ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відкладення підготовчого засідання

19.05.2020 м. ДніпроСправа № 904/174/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Ільєнко Д.Ю.

та представників:

від позивача: Сігало О.М.;

від позивача: Сігало В.Л.;

від відповідача: Корсун А.М.;

від відповідача: Авдієнко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку підготовчого провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Сігало Ольги Миколаївни (м. Нікополь, Дніпропетровської області)

до Корсуна Андрія Миколайовича (м. Нікополь, Дніпропетровської області)

про стягнення суми неустойки за несвоєчасне повернення приміщення з оренди у розмірі 188 067 грн. 00 коп.

Суддя Фещенко Ю.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Сігало Ольга Миколаївна (далі - позивач) звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Корсуна Андрія Миколайовича (далі - відповідач) суму неустойки за несвоєчасне повернення приміщення з оренди у розмірі 188 067 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2018 у справі №904/3587/18, яке залишено без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 10.10.2019, відмовлено у задоволенні первісних вимог Фізичної особи-підприємця Корсуна Андрія Миколайовича до Фізичної особи-підприємця Сігало Ольги Миколаївни про зобов`язання прийняти спірне майно з оренди; зустрічні позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Сігало Ольги Миколаївни задоволені у повному обсязі, а саме: стягнуто з Фізичної особи-підприємця Корсуна Андрія Миколайовича на користь Фізичної особи-підприємця Сігало Ольги Миколаївни суму основного боргу, суму пені, інфляційних втрат, судового збору та зобов`язано Фізичну особу-підприємця Корсуна Андрія Миколайовича повернути з оренди приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 Фізичній особі-підприємцю Сігало Ользі Миколаївні по акту прийому-передачі приміщення з оренди.

Так, в порядку частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України вказаним рішенням по справі встановлені факт припинення договору найму (оренди) станом на 31.08.2018, який тягне за собою виникнення у відповідача зобов`язання повернути майно з моменту припинення договору найму (оренди).

Фактичне виконання вищевказаного рішення суду та повернення орендованого приміщення власникові відбулось лише під час примусового виконання наказу суду згідно з актом державного виконавця від 13.11.2019 та відповідного підписання сторонами акту приймання-передачі приміщення з оренди № 2 від 13.11.2019.

В порядку частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за весь час прострочення у сумі 188 067 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 05.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено її розгляд по суті за правилами спрощеного позовного провадження на 04.03.2020.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. суду № 10954/20 від 03.03.2020), у якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на наступне:

- рішенням суду встановлено, що протягом 2018 року відповідач за позовом неодноразово звертався до позивача з пропозицією прийняти приміщення, натомість позивач вводив відповідача в оману з приводу строку дії договору, вказуючи, що дія договору оренди закінчується у листопаді 2018 року;

- у позовній заяві позивач недостовірно зазнає про те, що у листі № 7 від 27.08.2018 ним було запропоновано саме відповідачу визначити дату та час повернення нежитлового приміщення з оренди;

- разом з цим, позивач і сама не визначили дату та час повернення нежитлового приміщення та не повідомила відповідача про них;

- враховуючи попередні неодноразові твердження позивача про дію договору оренди до листопада 2018 року, відповідач був введений в оману щодо строку дії договору, а станом на 12.09.2018 у Господарському суді Дніпропетровської області вже перебувала справа № 904/3587/18 та вважаючи, що вказаним листом позивач намагається отримати додаткові аргументи під час розгляду справи, відповідач висловив своє бачення саме нормативного регулювання відносин між ним та позивачем, але не відмовлявся від свої позовних вимог щодо спонукання позивача на прийняття орендованого майна на неодноразово запропонованих ним умовах або в судовому порядку;

- починаючи з 19.06.2018 у позивача було два примірників актів приймання-передачі №2 підписаних з боку відповідача, також в той же період часу поштовий кур`єр намагався вручити позивачеві ключі від приміщення;

- позивач мала можливість в будь-який час підписати акт приймання-передачі або запросити відповідача для передачі приміщення та вказане свідчить про явне та однозначне прагнення відповідача повернути орендоване приміщення та ухилення позивача від отримання приміщення;

