Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2020 р. м. Рівне Справа № 918/346/20

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Войтюка В.Р., розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго"

до відповідача Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Буковинський"

про стягнення заборгованості в сумі 75 791 грн. 50 коп.

Без виклику сторін.

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів

Приватне акціонерне товариство "Рівнеобленерго" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Буковинський" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 75 791 грн. 50 коп.

В обґрунтування позовної заяви Приватне акціонерне товариство "Рівнеобленерго" посилається на неналежне виконання Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Буковинський" зобов`язань за договором постачання електричної енергії № 270057805 від 22 лютого 2016 року, що у свою чергу призвело до виникнення заборгованості в сумі 75 791 грн. 50 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача.

Відповідач не скористався наданим йому законом правами подати письмові заперечення проти позову, або будь-які інші письмові заперечення по суті спору.

Суд зазначає, що до матеріалів справи (до позовної заяви) залучені належні докази виконання позивачем вимог ст. 172 ГПК України - надіслання відповідачам копії позовної заяви та копій доданих до неї документів листом з описом вкладення на адресу місця проживання відповідача, яка також є офіційною адресою його місця проживання згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Судом також були вчинені всі належні дії для повідомлення відповідача про відкриття судом провадження у справі - відповідна ухвала суду надсилалася на адресу місцезнаходження відповідача, яка також є офіційною адресою його місцезнаходження згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до пункту 3 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день поставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Ухвала суду про порушення провадження у справі відповідачем не отримана, про що свідчить поштове повідомлення про повернення поштового відправлення адресату № 142 від 24 квітня 2020 року з позначкою "інші причини, що не дали змоги виконати зобов`язання щодо пересилання поштового повідомлення".

Згідно ч. 7 ст. 120, п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місце проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, господарським судом вчинено всі можливі заходи для повідомлення Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Буковинський" про дату, час та місце проведення судового засідання, а неотримання судової повістки (листа з ухвалою суду) судом трактується як наслідок діяння (бездіяльності) відповідача щодо її належного отримання.

З огляду на викладене, Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив "Буковинський" вважається повідомленим про розгляд справи № 918/346/20 належним чином, оскільки судом виконано всі покладені на нього обов`язки, а відповідач проявив протиправну процесуальну бездіяльність.

З огляду на відсутність підстав для відкладення розгляду справи, передбачених статтями 202, 216 та 252 Господарського процесуального кодексу України, надання відповідачу можливості для подання відзиву на позов, суд вважає за можливе розглянути справу по суті за наявними у справі матеріалами.

Окрім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч.ч. 1-2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Станом на 21 травня 2020 відповідач не заявив клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд даного спору, останній не скористалися свої процесуальним правом на подачу відзиву або будь-яких інших пояснень, тому вважає можливим здійснювати розгляд справи по суті.

Заяви та клопотання у справі

Заяви та клопотання від учасників процесу до суду не надходили.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду від 17 квітня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 918/346/20 за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" до відповідача Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Буковинський" про стягнення заборгованості в сумі 75 791 грн. 50 коп., розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин

22 лютого 2016 року між Приватним акціонерним товариством "Рівнеобленерго", як Постачальником та Обслуговуючим кооперативом "Житлово-будівельний кооператив "Буковинський", як Споживачем укладено договір № 270057805 про постачання електричної енергії (далі - договір) відповідно до якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 2.2, п. 2.2.2, п. 2.3, п. 2.3.3 договору позивач зобов`язувався постачати відповідачу електроенергію відповідно до умов договору, а останній - зобов`язався своєчасно та в повному обсязі оплачувати використану електроенергію.

Пунктом 2.3.3 договору передбачено, що споживач зобов`язаний здійснювати оплату вартості електричної енергії згідно з умовами додатку № 4 " Порядок зняття показів засобів обліку електричної енергії та розрахунків".

22 лютого 2016 року між Приватним акціонерним товариством "Рівнеобленерго" та Обслуговуючим кооперативом "Житлово-будівельний кооператив "Буковинський" укладено додаток № 4 до договору про постачання електричної енергії, в якому погоджено порядок зняття засобів обліку електричної енергії та розрахунків.

