ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

19.05.2020м. ДніпроСправа № 904/2531/20

Суддя Крижний О.М. , розглянувши матеріали

за позовом ФОП Заславської М.О., м. Дніпро

до Виконкому Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про визнання права власності на займане приміщення

СУТЬ СПОРУ:

ФОП Заславська М.О. звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Виконкому Дніпровської міської ради, в якій просить:

- визнати за ФОП Заславською М.О. в порядку набувальної давності право власності на будівлю, розташовану за адресою АДРЕСА_1 ;

- накласти заборону на відчуження, заборонити здійснювати дії спрямовані на виселення ФОП Заславської М.О. з займаного приміщення і злам або демонтаж цього приміщення;

- на етапі попереднього розгляду визначити суму судового збору яку необхідно сплатити.

Позовна заява обґрунтована тим, що позивачем отримано припис від КП "Благоустрій міста" з вимогою надати правовстановлюючі документи на займане приміщення кіоску доочищеної води, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, провулок Яворницького, 6, в іншому випадку вказана будівля вважається незареєстрована, позивачу слід її звільнити, а будівля підлягає знесенню. Однак, у 2003 році між ОСОБА_1 та головою Правління КП Магазин 256 Гастроном було укладено договір оренди на це приміщення. 17.11.2007 укладено новий договір оренди цього приміщення позивачем. 24.03.2020 позивачем укладено договір №6038тс з КП "Благоустрій міста" про використання об`єктів не за функціональним призначенням. Таким чином, позивач вважає що користується даним приміщенням правомірно та просить визнати за нею право власності на цю будівлю за набувальною давністю.

Позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Частиною 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців); відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

В порушення вказаної норми позивачем зазначені лише скорочені найменування сторін та взагалі не вказано ідентифікаційного коду юридичної особи відповідача та реєстраційного номеру облікової картки платника податків (для фізичних осіб) позивача.

Згідно з п. 5 ч.3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Позивачем у позовній заяві не наведено обґрунтування того, коли саме позивач заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном. У позовній заяві позивач посилається на наявність договорів оренди, укладених у 2003 та 2007 роках, однак цих договорі до позову не надає, що унеможливлює дослідити строк перебування спірного приміщення в оренді позивача. Також позивачем не надано доказів того, що вона дійсно протягом 13 років відкрито та безперервно володіє цим нерухомим майном.

Таким чином, позивачем не дотримано п. 5 ч.3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Сплата судового збору здійснюється в порядку і розмірі, встановленому Законом України "Про судовий збір".

Вирішуючи питання щодо сплати судового збору, господарський суд повинен виходити, зокрема, з такого.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.1, п.2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивач у прохальній частині позову просить на етапі попереднього розгляду визначити суму судового збору яку необхідно сплатити.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 163 Господарського процесуального кодексу України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Частиною 2 ст. 163 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при розгляді справи.

Оскільки позивачем заявлено позов про визнання права власності на майно, останньому слід визначити вартість цього майна, що буде ціною позову та надати докази сплати судового збору у розмірі 1,5 відсотки ціни позову.

Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Довідки про вартість спірного майна до позовної заяви не додано, тому суд не може визначити суму судового збору, яку необхідно сплатити позивачу.

Таким чином, до позовної заяви слід додати докази сплати судового збору у розмірі у розмірі 1,5 відсотки ціни позову виходячи з вартості нерухомого майна, на яке позивач просить визнати право власності.

Крім того, згідно з ч.2 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Як зазначено у статті 91 Господарського процесуального кодексу України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 №55, відмітку про засвідчення копії документа складають із слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Проте всупереч даним вимогам законодавства додані до позовної заяви копії документів не засвідчені належним чином.

Крім того, пунктом 8 ч.3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити, зокрема, зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

В порушення даної норми, у позовній заяві позивачем не зазначено осіб, у яких знаходяться оригінали доданих до позовної заяви документів.

Отже, позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України, а тому підлягає залишенню без руху.

Керуючись статтями 164, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

У Х В А Л И В :

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. ФОП Заславській М.О. протягом 10 днів з дати отримання цієї ухвали, усунути недоліки позовної заяви, а саме:

- вказати повні найменування сторін та їх ідентифікаційні коди (номери);

- письмові пояснення у яких зазначити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначити докази, що підтверджують вказані обставини, зокрема детальний опис із наданням відповідних доказів щодо відкритого користування позивачем нерухомим майном протягом 13 років;

- надати усі докази, якими підтверджуються викладені у позові обставини, зокрема, договори оренди нерухомого майна;

- надати докази сплати судового збору у розмірі 1,5% ціни позову виходячи з вартості нерухомого майна;

- надати належним чином засвідчені копії доданих до позовної заяви документів;

- пояснення із зазначенням щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до позову.

3. Роз`яснити ФОП Заславській М.О., що в разі не усунення всіх недоліків у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулась з позовною заявою.

Повідомити учасників судового процесу, що процесуальні дії повинні бути вчинені у строки встановлені законом та судом, з урахуванням пункту четвертого розділу X "Прикінцеві положення" ГПК України щодо продовження процесуальних строків на час дії карантину.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Крижний