- не наведено жодного доказу факту користування приміщенням протягом всього періоду, який він вказує та відсутня прострочка, оскільки відповідно до частини 4 статті 612 Цивільного кодексу України прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора;

- відносно судових витрат, то позивачем не підтверджено наявність витрат на правову допомогу, оскільки відсутні документи, що підтверджують факт сплати або виникнення зобов`язання з їх сплати, не наведений розрахунок їх вартості та правову допомогу в даному випадку здійснює адвокат, який є законним чоловіком позивача, що ставить під сумнів взагалі наявність цих витрат, оскільки це є нетиповим та малоймовірним сам факт сплати дружиною своєму чоловікові грошових коштів за його роботу.

Від позивача надійшла заява (вх. суду № 11205/20 від 04.03.2020), у якому він просить суд перенести розгляд справи на іншу дату для надання позивачу часу на підготовки відповіді на відзив та надсилання її сторонам по справі.

У судовому засіданні 04.03.2020 було оголошено перерву до 23.03.2020.

Від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. суду № 12446/20 від 12.03.2020), у якому вважає відзив на позовну заяву необґрунтованим та поданим відповідачем за формальних обставин, посилаючись на наступне:

- повернення спірного орендованого приміщення власникові відбулось лише під час примусового виконання наказу суду згідно акту державного виконавця від 13.11.2019 та відповідного підписання сторонами акту № 2 від 13.11.2019 приймання-передачі приміщення з оренди;

- таким чином, за несвоєчасне повернення приміщення з оренди, на підставі частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України, за невиконання відповідачем (наймачем) обов`язку щодо повернення речі, позивач (наймодавець) правомірно звернувся до господарського суду за стягнення неустойки у розмірі подвійної облікової плати за користування річчю (приміщення) за час прострочення;

- вищенаведена імперативна правова норма законодавства - це самостійна майнова відповідальність у сфері орендованих відносин;

- усі важливі обставини преюдиційної справи № 904/3587/19 судами усіх інстанцій було встановлено, а відповідні факти - доведено у чисельних судових засіданнях та за наявними матеріалами даної справи;

- згідно з частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Від відповідача засобами електронного зв`язку надійшли письмові пояснення (вх. суду № 14455/20 від 23.03.2020), у якому він просить суд долучити до матеріалів справи дане письмове пояснення та копії долучених до нього документів та за можливості відкласти судове засідання до моменту припинення карантинних заходів для можливості прибути в судове засідання та очно висловити свою правову позицію, надати для огляду оригінали документів та відповідні пояснення по суті позову в тому числі не лише представником відповідача, а і самим відповідачем, посилаючись на наступне:

- відповідач не визнає позов, оскільки порушення з боку орендаря обов`язку негайно повернути предмет не настає у випадку відмови орендодавця прийняти належне виконання запропоноване боржником або невчинення орендодавцем дій спрямованих на повернення йому предмету оренди;

- в даному випадку відповідач протягом тривалого часу неодноразово вживав різноманітні дії спрямовані на передачу предмета оренди позивачеві, в той час, як позивач відмовлявся та ухилявся від прийняття предмету оренди, при цьому не вживав заходів спрямованих на, прийняття предмета оренди; при цьому позивач мав на руках і підписані відповідачем акти приймання передачі, і мав можливість отримати ключи від приміщення від поштового кур`єра, і мав можливість визначити час та спосіб передачі приміщення або погодитись на час та спосіб що були запропоновані відповідачем, але не зробив цього;

- так, 27.07.2018 поштовим відправленням з оголошеною цінністю відповідач надіслав позивачеві ключі у кількості 5 штук від орендованого приміщення, що підтверджується описом вкладення у пакет, відправлений 27.07.2018 Нікопольським відділенням спецзв`язку, квитанцією № 35 від 27.07.2018 та фіскальним чеком № 0004 від 27.07.2018. Зазначений пакет з ключами позивач відмовився отримувати, пославшись на те, що йому не відомо, що знаходиться в пакеті, хоча пакет був м`який та в ньому чітко на дотик можливо було визначити вміст, а саме ключі;

