ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

м. Хмельницький

"21" травня 2020 р. Справа № 924/326/20

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Кочергіної В.О., при секретарі судового засідання Фрей В.В., розглянувши матеріали

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Хмельницької філії ПАТ "Укртелеком" м. Хмельницький

до Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області

про стягнення 59465грн. 51коп.

За участю представників учасників справи:

від позивача: Кривий В.П. згідно довіреності №4852 від 09.12.2019р.

від відповідача: не з`явився

21.05.2020р. в судовому засіданні оголошено вступну і резолютивну частини рішення відповідно до ст. 240 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

25.03.2020р. на адресу господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Хмельницької філії ПАТ "Укртелеком" м. Хмельницький до Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області про стягнення 59465грн. 51коп. заборгованості по відшкодуванню витрат за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям споживачів міста Славута у період з 01.09.2019р. по 29.02.2020р. включно.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що за період з 01 вересня 2019р. по 29 лютого 2020р. (включно) Хмельницькою філією ПАТ "Укртелеком" надавались телекомунікаційні послуги на пільговій основі пільговим категоріям населення, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Закону України "Про жертви нацистських переслідувань", Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Закону України „Про прокуратуру. У позові зазначає про те, що відповідач, який є органом соціального захисту населення, не відшкодував витрат, яких позивач зазнав внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах за спірний період.

Також, позивач в позовній заяві просив суд проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2020р., позовну заяву передано для розгляду судді Кочергіній В.О.

Ухвалою суду від 30.03.2020р. позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк на усунення недоліків - 10 днів з дня вручення ухвали шляхом подання до суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи; подання до суду підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

06.04.2020р., в межах встановленого судом строку, через загальний відділ канцелярії Господарського суду Хмельницької області від позивача надійшло клопотання (вх.№ 05-22/2883/20) про усунення недоліків, відповідно до якого, усунуто недоліки, зазначені в ухвалі суду від 30.03.2020р.

Ухвалою суду від 13.04.2020р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №924/326/20, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи № 924/326/20 по суті на 11год. 30хв. 04.05.2020р.

27.04.2020р. на адресу суду через службу діловодства від відповідача надійшов відзив на позов (вх.№05-22/3440/20), в якому проти позову заперечує та просить суд закрити провадження у даній справі. У відзиві зокрема зазначає про те, що після внесення змін від 21.06.2017р. Постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів від 04.03.2002р. №256" від 21.06.2017р. №426 п. 1 Порядку, в Управлінні соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради відсутні законодавчо встановлені права та обов`язки що фінансування пільг з послуг зв`язку. До відзиву додано докази надсилання на адресу позивача.

28.04.2020р. на адресу суду через службу діловодства від позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№05-22/3538/20), в якій додатково обгрунтовує позовні вимоги та просить суд їх задовольнити. У відповіді зокрема зазначає про те, що позивачем належним чином виконуються обов`язки, щодо надання пільговим категоріям громадян міста Славута Хмельницької області телекомунікаційних послуг на пільгових умовах на підставі Законів України та за період з 01.09.2019р. по 29.02.2019р. надано послуг на загальну суму 59465грн. 51коп. До відповіді додано докази надсилання на адресу відповідача.

04.05.2020р. на адресу суду через службу діловодства від позивача надійшло клопотання (вх.№05-22/3619/20), в якому позовні вимоги підтримує, а також просить суд проводити розгляд справи без участі його представника.

Крім цього, 04.05.2020р. на адресу суду через службу діловодства від позивача надійшло письмове підтвердження (вх.№05-22/3620/20) про те, що сума позову не змінилась, оскільки відповідач не здійснив повного або часткового погашення заборгованості.

Ухвалою суду від 04.05.2020р. відкладено судове засідання для розгляду справи по суті на 12:00год. 21.05.2020р., явку представників учасників справи визначено на їх розсуд.

18.05.2020р. на адресу суду через службу від відповідача надійшло клопотання (вх.№05-22/4083/20), в якому проти позову заперечує, просить суд відмовити позивачу у його задоволенні, а також просить проводити розгляд справи без участі його представника.

Представник позивача в судовому засіданні 21.05.2020р. позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні, а також повідомив, що заборгованість відповідачем не погашена.

Дослідивши наявні в справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги суд встановив наступне.

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком", відокремленим підрозділом якого є Хмельницька філія ПАТ "Укртелеком", надає телекомунікаційні послуги споживачам відповідно до Закону України "Про телекомунікації", Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012 року, інших законодавчих актів України.

