РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.05.2020Справа № 910/3687/20

Суддя Господарського суду міста Києва Лиськов М.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу

За позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" пр. Дмитра Яворницького, 108, м. Дніпро, 49038

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Роял Постач"

вул. Предславинська, буд. 24, м. Київ, 03150

про стягнення 147 607,20 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Роял Постач" (відповідач) про стягнення 147 607,20 грн., посилаючись на те, що позивач не має змоги обміняти талони на паливо на АЗС, що є наслідком невиконання відповідачем умов Договору поставки №ПР/НХ-181089/НЮ від 08.10.2018 року в частині забезпечення можливості вільного обміну талонів на товар.

Згідно з п. 2 ч. 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються що малозначні справи.

Частиною 1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.03.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

З метою повідомлення відповідача про розгляд даної справи та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, судом рекомендованим листом з повідомленнями про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 03150, м. Київ, вул. Предславинська, будинок 24, направлялась ухвала суду.

Проте, до суду повернулось поштове відправлення, адресоване відповідачу, а саме №828, яке відповідно до повідомлень підприємства поштового зв`язку з відбитком календарного штемпелю не вручене за закінченням встановленого строку зберігання та повернуто до суду.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України день складення підприємством поштового зв`язку повідомлення з відбитком календарного штемпелю про повернення поштового відправлення вважається днем вручення відповідачу ухвал суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі №910/3687/20 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач так і не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Будь яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

При цьому судом враховано, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 252 ГПК України).

Положеннями ст. 248 ГПК України унормовано, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

08 жовтня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Техойл ЛТД" (найменування якого змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю "Роял Постач") (надалі - постачальник, відповідач) та Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" (найменування якого змінено на Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Українська залізниця") (надалі - покупець, позивач) був укладений Договір поставки №ПР/НХ-181089/НЮ (надалі- Договір), відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупцю бензин (талони), в обсягах, згідно зі специфікацією №1 (додаток №1), а покупець зобов`язується прийняти і оплатити його на умовах даного договору.

У відповідності з пунктом 1.2 Договору талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, одноразового використання, що посвідчує право покупця та/або уповноваженого ним користувача на одержання певної кількості та певної марки-Палива на АЗС постачальника. Талон має певний ступінь захисту та обов`язкові реквізити:- марка та кількість пального; штрих-код та/або голограма.

Відповідно до п. 1.3 Договору талони повинні бути номіналом 10 (або 15), 20 літрів, мати термін дії не менше одного року з моменту їх отримання та який (термін дії) зазначений на талоні.

Відпуск нафтопродуктів покупцю здійснюється по талонах, що є підставою для відвантаження нафтопродуктів з всіх АЗС. Заправка автотранспорту здійснюється відповідно до потреб покупця (п. 1.4. Договору).

Пунктом 1.5. Договору встановлено, що під терміном "АЗС постачальника" у цьому договорі сторони розуміють автозаправні станції (автозаправні комплекси), на яких покупець та/або уповноважений ним користувач має можливість безумовно одержати паливо за найменуванням та у кількості, вказаних у талоні, незалежно від наявності в постачальника права власності або іншого речового права на такі автозаправні станції (автозаправні комплекси).

Відповідно до п. 1.6 Договору під терміном "Користувач" у цьому договорі сторони розуміють будь-яку особу, що фактично отримує на АЗС постачальника фіксовану кількість палива певного найменування і марки, що позначені в талоні, який було передано постачальником покупцю в порядку та на умовах, визначених цим договором.

В п. 4.1. Договору зазначено, що кількість Палива, що постачається за договором, на момент укладання договору, складає А-92-45000 літрів, А-95-17860 літрів, згідно зі специфікаціями №1.

Сторонами було укладено специфікацію №1 до зазначеного Договору за якою визначено, найменування товару, а саме бензин А-92 та А-95 в кількості 45 000 та 17 860 літрів відповідно. Загальна вартість товару з урахуванням ПДВ складає 1 835 056,80 грн.

Згідно з п. 6.1. Договору ціна на Паливо на момент укладання договору складає А-92 - 28,92 грн., за один літр (в т. ч. ПДВ), А-95 - 29,88 грн, за один літр (в т. ч. ПДВ).

Загальна сума по договору становить 1 835 056,80 грн, з урахуванням ПДВ 305 842,80 грн. (п. 6.5. Договору).

Відповідно до п. 5.1. та п. 5.2.1. Договору поставка палива здійснюється талонами на умовах DDP на склад покупця за адресою структурного підрозділу Дніпропетровської області, Синельниковський район, смт. Іларіонове, вул. Харківська, 1а. Паливо повинно бути поставлене постачальником не пізніше 10 робочих днів з дати укладання договору. Представник покупця під час прийняття Палива зобов`язаний звірити його відповідність кількості та асортименту Палива, вказаним у рахунку-фактурі, накладній та акті приймання-передачі палива, перевірити наявність і відповідність документів, що підтверджують якість Палива згідно з умовами договору, розписатися за отримання талонів та видати представнику постачальника доручення на отримання талонів.

Згідно з п. 7.1., 7.2. Договору розрахунок за поставлене Паливо здійснюється таким чином: 100% перерахуванням грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Покупець здійснює оплату поставленого Палива після пред`явлення постачальником рахунка-фактури на оплату палива протягом 20 банківських днів з дати поставки, але не раніше реєстрації податкової накладної.