- звертаю увагу суду, що майже одразу після отримання повного тексту рішення у справі № 904/3587/18 відповідач ( Корсун А.М ) намагався повернути приміщення про зазначене свідчить факт направлення на адресу позивача відповідного, листа (повідомлення про передачу приміщення від 08.01.2019), який був отриманий особисто позивачем 18.01.2019, про що свідчить квитанція поштового відділення про вручення цінного листа, а також опис вкладення, що підтверджує саме факт направлення зазначеного листа на адресу позивача. При цьому зазначений лист залишився без відповіді з боку позивача та був ним проігнорований;

- в подальшому під час апеляційного розгляду відповідач в усній формі неодноразово пропонував повернути приміщення, але позивач категорично відмовлявся і навпаки вказував, що він зацікавлений в довготривалому розгляді саме для отримання подвійної плати і що подача апеляції це подарунок йому, зазначений факт не можливо довести документально, проте подальші дії позивача як раз підтверджують саме таку його позицію;

- так, звертаю увагу суду, що навіть вже після того, як апеляційний суд прийняв відповідне рішення, відповідач ( Корсун А.М. ) повторно намагався повернути приміщення вже в жовтні 2019 року, про що свідчить факт направлення на адресу позивача відповідного листа (Повідомлення про передачу приміщення від 11.10.2019), який був отриманий особисто позивачем 16.10.2019, про що свідчить квитанція поштового відділення про вручення цінного листа, а також опис вкладення, що підтверджує саме факт направлення зазначеного листа на адресу позивача. Зазначений лист вже буй розглянутий позивачем та останній повідомив, що він бажає отримати приміщення лише в рамках виконання судового рішення саме від виконавчої служби, хоча мав можливість отримати його одразу;

- саме подібна тактика отримання позивачем на підставі статті 785 Цивільного кодексу України вже була застосована ним відносно інших колишніх орендарів справа № 910/4015/13 відносно ТОВ "Арсенал-Центр" та № 21/7-П відносно АБ "Експрес Банк";

- орендодавець систематично вводив в оману орендаря що строків дії договору оренди (листи від Сігало О.М. від 25.-05.2018, с зазначенням що дія даного договору закінчується у листопаді 2018 року від 11.06.2018 с зазначенням, що дія договору оренди закінчується у листопаді 2018 року);

- враховуючи попередні неодноразові твердження позивача про дію договору оренди до листопада 2018 року, відповідач був введений в оману щодо строку дії договору, а враховуючи що станом на 12.09.2018 у Господарському суді Дніпропетровської області вже перебувала справа № 904/3587/18, і вважаючи, що вказаним листом ФОП Сігало О.М. намагається отримати додаткові аргументи під час розгляду справи, відповідач висловив своє бачення саме нормативного регулювання відносин між ним та позивачем, але не відмовлявся від своїх позовних вимог щодо спонукання ФОП Сігало О.М. на прийняття орендованого майна на неодноразово запропонованих ним умовах або в судовому порядку;

- саме зазначену відповідь посилається позивач, як на головний доказ небажання відповідача повертати приміщення. Але навіть, якщо погодитись саме з таким твердженням позивача, то слід звернути увагу суду на те, що подальші дії відповідача свідчать як раз про бажання, наміри та навіть активні, документально-підтверджені дії спрямовані саме на найскоріше повернення приміщення (вищезгадані звернення письмові та усні до позивача). В той же час з боку позивача не надано жодного доказу вжиття ним будь-яких заходів по спонуканню відповідача саме найскорішому поверненню приміщення після прийняття судом рішення у справі № 904/3587/18;

- позивач вказує на орієнтовні судові витрати в частині надання правової допомоги в розмірі 10 тис грн. Але в даному випадку правову допомогу здійснює адвокат Сігало, який є чоловіком ФОП Сігало О.М., отже по суті кошти, які начебто сплачені чи повинні бути йому сплачені за правову допомогу є коштами їх спільного сімейного бюджет, вчергове підкреслює той факт, що єдиною метою подання цього позову є саме збільшення матеріального збагачення, а не реальне, відновлення порушених прав, що по суті є зловживання правом і в, черговий раз доводить істині наміри позивача в даній справі;