Як вбачається з матеріалів справи, за період з вересня місяця 2019р. по лютий місяць 2020р. включно позивачем надано відповідачу телекомунікаційні послуги на пільгових умовах населенню м. Славута на суму 59465грн. 51коп., а саме: в вересні місяці 2019р. на 11558грн. 87коп.; в жовтні місяці на 10688грн. 92коп.; в листопаді місяці на 10280грн. 86коп.; в грудні місяці на 9930грн. 19коп.; в січні місяці 2020р. на 8635грн. 57коп.; в лютому місяці на 8371грн.

На підтвердження факту надання телекомунікаційних послуг, позивачем долучено до позовної заяви розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг форми №2-пільга, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 04.10.2007р. №535, за період з 01 вересня 2019р. по 29 лютого 2020р. включно на загальну суму 59465 грн. 51коп., які щомісяця надсилались відповідачу для проведення звірки розрахунків відшкодувань.

Позивачем щомісячно направлялися відповідачу для здійснення розрахунків за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям споживачів, відповідні розрахунки видатків на відшкодування витрат за відповідні місяці, що підтверджується описами вкладення в цінний лист, фіскальними чеками, списками згрупованих відправлень та рекомендованими повідомленнями про вручення.

Позивачем на адресу відповідача надсилались претензії від 15.08.2019р. №03/1054, від 15.10.2019р. №03/1464, від 30.12.2019р. №03/1764, від 31.01.2020р. №03/114 щодо погашення заборгованості, які останнім залишені без відповіді та належного реагування.

Листами 01.10.2019р. №24-17/4118, від 09.01.2020р. №24-17/89 відповідач повідомляв ПАТ "Укртелеком" в особі Хмельницької філії, що після внесення змін у постанову КМУ від 04.03.2002р. №256 з 21.06.2017р. №426 компенсація пільг з послуг зв`язку була виключена з постанови КМУ, з огляду на що законодавчо встановлені підстави для оплати в Управління відсутні.

Відповідачем станом на 21.05.2020р. не відшкодовано вартість витрат понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян за період з 01 вересня 2019р. по 29 лютого 2020р. в розмірі 59465грн. 51коп., що стало підставою для звернення позивача із позовом до суду.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали та обставини справи, оцінивши надані сторонами докази по суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо, судом береться до уваги таке.

Предметом позову є стягнення компенсації за телекомунікаційні послуги, надані пільговій категорії населення.

Позивач є оператором телекомунікацій, за рішенням НКРЗІ від 28.09.2006р. №384 його включено до Реєстру Операторів, провайдерів телекомунікацій за №74.

Відповідно до п. 2 ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст.19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу", „Про жертви нацистських переслідувань", "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус", "Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про прокуратуру" передбачено надання пільг при оплаті за послуги зв`язку (телекомунікаційні послуги).

Відповідно до п.3 ст.63 Закону України "Про телекомунікації" та пункту 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012р. №295 (далі - Правила), споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Закон України "Про телекомунікації" та Правила не передбачають жодного обмеження щодо надання послуг у разі відсутності коштів на зазначені цілі.

Вказані положення законодавства закріплюють реалізацію державних соціальних гарантій певним категоріям громадян; визначеному законодавчо обов`язку оператора телекомунікаційних послуг надавати послуги зв`язку тим категоріям громадян, які мають установлені законодавством пільги з їх оплати, відповідає обов`язок держави в особі її органів відшкодувати вартість наданих послуг суб`єкту господарювання, який їх надає.

Згідно з ч.6 ст.48 Бюджетного Кодексу України, бюджетні зобов`язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв`язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

За змістом підпункту "б" пункту 4 ч.1 ст.89 та ст.102 Бюджетного Кодексу України до видатків місцевих бюджетів належать видатки на відшкодування вартості послуг зв`язку, які надані тим категоріям громадян, яким державою надані пільги з їх оплати, що здійснюється за рахунок субвенцій з Державного бюджету України на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог ст.102 Бюджетного Кодексу України постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету та встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів ведуть персоніфікований облік отримувачів пільг за соціальною ознакою згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003р. №117 "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги", а також здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги (пункт 2 Порядку).

Згідно з п.3 Порядку головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Відповідно до п.10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003р. №117, підприємства та організації, які надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою "2-пільга". Дане правило позивач виконав, що підтверджується доказами направлення розрахунків.

Уповноважений орган щомісяця звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не проводить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації (п.11 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги).