На виконання умов Договору відповідачем згідно видаткової накладної №ЛТТ-000075 від 08.10.2018 було поставлено бензин А-92 (талони) в кількості 45 000,00 літрів на суму 1 301 400,00 грн. з ПДВ та А-95 (талони) в кількості 17 860,00 літрів на суму 533 656,80 грн. з ПДВ.

Факт передачі талонів на вищевказану суму підтверджується підписаними між сторонами Актами прийому-передачі талонів (бланк дозволу на отримання пального) від 08.10.2018 за яким позивачем отримано талони на: бензин А-92 номіналом 10 літрів в кількості 2240 шт, бензин А-92 номіналом 20 літрів в кількості 1130 шт, бензин А-95 номіналом 10 літрів в кількості 886 шт, бензин А-95 номіналом 20 літрів в кількості 450 шт.

Відповідачем виставлено позивачу на оплату рахунок-фактуру №ЛТ-0000176 від 08.10.2018 року на суму в розмірі 1 835 056,80 грн.

Платіжним дорученням №1300632 від 24.10.2018 позивачем було сплачено відповідачу суму 1 835 056,80 грн по вказаному рахунку-фактурі.

Як стверджує позивач, починаючи з лютого 2019 року відповідач припинив виконання зобов`язання по вищезазначеному Договору, а саме АЗС постачальника припинили відпуск палива покупцю по талонах, які є підставою для відвантаження палива з всіх АЗС постачальника.

За доводами позивача, станом на момент пред`явлення даної позовної заяви, відповідачем залишились неотоварені талони в кількості 4940 літрів на загальну суму 147 607,20 грн.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладених між сторонами договорів, суд дійшов до висновку, що останні за своєю правовою природою він є договорами поставки.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України).

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що відповідач передав позивачу талони за актами приймання-передачі талонів (бланків дозволу на отримання пального) 08.10.2018 на загальну суму 1 835 056,80 грн, які були повністю оплачені позивачем згідно платіжного доручення №1300632 від 24.10.2018.

Із змісту укладеного між сторонами Договору слідує, що товаром є бензин; право власності на талони, поставлені постачальником покупцю в порядку та на умовах, визначених цим договором, переходить до покупця в день фактичної передачі талонів постачальником. Постачальник гарантує одержання покупцем та/або уповноваженим ним Користувачем Палива за номіналом талона на АЗС постачальника без будь-яких обмежень. З моменту переходу права власності на Паливо та до моменту його фактичного отримання на АЗС, Паливо перебуває на зберігання у постачальника. Вартість зберігання включено в ціну Палива (п. 5.3. Договору).

За умовами договору відповідач також зобов`язався здійснювати своєчасну поставку палива та в повному обсязі у відповідності до умов договору.

В той же час, за твердженнями позивача, право на отримання палива було реалізоване останнім частково у зв`язку з відсутністю відпуску бензину по придбаним талонам на АЗС, які є партнерами відповідача. Так, не отовареними відповідачем є: талони на бензин марки А-92 номігналом 10літрів в кількості 463 талони на суму 133 899,60 грн, талони на бензин марки А-92 номіналом 20 літрів в кількості 173 талони на суму 100 063,20 грн, талони на бензин марки А-95 номіналом 10 літрів в кількості 255 талони на суму 76 194,00 грн та талони на бензин марки А-95 номіналом 10 літрів в кількості 247 на суму 147 607,20 грн.

При цьому матеріали справи не містять, а відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту отримання (відпуску) позивачем оплаченого на підставі Договору бензину на загальну суму 147 607,20 грн. у кількості 4 940 літрів.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

За змістом ст. 667 Цивільного кодексу України якщо право власності переходить до покупця раніше від передання товару, продавець зобов`язаний до передання зберігати товар, не допускаючи його погіршення. Необхідні для цього витрати покупець зобов`язаний відшкодувати продавцеві, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки, законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

За висновками суду, відсутність дій відповідача щодо фактичного передання товару на АЗС постачальника та/або його партнерських АЗС на території України у визначений договором строк, надає позивачу право на "законне очікування", що йому будуть повернуті кошти попередньо сплачені останнім. Не повернення відповідачем цих коштів прирівнюється до порушення права на мирне володіння майном (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Брумареску проти Румунії", "Пономарьов проти України", "Агрокомплекс проти України").

Стаття 525 Цивільного кодексу України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже, враховуючи те, що відповідачем не було виконано своїх зобов`язань за Договором поставки №ПР/НХ-181089/НЮ від 08.10.2018 стосовно передачі (відпуску) позивачеві оплаченого товару - бензину в повному обсязі, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 147 607,20 грн. визнаються судом законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, відповідач суду не надав, жодного заперечення проти позову не навів.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" в повному обсязі.

Згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги висновки суду про задоволення позовних вимог, судовий збір у розмірі 2 268,77 грн, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Роял Постач" (ідентифікаційний код 41850141, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Предславинська, буд. 24) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (ідентифікаційний код 40081237, місцезнаходження: 49038, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108) суму коштів в розмірі 147 607 грн. 20 коп. та суму судового збору у розмірі 2 214 грн. 41 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 256 та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Суддя М.О. Лиськов