ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року Справа № 902/1722/14 (902/114/20)

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Миханюк М.В., суддя Дужич С.П. , суддя Коломис В.В.

секретар судового засідання Полюхович І.Г.

за участю представників сторін:

позивача: не з`явився

відповідача 1: Ігнатенка С.С., адвоката, ордер про надання правової допомоги від 25.02.20, серія АО №1006804

відповідача 2: не з`явився

третіх осіб: не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Вінницької області, постановлену 25.03.20р. суддею Лабунською Т.І. у м.Вінниці, повний текст складено 26.03.20р. у справі № 902/1722/14 (902/114/20)

за позовом: Арбітражного керуючого (ліквідатора) Публічного акціонерного товариства "Південьзахідшляхбуд" Голубенко О.В. (вул. І. Богуна, 2, м. Вінниця, 21000)

до: ОСОБА_1 (ідентиф. № НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Б.Т. Юнайтед" (код ЄДР 39137134, Дарницький бульвар, буд. 8-В, кв. 40, м. Київ, 02192)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача 2 ТОВ "Б.Т. Юнайтед" - Головне територіальне управління юстиції у Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська обл., 88000)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача 1 ОСОБА_1. - приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Гулянич Т.М. ( вул . Духновича, 7-10, м. Ужгород, Закарпатська обл., 88000)

про скасування державної реєстрації права власності та витребування майна

у межах справи № 902/1722/14

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім Сєвєродонецького "Об`єднання склопластик", м. Київ

до: Публічного акціонерного товариства "Південьзахідшляхбуд", м. Вінниця

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 25.03.2020 у справі №902/1722/14 (902/114/20) задоволено заяву арбітражного керуючого (ліквідатора) ПАТ "Південьзахідшляхбуд" Голубенко О.В. №02-09/148 від 20.03.2020 про забезпечення позову. Вжито заходи забезпечення позову арбітражного керуючого (ліквідатора) ПАТ "Південьзахідшляхбуд" Голубенко О.В. у справі №902/1722/14(902/114/20) шляхом накладення арешту на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

В обґрунтування ухвали суд, з посиланням на ст. ст. 2, 3, 73, 74, 76, 79, 86, 136, 137 ГПК України, постанову Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" № 16 від 26 грудня 2011 року, рішення Конституційного Суду України від 16.06.2011 № 5-рп/2011у справі N 1-6/2011, постанову Верховного Суду від 13.06.2018 у справі №911/3871/17, враховуючи доводи ліквідатора зазначені в заяві про забезпечення позову, вказав, що наразі триває ліквідаційна процедура ПАТ "Південьзахідшляхбуд" у справі №902/1722/14, яка передбачає формування ліквідатором ліквідаційної маси та покладає на нього, з - поміж іншого, обов"язок вживати заходи, спрямовані на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб. Звертає увагу на те, що у випадку задоволення позовної заяви арбітражного керуючого (ліквідатора) ПАТ "Південьзахідшляхбуд" Голубенко О.В. до ОСОБА_1., до ТОВ "Б.Т. Юнайтед" про скасування державної реєстрації права власності та витребування майна, нерухоме майно розташоване за адресою: АДРЕСА_3 підлягатиме поверненню та включенню до ліквідаційної маси ПАТ "Південьзахідшляхбуд" для погашення грошових вимог кредиторів. Тому, у разі задоволення позову невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 з урахуванням вищевикладених обставин призведе до неможливості виконання судового рішення, ухваленого за результатами вирішення спору та унеможливить або істотно ускладнить повернення майна в ліквідаційну масу банкрута.

За наведеного, суд прийшов до висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.

Не погодившись із винесеною ухвалою, ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Вінницької області від 25.03.2020 про забезпечення позову у справі №902/1722/14 (902/114/20) скасувати, у задоволенні заяви ліквідатора ПАТ "Південьзахідшляхбуд" №02-09/148 від 20.03.20 про забезпечення позову у справі №902/1722/14 (902/114/20) відмовити.

Так, з посиланням на ст. 137 ГПК України, постанову Верховного Суду від 20.12.2019 у справі № 921/438/19 звертає увагу, що на момент винесення оскарженої ухвали арештоване судом першої інстанції нерухоме майно за адресою АДРЕСА_3 , належить ОСОБА_2 , який учасником справи № 902/1722/14 (902/114/20) не був, а суд першої інстанції питання залучення ОСОБА_2 до участі у справі у якості відповідача станом на 25 березня 2020 не вирішував.

Крім того, з посиланням на ст. 136 ГПК України, постанову Верховного Суду від 05.02.20 у справі №910/7511/19 зауважує, що ліквідатор ПАТ «Південьзахідшляхбуд» звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову в обґрунтування причин звернення з такою заявою послався на власні міркування та припущення про те, що існують підстави вважати, що в майбутньому виконання рішення господарського суду Вінницької області про витребування майна з незаконного володіння ОСОБА_2 може бути утруднено, якщо до його винесення не накласти арешт на спірне нерухоме майно.