- саме така риса характеру як гостре відчуття справедливості не дає можливості йому примиритись з позивачем, оскільки дії та поведінка позивача явно є несправедливими, а єдиною метою заявленого позову є не захист порушених законних прав, а намагання безпідставно отримати грошові кошти;

- позивач, маючи позитивний досвід стягнення неустойки з інших своїх орендарів на підставі статті 785 Цивільного кодексу України, навмисно не отримує орендоване приміщення (принаймні вже після винесення рішення судом 1-ї інстанції починаючи від звернення відповідача в січні 2019 року до листопада 2019 року) саме з метою безпідставного збагачення;

- в судовому засіданні позивач та його представник, навмисно висловлюючи негативні та неправдиві відомості, особистого характеру відносно відповідача намагається викликати негативне ставлення до нього з боку суду;

- відповідно до положень статті 613 Цивільного кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку;

- відповідно до частини 1 статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом;

- отже аналізуючи в сукупності зазначені норми права можна прийти до висновку, що порушення з боку відповідача обов`язку негайно повернути предмет не настає у випадку відмови позивача прийняти належне виконання запропоноване боржником або невчинення позивачем дій спрямованих на повернення йому предмету оренди;

- в даному випадку відповідач протягом тривалого часу неодноразово вживав різноманітні дії спрямовані на передачу предмета оренди позивачеві, в той час, як позивач відмовлявся та ухилявся від прийняття предмету оренди, при цьому не вживав заходів спрямованих на прийняття предмета оренди, при цьому позивач мав на руках і підписані відповідачем акти приймання передачі, і мав можливість отримати ключи від приміщення від поштового кур`єра, і мав можливість визначити час та спосіб передачі приміщення або погодитись на час та спосіб що були запропоновані відповідачем, але не

зробив цього;

- також аналізуючи вищевказані норми права, можна прийти до висновку що відповідальність у вигляді сплати неустойки можливо лише за умови наявності вини з боку відповідача, оскільки це є обов`язковою і необхідною умовою для застосування наслідків, передбачених частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України та відповідно до вимог статті 614 Цивільного кодексу України;

- частиною 1 статті 614 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа с невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання;

- обставини вчинення орендарем дій з повернення орендованого майна та відсутність у нього умислу на ухилення від повернення об`єкта оренди виключають можливість застосування орендодавцем до орендаря відповідальності у вигляді неустойки в порядку частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України. Саме таку позицію висловив Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 08.05.2018 у справі №910/1806/17;

- а в постанові від 31.01.2020 у справі № 916/2724/18 Верховний Суд вказав, що до предмета доказування при розгляді спорів щодо стягнення неустойки в порядку частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України, як подвійної плати за користування орендованим майном після спливу строку-дії договору оренди, входять обставини невжиття орендарем належних заходів щодо повернення орендодавцю об`єкта оренди за наслідком припинення орендних правовідносин за відсутності умов, які б перешкоджали орендарю повернути майно орендодавцю у визначений договором оренди строк; умисне ухилення орендаря від обов`язку щодо повернення орендодавцю об`єкта оренди; утримання орендованого майна у володінні орендаря та перешкоджання орендарем в доступі орендодавця належного йому об`єкта оренди; відсутності з боку орендодавця бездіяльності та невчинення ним дій, спрямованих на ухилення від обов`язку прийняти орендоване майно орендаря та оформити повернення наймачем орендованого майна.

Ухвалою суду від 23.03.2020 вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні на 21.04.2020

Представники позивача та відповідача у підготовче засідання 21.04.2020 не з`явилися, з приводу чого суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Враховуючи запроваджені на території України карантинні заходи щодо убезпечення населення від поширення гострих респіраторних захворювань, суд визнав причини неявки у підготовче засідання 21.04.2020 представників учасників справи поважними; ухвалою суду від 21.04.2020 відкладено підготовче засідання на 19.05.2020.

Від позивача надійшла заява (вх. суду № 21419/20 від 19.05.2020), у якій просить суд встановити судом дату отримання відповідачем поштового відправлення з позовною заявою від 29.12.2019 про стягнення неустойки та зазначити про це в судовому рішенні по справі № 904/174/20.