Як вбачається з матеріалів справи, за період з вересня місяця 2019р. по лютий місяць 2020р. включно позивачем надано відповідачу телекомунікаційні послуги на пільгових умовах населенню м. Славута на суму 59465грн. 51коп., а саме: в вересні місяці 2019р. на суму 11558грн. 87коп.; в жовтні місяці на суму 10688грн. 92коп.; в листопаді місяці на суму 10280грн. 86коп.; в грудні місяці на суму 9930грн. 19коп.; в січні місяці 2020р. на суму 8635грн. 57коп.; в лютому місяці на суму 8371грн.

Водночас, факт надання телекомунікаційних послуг Хмельницькою філією ПАТ "Укртелеком" та фактичне споживання їх відповідними категоріями населення у вказаний період, підтверджується долученими до матеріалів справи Розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг за вересень 2019р. по лютий 2020р. включно за формою №2-пільга, затвердженою наказом Міністерства праці та соціальної політики України №535 від 04.10.2007р.

З матеріалів справи вбачається, що Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Хмельницької філії ПАТ "Укртелеком" щомісячно направлялися Управлінню соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області для здійснення розрахунків за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям споживачів, відповідні розрахунки видатків на відшкодування витрат за відповідні місяці, що підтверджується описами вкладення в цінний лист, фіскальними чеками, списками згрупованих відправлень та рекомендованими повідомленнями про вручення.

Листами 01.10.2019р. №24-17/4118, від 09.01.2020р. №24-17/89 відповідач повідомляв ПАТ "Укртелеком" в особі Хмельницької філії, що після внесення змін у постанову КМУ від 04.03.2002р. №256 з 21.06.2017р. №426 компенсація пільг з послуг зв`язку була виключена з постанови КМУ, з огляду на що законодавчо встановлені підстави для оплати в Управління відсутні.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем доказів виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не надано, як і не надано доказів вчинення дій, передбачених п.11 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги.

За вказаних обставин, між сторонами виникли правовідносини з надання послуг зв`язку окремим категоріям населення на пільговій основі, у яких відповідач як розпорядник відповідних коштів зобов`язаний здійснювати розрахунки з організаціями, що надають послуги особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги.

При цьому чинне законодавство України не передбачає обов`язковості укладення договору про розрахунки з постачальниками послуг, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на пільги, оскільки зобов`язання сторін у таких відносинах виникають безпосередньо із законів України.

Отже, Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради є розпорядником коштів місцевого бюджету на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, а тому на підставі вищезазначених норм законодавства відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян, має здійснюватись відповідачем за рахунок державних субвенцій.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.509, ч.ч. 3 та 4 ст.11 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Позивач є суб`єктом господарювання, який надає телекомунікаційні послуги споживачам, метою діяльності якого як учасника господарських відносин є досягнення економічних та соціальних результатів та одержання прибутку відповідно до ч.2 ст. 3 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Таким чином у позивача виникло цивільне право на відшкодування вартості послуг зв`язку, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, а у відповідача як органу, через який діє держава у цивільних відносинах, - цивільний обов`язок здійснити з позивачем розрахунок за надані цим особам послуги, оскільки: по-перше, держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша ст.167 ЦК України); по-друге, держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (ст. 170 ЦК України).

Також, слід зазначити, що п.14 Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України" від 20.12.2016р. №1789-УШ, ч.1 ст.91 Бюджетного кодексу України було доповнено пунктом 204, зокрема:

До видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать видатки на пільги з послуг зв`язку, інші передбачені законодавством пільги, що надаються ветеранам війни; особам, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; особам, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; ветеранам праці; жертвам нацистських переслідувань; ветеранам військової служби; ветеранам органів внутрішніх справ; ветеранам податкової міліції; ветеранам державної пожежної охорони; ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби; ветеранам служби цивільного захисту; ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; вдовам (вдівцям) померлих (загиблих) ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби, ветеранів служби цивільного захисту та ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; особам, звільненим з військової служби, які стали інвалідами під час проходження військової служби; інвалідам, дітям-інвалідам та особам, які супроводжують інвалідів І групи або дітей-інвалідів (не більше одного супроводжуючого); реабілітованим громадянам, які стали інвалідами внаслідок репресій або є пенсіонерами; громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; дружинам (чоловікам) та опікунам (на час опікунства) дітей померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою; багатодітним сімом, дитячим будинкам сімейного типу та прийомним сім`ям, в яких не менше року проживають відповідно троє або більше дітей, а також сім`ям (крім багатодітних сімей), в яких не менше року проживають троє і більше дітей, враховуючи тих, над якими встановлено опіку чи піклування.