Суд першої інстанції, задовольняючи вказану заяву, по суті обмежився виключно цитуванням норм процесуального права, які регулюють порядок вжиття заходів забезпечення позову, без їх практичного застосування до спірних правовідносин та дублюванням вищенаведеного змісту заяви про забезпечення позову щодо існування підстав для накладення арешту на спірне нерухоме майно.

Однак, ні позивачем у заяві про забезпечення позову не наведено, ні судом першої інстанції в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали не встановлено існування жодних обставин на підтвердження вчинення саме ОСОБА_2 , якого позивач просить залучити до участі у справі у якості належного відповідача, конкретних дій, спрямованих на реалізацію спірного нерухомого майна.

Натомість саме лише посилання на потенційну можливість настання в майбутньому негативних наслідків, без надання відповідного обґрунтування, в тому числі за відсутності у матеріалах справи доказів вчинення ОСОБА_2 , якого позивач просить залучити до участі у справі у якості належного відповідача, певних реальних дій, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Разом з тим, зазначає, що судом першої інстанції прийнято до розгляду та задоволено заяву ліквідатора ПАТ «Південьзахідшляхбуд» про забезпечення позову, яка не відповідає вимогам пунктів 2, 6 ч. 1 статті 139 ГПК України, чим порушено ч. 7 ст. 140 ГПК України. А саме, наявна у справі заява ліквідатора ПАТ «Південьзахідшляхбуд» про забезпечення позову № 02-09/148 від 20.03.2020, внаслідок розгляду якої було судом першої інстанції постановлено оскаржувану ухвалу від 25 березня 2020 року, відомостей про повне найменування позивача (в інтересах якого діє ліквідатор подаючи такого типу процесуальні документи), його місцезнаходження (в т.ч. поштовий індекс) та про його ідентифікаційний код не містить. Також відповідна заява не містить в собі пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Відтак, апелянт вважає, що заяву про забезпечення позову № 02-09/148 від 20.03.2020 подано ліквідатором ПАТ «Південьзахідшляхбуд» без додержання вимог пунктів 2, 6 ч. 1 статті 139 ГПК України, а тому отримавши відповідну заяву суд першої інстанції зобов`язаний був її повернути заявнику на підставі процесуальної норми ч. 7 ст. 140 ГПК України.

Відзивів на апеляційну скаргу від позивача та третіх осіб не надійшло, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскарженої ухвали.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та надав пояснення на обґрунтування своєї позиції. Просить ухвалу господарського суду Вінницької області від 25.03.2020 про забезпечення позову у справі №902/1722/14 (902/114/20) скасувати, у задоволенні заяви ліквідатора ПАТ "Південьзахідшляхбуд" №02-09/148 від 20.03.20 про забезпечення позову у справі №902/1722/14 (902/114/20) відмовити.

Позивач, відповідач 2 та треті особи не скористалися правом участі під час апеляційного перегляду справи та не забезпечили явку своїх представників у судове засідання апеляційного господарського суду, хоча про час та місце апеляційного перегляду справи повідомлялися заздалегідь та належним чином.

12.05.20 на електронну адресу суду від арбітражного керуючого Голубенко О.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи через спалах коронавірусу у світі та встановленого карантину в Україні. Звертає увагу, що проведення засідання в режимі відеоконференції не в повній мірі убезпечує від поширення вірусних хвороб, оскільки передбачає присутність учасника (учасників) в приміщеннях декількох судів. Вказує, що відповідно до ст. 202 ГПК України визначено, що суд відкладає судове засідання у разі обставин, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції або з інших поважних причин, які мають наслідком неможливість для учасника бути присутнім в судовому засіданні.

Представник апелянта заперечив проти задоволення поданого клопотання та вказав, що таке клопотання підлягає залишенню без розгляду, оскільки ліквідатор Голубенко О.В. на момент його подання постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.05.20 була усунена від виконання обов`язків ліквідатора ПАТ "Південьзахідшляхбуд", а отже не мала процесуальної правоздатності на його підписання.

Розглянувши подане клопотання про відкладення розгляду справи, судова колегія приходить до висновку про його відхилення, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 273 ГПК України визначено, що апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі. Апеляційна скарга на ухвалу, постанову суду першої інстанції у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Так, ухвалою суду від 05.05.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Вінницької області від 25.03.20 у справі №902/1722/14 (902/114/20). Розгляд апеляційної скарги призначено на "19" травня 2020 року об 11:30 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань № 4 .

11.03.2020 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №211 "Про запобігання поширенню на території України короновірусу "COVID-19" (з подальшими змінами) відповідно до якої з метою запобігання поширенню на території України короновірусу COVID-19 з 12 березня 2020 року до 11 травня 2020 року на всій території України встановлено карантин.

Крім того, на офіційному веб-сайті Кабінету Міністрів України (https://www.kmu.gov.ua/) розміщено інформацію, що загальнонаціональний карантин, який мав тривати до 11 травня, продовжено до 22 травня, відповідне рішення Уряд ухвалив 04 травня 2020 року.