Від відповідача надійшли письмові пояснення (вх. суду № 21420/20 від 19.05.2020), у якому він просить суд відмовити в задоволенні позову, а якщо суд буде вважати за можливе задовольнити позов, то задовольнити його частково шляхом зменшення розміру штрафних санкцій до максимально можливого розміру, посилаючись на наступне:

- тривалий час неодноразово вживав різноманітні дії спрямовані на передачу предмета оренди, а позивач відмовлявся та ухилявся від прийняття предмету оренди;

- подібна тактика отримання позивачем коштів була неодноразово ним застосована відносно інших осіб;

- повторно наголошую, що не згоден із задоволенням позову, оскільки вважаю його незаконним та несправедливим, в той же час, у випадку прийняття судом рішення про стягнення грошових коштів на користь позивача, прошу врахувати, що, згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

- при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу;

- якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій;

- відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення;

- при цьому, неустойка, виходячи з приписів статей 546, 549 Цивільного кодексу України та статті 230 Господарського кодексу України має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником;

- інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання;

- також наголошую на тому, що, що відповідно до частини 3 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості;

- цивільне законодавство не дає визначення даних принципів, віддаючи це на розсуд сторін зобов`язання, тобто укладаючи угоду сторони повинні керуватись внутрішнім критерієм - добросовісністю по відношенню до контрагента (вчиняти дії таким чином, щоб при цьому не завдавалася шкода, неможливість укладення зобов`язання на засадах обману, насильства, зловживання довірою, дотримуватись правової поведінки суб`єктів зобов`язання, вчиняти всі залежні від сторони зобов`язання дії щодо належного виконання зобов`язання та непорушення прав інших осіб), і виходити з зовнішнього критерію - справедливості та розумності, що виражається в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню, тобто кожна сторона у виконанні цивільно-правових зобов`язань повинна дотримуватись такої поведінки по відношенню до своїх прав і обов`язків, яка б виключала необ`єктивні (неупереджені, несправедливі) дії сторін зобов`язання стосовно одна одної;

- із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора;

- відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості;

- вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, прошу суд об`єктивно оцінити майновий стан сторін , співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, а також чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на уваги, ступеню виконання зобов`язання, дійсних та реальних причин неповернення орендного приміщення, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, моєї поведінки в тому числі вжиття заходів до виконання зобов`язання, тощо;

- відповідно просить суд розглянути питання про можливість зменшення неустойки за своїм власним переконанням, щодо справедливості та добропорядності.

Від позивача надійшли заперечення на письмові пояснення відповідача від 21.03.2020 (вх. суду № 21422/20 від 19.05.2020), у яких зазначає наступне:

- з тексту ухвали суду від 23.03.2020 по справі № 904/174/20 за даними Єдиного державного реєстру судових рішень позивач дізналась про перехід до розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження, а також про отримання судом, надісланих електронною поштою представником відповідача письмових пояснень від 21.03.2020 з додатками, засвідчених його електронним підписом;

- позивач звертає увагу, що надані представником відповідача - адвокатом Авдієнко О.А. письмові пояснення від 21.03.2020 за змістом не є по суті документом з процесуальних питань відповідно до частини 1 статті 169 Господарського процесуального кодексу України;

- позивач вважає, що представник відповідача (адвокат) у прихованому вигляді вирішив взагалі не надсилати на адресу позивача надані до суду документи з додатками та свідомо виклав лише для суду свої аргументи та заперечення, щодо відповіді на відзив позивача та підмінив назву належного процесуального документу із "Заперечень на відповідь на відзив" на "Письмові пояснення від 21.03.2020" в порушення приписів статей 165, 167 Господарського процесуального кодексу України;

- після ознайомлення з текстом отриманих від суду вище вказаних письмових пояснень від 21.03.2020 (з додатками), позивач вперше дізналась про існування листа від 08.01.2019 про передачу приміщення;