Таким чином, враховуючи п. 204 ст.91 Бюджетного кодексу України, п.3 Порядку №256, судом не беруться до уваги доводи відповідача про те, що відповідач не має законодавчо встановленого обов`язку по відшкодуванню або фінансуванню пільг з послуг зв`язку.

Частиною 2 ст.218 ГК України та ст.617 ЦК України, не передбачено такої підстави для звільнення від відповідальності, як відсутність у боржника необхідних коштів.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20.03.2002р. №5-рп/2002, від 17.03.2004р. №7-рп/2004, від 01.12.2004р. №20-рп/2004, від 09.07.2007р. №6-рп/2007).

Зокрема, у Рішенні від 09.07.2007р. №6-рп/2007 Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2).

Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006р. №3477-1V суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), а саме, у справі "Кечко проти України" (заява №63134/00), ЄСПЛ зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (п.23 рішення Суду). У пункті 26 вказаного рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

В рішеннях ЄСПЛ від 18.10.2005р. у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та від 30.11.2004р. у справі "Бакалов проти України" також зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (пункти 48 та 40 цих рішень відповідно).

Слід зазначити, що чинним законодавством не передбачена залежність відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов`язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах, оскільки надання пільг певним категоріям населення відбувається у відповідності до вимог Законів України.

Заперечення відповідача стосовно того, що після набрання чинності Постанови КМУ від 21.06.2017р. №426 "Про внесення змін до Постанови КМУ від 04.03.2002р. №256" не визначено порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання держаних програм соціального захисту населення щодо компенсаційних виплат за надані послуги зв`язку пільговим категоріям громадян не приймається судом з огляду на наступне.

Згідно п.3 ст.63 Закону України "Про телекомунікації", телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Відповідно до ст.19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Отже надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян є обов`язком позивача.

Не визначення порядку відшкодування різниці вартості послуг зв`язку на пільгових умовах проти повної вартості є непропорційним втручанням держави у право власності позивача непорушність якого гарантується Конституцією України та Конвенцією "Про захист прав людини і основоположних свобод".

В свою чергу, держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.

Аналогічні правові позиції наведені у постановах Верховного Суду від 06.06.2018р. у справі №911/1541/17, від 17.04.2018р. у справі №906/621/17, від 05.07.2018р. у справі №904/7478/17, тощо.

Суд враховує, що телекомунікаційні послуги на пільгових умовах позивачем надавались не за власною ініціативою, а на виконання імперативних законодавчих вказівок щодо цього, про що зазначалось вище. Як наслідок, уповноважений на те державою орган - відповідач у справі, в силу закону зобов`язаний відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних коштів ці витрати.

Таким чином, відповідач відповідає за своїми зобов`язаннями, які виникли безпосередньо із закону, і така відповідальність не може ставитися в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких осіб.

За вказаних обставин та встановлений судом факт наявності обов`язку відповідача відносно відшкодування наданих позивачем послуг пільговим категоріям осіб (за законом) та підтверджений розмір вказаних відшкодувань свідчать про відсутність підстав до невиконання відповідачем відповідного обов`язку.

Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно вимог статей 73, 76, 77 та 79 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування; Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача вартості витрат понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян за період з 01 вересня 2019 року по 29 лютого 2020р. в розмірі 59465грн. 51коп. є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами, тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області (Хмельницька область, м. Славута, вул. Ярослава Мудрого, 47, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Хмельницької філії ПАТ "Укртелеком" м. Хмельницький (м. Хмельницький, вул. Володимирська, 68, ) 59465грн. 51коп. (п`ятдесят дев`ять тисяч чотириста шістдесят п`ять гривень 51 копійка) заборгованості за період з 01.09.2019р. по 29.02.2020р., 2102грн. 00коп. (дві тисячі сто дві гривні 00 копійок) витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України № 540-IX від 30.03.2020) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк, визначений ст. 256 продовжується на строк дії такого карантину.

Повне рішення складено та підписано 25.05.2020р.

Суддя В.О. Кочергіна

Віддруковано 3 примірники:

1-до справи,

2-позивачу ПАТ "Укртелеком" в особі Хмельницької філії (29013, м. Хмельницький, вул. Володимирська, 68),

3-відповідачу Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області (30000, Хмельницька область, м. Славута, вул. Ярослава Мудрого, 47),

Адресатам рекомендованим з повідомленням про вручення.