За умовами п. 2 додатку № 4 покази засобів обліку, відповідно до Переліку об`єктів і точок комерційного обліку споживача, фіксуються споживачем 17 числа кожного місяця о 00-00 год. та вибірково контролюються (знімаються) постачальником. Після зняття показів засобів обліку, споживач оформляє Звіт про використану електроенергію, який складається у 2-х примірниках, по одному для кожної сторони та 17 числа надає постачальнику нарочним, не пізніше наступного робочого дня після зняття показів і одночасно отримує рахунок за фактично спожиту електроенергію. Якщо термін подачі звіту припадає на вихідні та/або святкові дні, звіт про використану електроенергію надається в перший робочий день, що слідує за вихідними та/або святковими днями. У разі неможливості отримання постачальником даних про використану електроенергію у зазначені терміни (незалежно від причин), визначення обсягу спожитої електроенергії здійснюється самостійно постачальником за середньодобовим обсягом споживання за попередній розрахунковий період. У разі наявності зафіксованих постачальником показників засобів обліку споживачеві виписується рахунок у відповідності до таких показників. Період розрахунку за середньодобовим споживанням електроенергії не повинен перевищувати один місяць, після чого постачальник проводить розрахунок обсягу спожитої електроенергії за встановленою потужністю струмоприймачів та числом годин їх використання до передачі показників розрахункових приладів без подальшого перерахунку. Відновлення розрахунків за розрахунковими приладами обліку здійснюється після спільного складання акту, у якому фіксуються покази приладів обліку електроенергії.

Відповідно до п. 3.5 додатку № 4 розрахунки за електроенергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на поточний розрахунок із спеціальним режимом використання постачальника.

За умовами абзацу 2 пункту 4 додатку № 4 відповідно до визначеної згідно пункту 5 Додатку величини коштів за фактично спожиту електроенергію постачальник виписує споживачу рахунок на оплату електричної енергії, який має бути оплачений протягом 5 операційних днів від дня отримання відповідачем рахунку. Дата остаточного розрахунку - 22 число поточного місяця. Якщо фактичне споживання електричної енергії виявиться більшою, ніж очікуване, Споживач повинен зробити доплату протягом п`ять операційних днів з дати отримання рахунку.

Як зазначає позивач, взяті на себе зобов`язання згідно з укладеним договором останній виконав у повному обсязі. Однак, відповідач не оплатив використану електроенергію, внаслідок чого порушив договірні зобов`язання, що в свою чергу призвело до виникнення заборгованості в сумі 75 791 грн. 50 коп.

Окрім того, позивач, з метою досудового врегулювання спору направив на адресу відповідача вимогу № 56-20/1580 від 09 вересня 2019 року про сплату боргу за поставлену електричну енергію. Однак, вказана вимога залишена відповідачем без відповіді та виконання.

Наведені обставини стали причиною звернення позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Джерела права й акти їх застосування

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1, 3 ст. 202 ГК України передбачено, що господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відносини пов`язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, регулюються Законом України "Про електроенергетику", Правилами користування електричною енергією (надалі Правила), затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року № 28.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Частиною 2 цієї ж статті визначено, що споживач енергії зобов`язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Частиною 4 ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" встановлено, що споживач енергії несе відповідальність за порушення правил користування електричною енергією.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 ГК України за договором постачання енергопостачальне підприємство відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до п. 3 ст. 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач зобов`язаний: 1) сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; 2) надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії; 3) дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів; 4) врегулювати у порядку, визначеному кодексом систем розподілу, відносини щодо технічного забезпечення розподілу електричної енергії з оператором системи розподілу.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з абз.2. ч. 1. ст.193 ГК до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з ст. 611 Цивільного кодексу України при порушенні зобов`язання настають правові наслідки, передбачені договором чи законом.

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У силу вимог ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтями 76 -78 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Мотивована оцінка аргументів сторін, підстави їх відхилення і висновок суду

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що факт виконання позивачем умов договору, виникнення боргу підтверджується наявними в матеріалах справи рахунками-фактури за спожиту електричну енергію, а саме: рахунок-фактура № 1 за квітень 2018 року від 27 квітня 2018 року; рахунок-фактура № за червень 2018 року від 27 червня 2018 року; рахунок-фактура № за липень 2018 року від 27 липня 2018 року; рахунок-фактура № за серпень 2018 року від 29 серпня 2018 року; рахунок-фактура № 859481994 за листопада 2018 року від 30 листопада 2018 року.

