ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2020м. ДніпроСправа № 904/5292/19 (904/1061/20)

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Камші Н.М.,

розглянувши справу

за позовом ОСОБА_1 , смт. Покровське

до Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (49000, м.Дніпро, вул. Воскресенська, буд. 24, )

про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні

Без виклику (повідомлення) учасників

СУТЬ СПОРУ:

Громадянин ОСОБА_1 , смт. Покровське (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м. Дніпро (далі - відповідач) заборгованості по заробітній платі у розмірі 26 243,80 грн. та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 14 324,16 грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2020 позовну заяву залишено без руху та позивачу запропоновано протягом 7-ми днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви, а саме: надати до Господарського суду Дніпропетровської області: докази сплати судового збору в сумі 1 261,20 грн. з інформацією про його зарахування до спеціального фонду державного бюджету та належні докази надсилання на адресу відповідача Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (49000, м. Дніпро, вул. Воскресенська, буд. 24) копії позовної заяви і доданих до неї документів, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України.

13.03.2020 позивач усунув виявлені господарським судом недоліки.

Також, ОСОБА_1 подано для долучення до матеріалів справи уточнену позовну заяву, в якій позивач до раніше заявлених вимог додав п. 3 та просить включити грошові вимоги ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 щодо стягнення з Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", заборгованості по заробітній платі в розмірі 26243,80 грн. та середнього заробітку за весь період затримки розрахунку при звільненні в розмірі 14324,16 грн. до реєстру вимог кредиторів.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України: розділ X "Прикінцеві положення" доповнено пунктом 4 такого змісту: "4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

13.05.2020 до господарського суду Дніпропетровської області відповідачем подано клопотання №261 від 12.05.2020 про розгляд справи за відсутності представника та за наявними матеріалами у справі.

Також 13.05.2020 до господарського суду Дніпропетровської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву №262 від 12.05.2020 (з додатками).

У вищевказаному відзиві представник відповідача зазначив, що з позовними вимогами позивача щодо стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 26 243,80 грн. погоджується. В частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні не згоден. Вважає, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушення строків її виплати) у розумінні ст. 2 Закону України "Про оплату праці". Посилається на те, що за вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні стягується судовий збір, застосовується мораторій, застосовуються строки позовної давності відповідно до ст. 233 КЗпП України у три місяці саме з моменту коли робітник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, тому в стягненні середнього заробітку просить відмовити у повному обсязі. До відзиву відповідачем долучено заяву №263 від 12.05.2020 про застосування строків позовної давності щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати.

18.05.2020 ОСОБА_1 подав до господарського суду Дніпропетровської області відповідь на відзив відповідача №б/н від 15.05.2020, в якій просить задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі. У зазначеній відповіді посилається на рішення Конституційного Суду України щодо тлумачення статті 233 КЗпП України, що право особи на отримання заробітної плати повинно бути гарантоване незалежно від строку звернення до суду. Крім того, посилається на ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширене на виплату заробітної плати, середнього заробітку за час затримки виплати розрахунку при звільненні.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відносно відповідача господарським судом Дніпропетровської області 02.12.19р. відкрито провадження у справі №904/5292/19 про банкрутство, на даний час провадження перебуває на стадії розпорядження майном.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник, зокрема, спори про стягнення заробітної плати.

Аналогічні положення містяться у ст. 20 Господарського процесуального кодексу України.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що позивач перебував в трудових відносинах з відповідачем, що підтверджується копією трудової книжки в період з 22.04.10 по 17.10.19.

Згідно наказу від 17.10.19 №18-ВК позивача звільнено з роботи за власним бажанням в зв`язку із виходом на пенсію ст.38 КЗпП України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в день звільнення, всупереч вимогам ст. 116 КЗпП України, відповідач не провів повного розрахунку з позивачем.

Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (ст. 94 КЗпП України).

Строки виплати заробітної плати передбачені ст. 115 КЗпП України.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належним чином оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, визначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, якщо спір вирішено на користь працівника.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що згідно зі статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012, дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, які належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Як зазначив позивач, в день звільнення йому не виплачена заробітна плата за травень-жовтень 2019 на загальну суму 26 243,80 грн.

