ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2020 р. Справа№ 913/685/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

від учасників судового процесу : не викликались

розглянувши апеляційну скаргу Прокуратури Луганської області

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.02.2020

у справі № 913/685/19 (суддя Головіна К.І.)

за позовом Заступника прокурора Луганської області в інтересах держави в особі Сєвєродонецької міської ради Луганської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БС Проперті"

про стягнення заборгованості 1 146 454, 99 грн.

.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.02.2020 у справі №913/685/19 повернуто без розгляду позовну заяву Заступника прокурора Луганської області в інтересах держави в особі Сєвєродонецької міської ради Луганської області до ТОВ "БС Проперті" про стягнення заборгованості у сумі 1 146 454,99 грн. з усіма додатками до неї.

Ухвала місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що:

- прокурор не довів суду факт здійснення неналежного захисту чи нездійснення такого захисту уповноваженим органом. Прокурором у даному позові також не зазначено, у чому саме полягає неможливість позивача звернутись до суду з відповідним позовом, хоча він сам вказує, що Сєвєродонецька міська рада Луганської області має усі відповідні повноваження для такого звернення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, Прокуратура Луганської області звернулась до Північного апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.02.2020 та направити справу для розгляду до Господарського суду міста Києва.

В апеляційній скарзі Прокуратура Луганської області зазначає про те, що:

- відповідно до листа Сєвєродонецької міської ради від 27.11.2019 №6216 ТОВ «БС ПРОПЕРТІ» з 28.12.2016 по 31.08.2017 використовувало земельну ділянку, площею 3,4014 га, розташовану за адресою: проспект Космонавтів, 28, мікрорайон 73, м.Сєвєродонецьк, Луганська область, не сплачуючи орендну плату за договором оренди землі №75 від 19.01.2010. Внаслідок зазначеного за період з 28.12.2016 по 31.08.2017 утворилась заборгованість у сумі 1 146 454,99 грн. з урахуванням індексації, що підтверджується відповідним рахунком;

- Сєвєродонецькій міській раді у листі від 22.11.2019 №42162вих-19 прокуратурою Луганської області вказано на встановлені вище порушення норм чинного законодавства у земельній сфері та запропоновано вжити заходи щодо усунення зазначених порушень, однак Сєвєродонецькою міською радою заходи щодо стягнення заборгованості з орендної плати не вживались, а також подальше врегулювання спору у судовому порядку Сєвєродонецькою міською радою не здійснювалося.

Частиною 2 ст.271 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33,34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Прокуратури Луганської області на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.02.2020 у справі № 913/685/19.

Судовою колегією встановлено, що від учасників судового процесу відзиву на апеляційну скаргу, заперечень, клопотань та письмових пояснень до суду апеляційної інстанції не надходило.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали судовою колегією встановлено.

До Господарського суду Луганської області з позовом звернувся заступник прокурора Луганської області в інтересах держави в особі Сєвєродонецької міської ради Луганської області до ТОВ "БС Проперті" про стягнення заборгованості за договором оренди землі № 75 від 19.01.2020 р. у сумі 1 146 454,99 грн.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 20.12.2019 р., залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 04.02.2020 р., матеріали вказаного позову направлені за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Законом України "Про прокуратуру" визначено правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України. Зокрема, за змістом статті 1 зазначеного Закону прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

У разі відсутності суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, а також у разі представництва інтересів громадянина або представництва інтересів держави у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави з метою встановлення наявності підстав для представництва прокурор має право: 1) витребовувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, що знаходяться у цих суб`єктів, у порядку, визначеному законом; 2) отримувати від посадових та службових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ та організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування усні або письмові пояснення. Отримання пояснень від інших осіб можливе виключно за їхньою згодою.

Частиною 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Аналіз положень ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави для висновку, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно різняться.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежно.

"Нездійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, проте, яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Захищати інтереси держави, відповідно діючому законодавству, повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести, а суд перевірити, причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

При цьому прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17, від 06.11.2019 у справі № 911/1292/18).

Як зазначає в позовній заяві та апеляційній скарзі Прокуратура Луганської області, Сєвєродонецька міська рада Луганської області, як уповноважений суб`єкт владних повноважень, не вживає заходів щодо стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати, тобто, упродовж тривалого часу не здійснює захист порушених майнових прав та інтересів територіальної громади.

Проте, з відповіді Сєвєродонецької міської ради Луганської області № 6216 від 27.11.2019 р. на лист прокурора № 42162вих-19 від 22.11.2019 р. вбачається, що міська рада без надання будь-яких пояснень стосовно невиконання своїх обов`язків та обставин неможливості самостійного звернення до суду за захистом своїх прав, запропонувала прокуратурі вжити власні заходи представницького характеру зі стягнення указаної заборгованості з орендної плати.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що прокурор не довів суду факт здійснення неналежного захисту чи нездійснення такого захисту уповноваженим органом.

Крім того, Прокурором у даному позові також не зазначено, у чому саме полягає неможливість позивача звернутись до суду з відповідним позовом.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що для прийняття позову до розгляду недостатньо посилання прокурора на те, що позивач неналежним чином здійснює відповідні власні повноваження, натомість, у такому разі прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовців, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків, тощо) (зазначена позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.12.2018 у справі № 922/901/17, від 31.10.2018 у справі № 910/6814/17 та від 06.02.2019 у справі № 927/246/18).

З урахуванням наведеного вище, прокурором не доведено обставин, які б давали підстави для висновку про невиконання або неналежне виконання Сєвєродонецькою міською радою Луганської області, яка має повний обсяг процесуальної дієздатності, функцій щодо захисту майнових інтересів держави, наданих законом. Самі лише твердження прокурора про те, що бездіяльність місцевого органу у захисті інтересів держави пояснюється незверненням позивача до суду з позовом протягом певного періоду, без з`ясування фактичного стану правовідносин між сторонами спору, не свідчать про неналежне виконання таким органом своїх функцій із захисту інтересів держави.

Крім того слід зазначити, що відповідно ст. 7 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27).

Таким чином, участь прокурора у судовому процесі має бути обґрунтована, не допускається здійснення прокурором представництва інтересів у суді особи або органу без наявності чіткого та законного обґрунтування необхідності такої участі, оскільки інакше буде порушено принцип рівності сторін при розгляді господарського спору.

З урахуванням наведеного та на підставі п.4 ч.5 ст.174 ГПК України місцевий господарський суд дійшов до обґрунтованого висновку про те, що позовна заява, подана заступником прокурора Луганської області в інтересах держави в особі Сєвєродонецької міської ради Луганської області підлягає поверненню на підставі п. 4 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду міста Києва від 26.02.2020 не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 255, 267-271, 280-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Прокуратури Луганської області залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.02.2020 у справі №913/685/19 залишити без змін.

3. Матеріали справи №913/685/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді С.І. Буравльов

В.В.Андрієнко