Зважаючи на вищевикладене, судом встановлено факт поставки позивачем відповідачу електричної енергії.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом відповідач, взяті на себе зобов`язання по оплаті поставленої електричної енергії не виконав належним чином

Заборгованість підтверджена актом звіряння рахунків від 06 квітня 2020 року складеним між Приватним акціонерним товариством "Рівнеобленерго" та Обслуговуючим кооперативом "Житлово-будівельний кооператив "Буковинський", відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем становить 75 791 грн. 50 коп.

Вказаний акт підписаний сторонами без зауважень.

Також, слід зазначити, що заборгованість відповідача також підтверджується довідкою виданою позивачем, а саме довідка про стан заборгованості Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Буковинський" за період з березня 2016 року по 31 січня 2020 року.

Отже, сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 75 971 грн. 50 коп.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та не заперечені відповідачем.

Суд приймає в якості доказів наладженого виконання позивачем умов договору вищевказані докази, та на їх підставі суд встановлює виникнення заборгованості відповідача перед позивачем.

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази повної сплати заборгованості відповідачем.

Аргументуючи позовні вимоги позивач посилався на те, що відповідач неналежним чином виконав умови договору постачання електричної енергії № 270057805 від 22 лютого 2016 року чим порушив умови вказаного договору та вказані обставини позбавили позивача права на вчасне отримання оплати за поставлену електричну енергію, що у свою чергу призвело до виникнення заборгованості.

Суд, за результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про порушення майнових прав позивача.

Отже, з правовою позицією та аргументами позивача суд погоджується та приймає останні.

Оцінка аргументам відповідача не надавалась, оскільки відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подачу відзиву на позовну заяву та будь-яких письмових заперечень.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" до відповідача Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Буковинський" про стягнення заборгованості в сумі 75 791 грн. 50 коп., підтверджені матеріалами справи, не спростовані відповідачем та підлягають задоволенню.

Докази відхилені судом

Суд докази надані позивачем не відхиляє, а на їх підставі встановлює факт перебування сторін у договірних відносинах та виконання сторонами умов договору.

Відповідачем докази не подавалися.

Порушені права та інтереси позивача

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Дана справа, яка пов`язана з виконанням правочинів в господарській діяльності відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України відноситься до юрисдикції господарського суду.

Невиконання відповідачем зобов`язання в укладених з позивачем правочину порушило інтереси останнього, які полягають у несвоєчасному отриманні оплати за поставлену електричну енергію та обумовлює настання передбачених цим правочином та законом правових наслідків у вигляді стягнення суми заборгованості, відтак позивач правомірно звернувся до суду з даним позовом.

Судові витрати

Згідно ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем по справі у якості судових витрат заявлено сплату судового збору в розмірі 2 102 грн. 00 коп.

У зв`язку із задоволенням позову, та враховуючи, що в результаті неправильних дій відповідача, який не сплатив відповідачу обумовлені договором кошти у встановлений строк, що призвело до необхідності позивачу звертатись до суду та нести додаткові витрати на сплату судового збору, суд, відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір в сумі 2 102 грн. 00 коп. покладає на відповідача в повному обсязі.

Враховуючи вище викладене та керуючись ст. 123, 129, 232, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Буковинський" (33027, м. Рівне, вул. Буковинська, 14, код. 40067830) на користь Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" (33013, м. Рівне, вул. Кн. Володимира, 71, код. 05424874) 75 791 (сімдесят п`ять тисяч сімсот дев`яносто один) грн. 50 коп. боргу за послуги з постачання електричної енергії та 2 102 (дві тисячі сто два) грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набранням рішення законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 21 травня 2020 року.

Суддя Войтюк В.Р.

Віддруковано 3 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу рекомендованим (33013, м. Рівне, вул. Князя Володимира, 71);

3 - відповідачу рекомендованим (33027, м. Рівне, вул. Буковинська, 14).