Відповідно до довідки філії "Покровський райавтодор" Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" №86 від 11.12.2019 заборгованість підприємства по невиплаченій заробітній платі перед ОСОБА_1 становить 26 243,80 грн.

Згідно довідки філії "Покровський райавтодор" Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" №92 від 17.12.2019 заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 становить 26 243,80 грн., в тому числі: за травень 2019 в сумі 106,55грн., за червень 2019 в сумі 8 285,16 грн., за липень 2019 в сумі 7 857,41 грн., за серпень 2019 в сумі 3 369,17 грн., за вересень 2019 в сумі 3 467,33 грн. та за жовтень 2019 в сумі 3 158,18грн., що не заперечується і відповідачем у відзиві.

Відповідачем станом на 20.05.2020 не надано доказів виплати позивачу заробітної плати, що належить йому від підприємства, з огляду на що, господарський суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості по заробітній платі у розмірі 26 243,80 грн.

Що стосується заперечень відповідача про неможливість нарахування середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні, то вони відхиляються судом, оскільки згідно зі ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства дія мораторію не поширюється на виплату заробітної плати, тому і після відкриття провадження у справі про банкрутство у відповідача існує обов`язок своєчасно розраховуватись із звільненими працівниками, а у випадку непроведення остаточного розрахунку при звільненні, нести майнову відповідальність, передбачену ст. 117 КЗпП.

Проаналізувавши зміст частини другої статті 233 КЗпП України, можна зробити висновок про те, що в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці працівник має право без обмежень будь-яким строком звернутись до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи здійснив роботодавець нарахування таких виплат.

Непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку.

Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Як вбачається з матеріалів справи, повний розрахунок по заробітній платі власником підприємства з позивачем при звільненні не проведено, а залишок невиплаченої заборгованість підлягає до стягненню в даній справі, тому господарський суд відхиляє заперечення відповідача в частині застосування строків позовної давності в стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Аналогічна правова позиція висвітлена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.04.2019 у справі №607/14495/16-ц.

При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 (з наступними змінами і доповненнями). Цей нормативний акт не застосовується лише тоді, коли середня заробітна плата визначається для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, та призначення пенсії.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

З огляду на викладене, враховуючи долучену до матеріалів справи копію довідки відповідача №92 від 17.12.2019 по заборгованості по заробітній платі позивача за серпень 2019 та вересень 2019, господарський суд вважає за необхідне визначити середній одноденний заробіток позивача саме - 162,77 грн. (6 836,50 грн./42 р.д.)

Як вбачається з матеріалів справи, при розрахунку розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивачем помилково зазначено невірну кількість робочих днів з 17.10.2019 по 18.02.2020, за які слід стягнути середній заробіток. Так, у зазначений період було 85 робочих днів, а не 88 днів, як зазначив позивач. Також, 17.10.2019 є днем звільнення позивача, тому потрібно рахувати період з наступного дня - з 18.10.2019.

Враховуючи матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 18.10.2019 по 18.02.2020 в розмірі 13 835,45грн. (162,77 грн. х 85 дн.).

Тому в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити, оскільки вони заявлені без достатніх правових підстав.

Щодо заявлених вимог в частині включення вищезазначеної заборгованості до реєстру вимог кредиторів, господарський суд зазначає, що позивачу необхідно подати окрему заяву про грошові вимоги у справу №904/5292/19 про банкрутство Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України".

Відповідно до ст. 129 ГПК України сплату судових витрат у сумі 2 102,00 грн. слід покласти на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 47, 94, 115-117 ст.ст. 20, 129, 238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (49000, м. Дніпро, вул. Воскресенська, буд. 24, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) заборгованість по заробітній платі у розмірі 26 243,80 (двадцять шість тисяч двісті сорок три) грн. 80 коп.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (49000, м. Дніпро, вул. Воскресенська, буд. 24, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні суму за період з 18.10.2019 по 18.02.2020 у розмірі 13 835 (тринадцять тисяч вісімсот тридцять п`ять) грн. 45 коп.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (49000, м. Дніпро, вул. Воскресенська, буд. 24, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області у строки, передбачені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено - 20.05.2020.

Суддя Н.М. Камша