанні судового наказу у справі № 910/5643/16 у межах виконавчого провадження ВП № 52049104 (зведене виконавче провадження № 56889926).

Заявник звернувся із скаргою 21.04.2020, про що свідчить відмітка поштового відділення на конверті направлення скарги до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Враховуючи, що 20.04.2020 був вихідним днем, останній строк для подачі скарги в межах десятиденного терміну з моменту отримання відмови державного виконавця сплив 21.04.2020, що свідчить про подачу скарги з боку заявника у строк, визначений законодавством. В частині оскарження постанови про зупинення виконавчого провадження, то зі змісту наданих заявником письмових пояснень, останній враховуючи тривалість виконавчого провадження вбачає, що оскаржувана постанова на адресу стягувача взагалі не направлялася.

Розглянувши скаргу Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на рішення (дії) органу державної виконавчої служби, суд дійшов такого обґрунтованого висновку.

В провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/5643/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація Україна» до Державної акціонерної компанії «Хліб України» про стягнення 955289,87 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.06.2016 позов задоволено частково. Стягнуто з Державної акціонерної компанії «Хліб України» на користь Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація Україна» заборгованість з орендної плати у розмірі 761496,34 грн, 35248,91 грн пені, 5794,34 грн 3% річних, 58750,69 грн штрафу та судовий збір у розмірі 14329,35 грн. В іншій частині позову відмовлено.

22.06.2016, на виконання рішення суду від 06.06.2016, Господарським судом міста Києва видано наказ про примусове виконання рішення.

Частиною 1 статті 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

В подальшому вказаний наказ пред`явлено стягувачем на виконання, Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито зведене виконавче провадження № 56889926 відносно боржника ДАК «Хліб України» про стягнення коштів на корить ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України», зокрема, по наказу № 910/5643/16 від 22.06.2016, виданого Господарським судом міста Києва про стягнення з ДАК «Хліб України» на користь ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація» 875619,63 грн.

Відповідно до наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України № 502 від 29.08.2019 змінено тип публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

Згідно відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження, станом на 21.04.2020 виконавче провадження по виконанню наказу № 910/5643/16 від 22.06.2016, виданого Господарським судом міста Києва про стягнення з ДАК «Хліб України» на користь ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація» 875619,63 грн зупинено.

26.02.2020 заявником направлено на адресу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) лист щодо виконавчих проваджень по стягненню заборгованості з ДАК «Хліб України», в якому просив поновити виконавчі провадження щодо стягнення заборгованості з ДАК «Хліб України» на користь АТ «ДПЗКУ», зокрема, у справі № 910/5643/16; змінити найменування стягувача у виконавчих провадженнях щодо стягнення заборгованості з ДАК «Хліб України» на користь АТ «ДПЗКУ»; вжити усіх законодавчо передбачених заходів для стягнення заборгованості з ДАК «Хліб України» на користь АТ «ДПЗКУ» у повному обсязі.

Відповідно до листа-відповіді Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 01.04.2020 № 56889926/6 у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 34, ч. 1 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» заявнику повідомлено про відсутність правових підстав для поновлення виконавчого провадження по виконанню вищевказаного наказу.

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Зі змісту листа-відповіді Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 01.04.2020 № 56889926/6 вбачається, що виконавче провадження по виконанню, зокрема, наказу Господарського суду міста Києва № 910/5643/16 від 22.06.2016 зупинено у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі відкриття господарським судом провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом. Виконавець не зупиняє вчинення виконавчих дій у разі перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника).

Обгрунтовуючи вимоги поданої скарги заявник, зокрема, зазначає про те, що вимоги заявника до боржника виникли після порушення справи про банкрутство, а отже носять статус поточних та на такі вимоги не розповсюджується дія мораторію, у зв`язку з чим зупинення виконавчого провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» є безпідставним, а відмова органу державної виконавчої служби у поновленні вчинення виконавчих дій є незаконною та необґрунтованою.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно Державної акціонерної компанії «Хліб України» Господарським судом міста Києва 08.12.2010 порушено справу про банкрутство (№ 46/528-б).

Умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи визначені Кодексом України з процедур з процедур банкрутства, який набрав чинності 21.04.2019.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів, за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та місцезнаходженням його майна.

Дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів, виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

За вимог ч. 3, 6 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо. Під час процедури розпорядження майном боржник має право задовольняти лише ті вимоги кредиторів, на які згідно з частиною п`ятою цієї статті не поширюється дія мораторію. Задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, здійснюється лише в межах провадження у справі про банкрутство.

Як вбачається із системи документообігу Господарського суду міста Києва у провадженні суду перебуває справа № 46/528-б про банкрутство Державної акціонерної компанії «Хліб України».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.06.19 задоволено клопотання голови комітету кредиторів від 21.06.19 та розпорядника майна боржника від 24.06.19; припинено процедуру розпорядження майном Державної акціонерної компанії "Хліб України" (ідентифікаційний номер 20047943); припинено повноваження розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Лахненка Є.М. (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 13 від 30.01.13); введено процедуру санації у справі № 46/528-б; призначено керуючим санацією боржника арбітражного керуючого Лахненка Є.М.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2019 провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві закрито, апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва задоволено, ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.06.2019 у справі № 46/528-б скасовано, справу направлено на стадію розпорядження майном.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.01.20 касаційну скаргу арбітражного керуючого Лахненка Є.М. залишено без задоволення, постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2019 залишено без змін.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.02.20 справу № 46/528-б передано судді Івченко А.М. на стадію розпорядження майном.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.20 прийнято справу № 46/528-б до свого провадження, призначити розгляд справи на 18.03.20.

В подальшому розгляд справи № 46/528-б відкладено на 10.06.2020, про що постановлено ухвалу суду від 13.05.2020.

З огляду на вищевикладене вбачається, що наразі у справі № 46/528-б про банкрутство Державної акціонерної компанії «Хліб України» триває стадія розпорядження майном.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 49 Кодексу України з процедур банкрутства у підсумковому засіданні суду у процедурі розпорядження майном боржника здійснюється перехід до наступної судової процедури (процедури санації, ліквідації) або закривається провадження у справі. З дня визнання господарським судом боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури або введення процедури санації процедура розпорядження майном та повноваження розпорядника майна припиняються.

Згідно із ч. 1 ст. 58 Кодексу України з процедур банкрутства у випадках, передбачених цим Кодексом, господарський суд у судовому засіданні за участю сторін ухвалює постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру.

При цьому за вимог ч. 5 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства стягнення грошових коштів за вимогами кредиторів за зобов`язаннями, на які не поширюється дія мораторію, провадиться з рахунку боржника в установі банку. Контроль за такими стягненнями здійснює арбітражний керуючий.

Таким чином, до завершення процедури розпорядження майном у справі № 46/528-б про банкрутство Державної акціонерної компанії «Хліб України» та переходу на наступну стадію судового провадження, вчинення державним виконавцем виконавчих дій з примусового виконання наказу № 910/5643/16 від 22.06.2016 суперечитиме положенням ч. 5 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства в частині процедури стягнення грошових коштів за вимогами кредиторів за зобов`язаннями, на які не поширюється дія мораторію, під контролем арбітражного керуючого.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, передбачених пунктами 1, 4, 6, 8, 11 частини першої статті 34 цього Закону, до закінчення строку дії зазначених обставин, а у випадках, передбачених пунктами 2, 3 і 5 частини першої статті 34 цього Закону, - до розгляду питання по суті.

Враховуючи наведене судом не вбачається підстав порушення прав стягувача в частині зупинення виконавчого провадження по виконанню наказу Господарського суду міста Києва № 910/5643/16 від 22.06.2016, відмови у поновленні виконавчого провадження та підстав для визнання дій державного виконавця неправомірними, скасування постанови про зупинення виконавчого провадження, зобов`язання державного виконавця поновити виконавче провадження з підстав, наведених заявником у поданій скарзі.

З огляду на вищевикладені обставини, суд доходить висновку про необґрунтованість заявлених вимог та відмову у задоволенні скарги Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

Керуючись ст.ст. 233, 234, 339, 340, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні скарги Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (вул. Саксаганського, буд. 1, м. Київ, 01033), боржник: Державна акціонерна компанія «Хліб України» (вул. Саксаганського, буд. 1, м. Київ, 01033), відділ ДВС, рішення (дії) якого оскаржуються: Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (вул. Олекси Тихого, буд. 32, м. Київ, 03056) на рішення (дії) органу державної виконавчої служби - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням положень п. 4 розділу Х Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Дата складення та підписання повного тексту ухвали 25.05.2020.

Суддя В.О.Демидов