- позивач доводить суду, що сторона відповідача у справі здійснила грубе фальшування та підроблення доказів з метою введення господарського суду в оману, шляхом надання підроблених та сфальшованих документів до матеріалів справи, а саме: неіснуючий сфальшований лист від 08.01.2019 "Повідомлення про передачу приміщення за договором №02/02-11 оренди нежитлового вбудованого приміщення від 01.03.20211", підроблене рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (штриховий код 303), місце подання: Нікополь 10, Дата подання: 09.01.2019, Найменування адресата: Сігало Ольга Миколаївна , поштова адреса: АДРЕСА_2 , вручено ІНФОРМАЦІЯ_1 , з особистим підписом Сігало О.М. про отримання даного листа, сфальшований опис вкладення до поштового відправлення штриховий код НОМЕР_1 на ім`я Сігало О.М. за адресою: АДРЕСА_2 з ознакою ВПЗ 10 з календарним штемпелем, підроблений службовий чек ПАТ "Укрпошта", дата та час проведення розрахункової операції: 09.01.2019;

- позивач ніколи не отримувала від Корсуна А.М. наданого суду даного неіснуючого сфальшованого листа від 08.01.2019 з повідомленням про передачу приміщення за договором № 02/02-11 оренди нежитлового вбудованого приміщення від 01.03.20211" за датою подання: 09.01.2020;

- про отримання вище зазначеного поштового відправлення позивач засвідчила 18.01.2019 особистим підписом на рекомендованому повідомленні про вручення. Однак, на оригінальному примірнику даного рекомендованого повідомлення про вручення, в подальшому підробленого та/або переклеєного штрихового коду 303 - не існувало, взагалі;

- за даними Єдиного державного реєстру судових рішень по преюдиційній справі №904/3587/18 існує ухвала Центрального апеляційного господарського суду (Коваль Л.А. ) від 28.01.2019 про залишення без руху апеляційної скарги;

- апеляційна скарга на вказане рішення, згідно з штампом вхідної кореспонденції "Укрпошта" здана у відділення пошти для відправлення 09.01.2019, тобто з пропуском процесуального строку, встановленого для її подання;

- від головного спеціаліста аналітично-статистичного відділу Господарського суду Дніпропетровської області Позивачкою було отримано на адресу електронної пошти, скановані копії витребуваних документів по господарській преюдиційній справі № 904/3587/18 між тими ж сторонами;

- до матеріалів преюдиційній справи № 904/3587/18 долучений поштовий конверт в якому знаходилась апеляційна скарга Корсуна А.М. , оформлена поштова квитанція "Укрпошта Експрес" з наклейкою зі штриховим кодом відправлення 303 та наклейкою "Кур`єрська доставка";

- зразок оригіналу особистого підпису Корсуна А.М. саме на даному документі досліджувався Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса;

- матеріали господарських справ № 904/3587/18 та № 904/174/20 містять безапеляційні докази про фальсифікацію та підробку стосовно неіснуючого ніколи сфальшованого листа від 08.01.2019 про повідомлення щодо передачі приміщення з оренди, а також наданих суду з боку Корсуна А.М. документів стосовно підтвердження начебто "відправки та отримання" даного листа зі штриховим кодом 303;

- сторона відповідача усвідомлювала та розраховувала на неможливість технічного відстеження та пошуку поштового відправлення ДП "Укрпошта" зі штрих-кодом 303 після спливу 6-ти місячного терміну з моменту надсилання;

- крім того, даний лист не був долучений відповідачем у якості доказу до відзиву на позовну заяву у справі;

- зміст сфальшованого стороною відповідача, неіснуючого взагалі листа "Повідомлення про передачу приміщення від 08.01.2019", спрямований лише на введення суду в оману, стосовно реальності намірів повернути орендоване приміщення власникові після 31.08.2018 - дати припинення дії договору оренди;

- крім того, за рішенням господарського суду від 12.12.2018 по преюдиційній справі №904/3587/18 встановлено наступне: "Посилання позивача за первісним позовом ( Корсун А.М. ) на те, що направлення вимоги про припинення договору до закінчення його дії не тягне за собою наслідки у вигляді його припинення, оскільки таке право надасться законом протягом одного місця після закінчення строку його дії, судом до уваги не приймаються";

- відповідач реально міг та мав можливість здійснити усі необхідні дії по своєчасному поверненню приміщення з оренди, але навмисно не зробив цього. Саме незаконні дії відповідача стали підставою для задоволення позовних вимог про повернення приміщення з оренди по справі № 904/3587/18 за зустрічним позовом Сігало О.М. ;

