ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2020 р. Справа№ 910/4316/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тарасенко К.В.

за участю секретаря судового засідання Котенка О.О.

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 20.05.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "КСВ Інтернешнл"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 04.02.2020 (повний текст рішення складено 13.02.2020)

у справі №910/4316/19 (суддя Картавцева Ю.В.)

за позовом Приватного підприємства "КСВ Інтернешнл"

до Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним розпорядження Антимонольного комітету України,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "КСВ Інтернешнл" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним розпорядження адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №60/28-рп/к від 19.03.2019 року про початок розгляду справи №27/60/28-рп/к.19.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване розпорядження територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято в порушення норм чинного законодавства.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.02.2020 у справі №910/4316/19 у позові відмовлено повністю.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням, Приватне підприємство "КСВ Інтернешнл" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2020 у справі №910/4316/19 і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Судові витрати покласти на відповідача.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

В обґрунтування наведеної позиції, викладеної у апеляційній скарзі, позивач зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а також місцевим господарським судом неправильно застосовано норми матеріального права.

Разом з цим, позивач стверджує, що він отримав вимогу відповідача №60-02/3457 від 10.10.2018 про надання інформації, яка, на його думку не підлягала виконанню, оскільки була неправомірною через те, що відповідачем не було доведено виникнення будь-яких обставин, з якими закон пов`язує наявність підстав для реалізації відповідачем повноважень на витребування інформації. Оскільки вказана вимога була направлена з явним перевищенням повноважень, позивачем було відмовлено відповідачу в наданні інформації та документів.

Також позивач наголошує на тому, що не приймав участі в процедурі публічних закупівель природного газу, тому жодного відношення не має до питання встановлення наявності або відсутності ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції в діях ТОВ "Енергетична газова компанія" та/або ТОВ "Нафтогаз-Альянс", та/або ТОВ "Газпостач Черкаси".

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу та узагальнення його доводів

Заперечуючи проти доводів викладених у апеляційній скарзі, відповідач наголошує на тому, що законодавством України не визначено певної форми витребування інформації, її кількості, форми тощо, у зв`язку з чим витребування інформації може здійснено в будь-якій письмовій формі та в повному обсязі, тому на думку відповідача, твердження позивача в частині того, що запитуванню підлягає лише та інформація, яка стосується певного питання, що перебуває на розгляді відповідача відноситься до його компетенції, є лише власним тлумаченням позивачем приписів законодавства.

Таким чином, відповідач стверджує, що оскаржуване розпорядження адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №60/28-рп/к від 19.03.2019 року про початок розгляду справи №27/60/28-рп/к.19 прийнято в межах повноважень відповідача, у порядок та спосіб, встановлений законодавством України, не є актом, що встановлює факт порушення закону про захист економічної конкуренції, а лише фіксує процесуальне становище сторін у вищезгаданій справі та має інформаційний характер і даному випадку жодним чином не порушує права позивача.

Процедура апеляційного провадження у Північному апеляційному господарському суді

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2020 апеляційну скаргу Приватного підприємства "КСВ Інтернешнл" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Михальської Ю.Б., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2020 апеляційну скаргу Приватного підприємства "КСВ Інтернешнл" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2020 у справі №910/4316/19 залишено без руху, надано скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині на підставі ч. 2 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України.

07.04.2020 до Північного апеляційного господарського суду від Приватного підприємства "КСВ Інтернешнл" надійшло заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано платіжне доручення №1264 від 07.04.2020 про сплату судового збору в сумі 2881,50 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "КСВ Інтернешнл" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2020 у справі №910/4316/19. Розгляд апеляційної скарги призначено на 20.05.2020.

В судове засідання, яке відбулося 20.05.2020 з`явився представник відповідача, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги Приватного підприємства "КСВ Інтернешнл".

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд апеляційної інстанції не сповістив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання, про що свідчить долучене до матеріалів справи повідомлення про вручення поштового відправлення за №694.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами та за відсутності представника позивача.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Фактичні обставини справи

19.03.2019 Київським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України (далі - відділення, відповідач) прийнято розпорядження про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції № 60/28-рп/к у справі № 27/60/28-рп/к.19 (далі - Розпорядження), яким розпочато розгляд справи за ознаками вчинення ПП "КСВ Інтернешнл" порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки.

У Розпорядженні зазначено, що в ході здійснення контролю відділенням встановлено, що ТОВ "Нафтогаз-Альянс" та ТОВ "ЕНК" здійснювали дії, пов`язані з участю у процедурі закупівлі код ДК 016:2010:06.20.1, з ІР адреси 31.172.143.122. Послуги з доступу до мережі Інтернет з вказаної ІР адреси надавало ТОВ "Дабл-Ю Нет Україна", яке повідомило, що послуги з доступу за ІР адресою 31.172.143.122 надавались позивачу. За наведених обставин, відділенням направлено позивачу вимогу голови відділення від 10.10.2018 №60-02/3457, згідно з якою позивач повинен був надати інформацію протягом 10 днів з дати отримання вимоги, проте, позивач листом від 22.10.2018 №08/10/2 повідомив, що встановлення наявності або відсутності ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції під час проведення процедури закупівлі до повноважень відділення не належить.

Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для визнання розпорядження адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №60/28-рп/к від 19.03.2019 року про початок розгляду справи №27/60/28-рп/к.19.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.02.2020 у справі №910/4316/19 у позові відмовлено повністю.

Позиція Північного апеляційного господарського суду

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Звертаючись з даним позовом до суду першої інстанції позивач зазначив, зокрема, про те, що оспорюване розпорядження адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №60/28-рп/к від 19.03.2019 року про початок розгляду справи №27/60/28-рп/к.19 є протиправним та підлягає визнанню його недійсним, у зв`язку з відсутністю правових норм, які б надавали відповідачу повноваження витребовувати інформацію у суб`єктів господарювання, відповідно, відсутністю підстав для надання відповіді на таку вимогу відповідача.

Згідно з приписами статті 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має повноваження при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Отже, законодавство про захист економічної конкуренції не містить вичерпного переліку випадків, за яких органи антимонопольного комітету України мають право вимагати відповідну інформацію у суб`єктів господарювання та інших осіб.

Направлення вимоги голови територіального відділення Антимонопольного комітету України про надання інформації є способом одержання необхідної інформації для виконання покладених Законом України "Про Антимонопольний комітет України" на органи Антимонопольного комітету України завдань та обов`язків.

Статтею 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, зокрема, що:

- розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом;

- невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Статтею 22-1 цього ж Закону передбачено, що суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов`язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції та про державну допомогу суб`єктам господарювання.

Пунктом 20 частини першої статті 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" передбачено, що голова територіального відділення Антимонопольного комітету України може здійснювати інші повноваження, передбачені законодавством про захист економічної конкуренції, Законом України "Про здійснення державних закупівель" та Законом України "Про публічні закупівлі".

Згідно з частиною першою статті 35 та частиною першою статті 37 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі; у разі виявлення ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі наслідків такого порушення, органи Антимонопольного комітету України приймають розпорядження про початок розгляду справи.

Органи Антимонопольного комітету України розпочинають розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції за: заявами суб`єктів господарювання, громадян, об`єднань, установ, організацій про порушення їх прав внаслідок дій чи бездіяльності, визначених цим Законом як порушення законодавства про захист економічної конкуренції; поданнями органів державної влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; власною ініціативою органів Антимонопольного комітету України (частина перша статті 36 названого Закону).

Прийняття передбачених законодавством про захист економічної конкуренції розпоряджень та рішень статтею 14 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" віднесено до повноважень адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України.

Вирішуючи спір про визнання недійсним розпорядження адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, суд не здійснює оцінки правомірності дій особи, стосовно якої видано таке розпорядження; при цьому саме по собі видання органом Антимонопольного комітету України такого розпорядження та здійснення ним розгляду відповідної справи не можна кваліфікувати як порушення прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які беруть участь у цій справі.

Видання розпорядження про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції за своєю правовою природою не є актом, що встановлює факт порушення закону про захист економічної конкуренції, а лише фіксує процесуальне становище сторін у справі та має інформаційний характер і не може порушувати прав позивача, оскільки застосування будь-яких санкцій (заходів відповідальності), встановлених статтями 51-54 Закону України "Про захист економічної конкуренції", таке розпорядження не передбачає.

Колегія суддів вважає за необхідним зазначити, що розпорядження прийняте відповідачем в межах повноважень, наданих останньому відповідно до закону, та саме по собі видання розпорядження про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції жодним чином не порушує прав чи законних інтересів позивача.

Наведене вище узгоджується з правовими позиціями Касаційного господарського суду у складі Верховного суду, що викладені у постановах від 26.06.2018 у справі № 922/3600/17, від 29.05.2018 у справі № 910/13968/17, від 23.05.2018 у справі № 910/14682/17.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно відсутності підстав для визнання недійсним розпорядження адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №60/28-рп/к від 19.03.2019 року про початок розгляду справи №27/60/28-рп/к.19, оскільки оскаржуване Розпорядження прийняте відповідачем в межах повноважень, наданих останньому відповідно до закону; саме по собі здійснення розгляду відповідачем відповідної справи жодним чином не порушує прав чи законних інтересів позивача, оскільки не встановлює факту порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

У справі, що розглядається, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції надав вичерпну відповідь на всі істотні питання у процесуальному сенсі, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень, викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржник не надав суду апеляційної інстанції.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2020 у даній справі прийняте з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення не вбачається.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "КСВ Інтернешнл" залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2020 у справі № 910/4316/19 - без змін.

Матеріали справи № 910/4316/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 21.05.2020.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Ю.Б. Михальська

К.В. Тарасенко