- згідно висновку експерта Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса зазначено, що підпис від імені Корсуна А.М. у додатковій угоді від 02.03.2011 до договору № 02/02-11 оренди нежитлового приміщення від 01.03.2011, розташований у графі "орендар" виконаний самим Корсуном Андрієм Миколайовичем ;

- лист відповідача від 11.10.2019 про повернення приміщення з оренди був надісланий після вступу в законну силу судового рішення та під час відкритого виконавчого провадження № 58389558 від 15.02.2019 згідно виданого наказу суду від 09.01.2019;

- з урахування неодноразових заяв Корсуна А.М. під час судових слухань по справі № 904/3587/18 про непридатний стан орендованого приміщення, передача приміщення за актом № 2 та перевірка його фактичного стану без участі представників Державної виконавчої служби була неможлива;

- докази звернення Корсун А .М. до органів ДВС Нікопольського МУЮ ГТУЮ з приводу здійснення дій щодо добровільного виконання рішення суду - відсутні;

- не заслуговують на увагу суду, наведені відповідачем недоречні посилання на позицію викладену у Постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 08.05.2018 по справі № 910/1806/17 за начебто аналогічними обставинами;

- стосовно посилань представника відповідача на іншу постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 31.01.2020 по справі № 916/2724/18 позивач зазначає, що обставини по вище наведеній справі навпаки, повністю відповідають обставинам по господарським справам № 904/3587/18 та справі № 904/174/20;

- вимоги позивача обґрунтовані неповерненням відповідачем орендованого майна після закінчення строку дії договору оренди;

- таким чином повернення майна наймодавцеві є обов`язок наймача;

- в якості підстави для стягнення неустойки за несвоєчасно повернути приміщення з оренди позивач посилається на приписи частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України;

- судами по преюдиційній справі № 904/3587/19 встановлено, що після закінчення строку дії договору оренди 31.08.2018, орендоване приміщення за договором оренди, станом на час розгляду справи як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції, повернуто з орендного користування відповідачем - не було.

У підготовче засідання 19.05.2020 з`явилися представники позивача та відповідача.

Представником відповідача у вказаному судовому засідання заявлено усне клопотання про надання часу для ознайомлення з матеріалами преюдиційної справи та надання письмових пояснень.

У відповідності до частини 3 статті 177 Господарського процесуального кодексу України, підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Враховуючи, що встановлений Господарським процесуальним кодексом шістдесятиденний строк проведення підготовчого провадження закінчується 22.05.2020, з метою надання можливості сторонам скористатися процесуальними правами, визначеними статтями 42 та 46 Господарського процесуального кодексу України (зокрема, подання до суду додаткових доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень), та з метою дотримання принципів господарського судочинства, а саме: рівності усіх учасників перед законом і судом та змагальності, а також для належної підготовки справи для розгляду по суті, суд вважає за необхідне продовжити строк проведення підготовчого провадження на 30 днів.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 183 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках: 1) визначених частиною другою статті 202 цього Кодексу; 2) залучення до участі або вступу у справу третьої особи, заміни неналежного відповідача, залучення співвідповідача; 3) в інших випадках, коли питання, визначені частиною другою статті 182 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.

Також судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Отже, у зв`язку з неможливістю розглянути у даному судовому засіданні питання, визначені частиною 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне відкласти підготовче судове засідання на іншу дату.

На підставі викладеного, керуючись статтями 177, 182, 183, 202, 216, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Продовжити строк проведення підготовчого провадження на 30 днів, а саме: по 21.06.2020 включно.

2. Відкласти підготовче засідання на 27.05.2020 о 15:00 год., яке відбудеться в приміщенні Господарського суду Дніпропетровської області в залі судового засідання (кабінеті) № 1-207 за адресою: 49027, м. Дніпро, вул. Володимира Винниченка, 1.

3. Викликати представників учасників справи в судове засідання, визнавши їх явку обов`язковою.

4. Повідомити учасників справи про те, що інформація у цій справі доступна на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: http://dp.arbitr.gov.ua/sud5005/spisok/csz/

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення - 19.05.2020 та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Повний текст ухвали підписаний - 19.05.2020.

Суддя Ю.В. Фещенко