Разом з тим, ухвалою суду від 12.05.2020 клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Ігнатенка С.С. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №902/1722/14 (902/114/20) - задоволено. Доручено забезпечення проведення відеоконференції Господарському суду Закарпатської області.

Згідно із п. 11 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.20 визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Проте, судова колегія звертає увагу, що зміни до ст. 273 ГПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги вказаним законом не вносилися. Разом з тим, судова колегія зауважує, що явка сторін обов`язковою не визнавалася.

Враховуючи наведене, колегія суддів зауважує, що останнім днем строку розгляду апеляційної скарги є 03.06.20.

При цьому, слід зазначити, що згідно табелю обліку робочого часу Північно-західного апеляційного господарського суду суддя член - колегії Дужич С.П. перебуватиме у відпустці у період з 25.05.20 по 13.06.20, а головуючий суддя Миханюк М.В. перебуватиме у відпустці у період з 01.06.20 по 16.06.20.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Разом з тим, п. 3 ст. 2 ст. 202 ГПК України передбачає, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав, зокрема, виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи.

При цьому, позивач не була позбавлена права подати клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції або поза межами приміщення суду. Крім того, апеляційним судом явка позивача обов`язковою не визнавалась, а тому суд приходить до висновку, що судове засідання може відбутися без участі позивача у справі.

Таким чином, враховуючи норми ст.ст.269, 273 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, строки розгляду апеляційної скарги, та той факт, що неявка в засідання суду представників позивача, відповідача 2 та третіх осіб, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженої ухвали, явка обов`язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників останніх, за наявними у справі доказами.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженої ухвали, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 10.02.2020 до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява № 02-09/71 від 10.02.2020 арбітражного керуючого (ліквідатора) ПАТ "Південьзахідшляхбуд" Голубенко О.В. до ОСОБА_1., до ТОВ "Б.Т. Юнайтед" про скасування державної реєстрації права власності та витребування майна.

У прохальній частині позовної заяви позивач, з - поміж іншого, просить суд скасувати державну реєстрацію права власності ТОВ "Будівельна компанія Закарпаття" (нині - ТОВ "Б.Т. Юнайтед") на будівлі та споруди загальною площею 2224,1 квадратних метрів, розташовані за адресою: АДРЕСА_3 ; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на будівлі та споруди загальною площею 2224,1 квадратних метрів, розташованих за адресою: АДРЕСА_3 від ОСОБА_1 у власність ПАТ "Південьзахідшляхбуд" будівлі та споруди загальною площею 2224,1 квадратних метрів, розташованих за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 14.02.2020 за вказаним позовом відкрито провадження в межах справи № 902/1722/14; визначено, що спір підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження; залучено до участі у справі Головне територіальне управління юстиції у Закарпатській області, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача 2 - ТОВ "Б.Т. Юнайтед" та приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Гулянич Т.М., як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача 1 - ОСОБА_1.3.; підготовче засідання призначено на 03.03.2020.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 03.03.2020 підготовче засідання з підстав передбачених законодавством відкладено на 27.03.2020.

23.03.2020 на електронну адресу господарського суду Вінницької області надійшла заява арбітражного керуючого (ліквідатора) ПАТ "Південьзахідшляхбуд" Голубенко О.В. № 02-09/148 від 20.03.2020 про забезпечення позову. В даній заяві ліквідатор просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об"єкта нерухомого майна 01).

Як зазначалося вище, ухвалою господарського суду Вінницької області від 25.03.2020 у справі №902/1722/14 (902/114/20) задоволено заяву арбітражного керуючого (ліквідатора) ПАТ "Південьзахідшляхбуд" Голубенко О.В. №02-09/148 від 20.03.2020 про забезпечення позову. Вжито заходи забезпечення позову арбітражного керуючого (ліквідатора) ПАТ "Південьзахідшляхбуд" Голубенко О.В. у справі №902/1722/14(902/114/20) шляхом накладення арешту на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Як встановлено ч.2 ст.136 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.1 ст.138 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа. У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Отже, у відповідності до господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи.

Право вжиття тих чи інших заходів належить суду, який виходить із предмету спору, конкретних обставин справи та пропозицій заявника.

Необхідною умовою вжиття заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення. Застосовуючи заходи забезпечення позову, суд діє за внутрішнім переконанням на підставі та у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Пунктом 1 частини 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" визначено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст.ст.73, 74, 76-79 ГПК України, яка передбачає обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вказана заява мотивована тим, що в ході здійснення ліквідаційної процедури ліквідатором було встановлено, що 24.07.2012 за договором купівлі-продажу №1745, посвідченим приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Курбатовою С.П., ПАТ "Південьзахідшляхбуд" придбало будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: Закарпатська область , м. Ужгород, вул. Урожайна, буд. 38, вартістю 800 000,00 грн.

Згідно договору купівлі-продажу № 1745 від 24.07.2012 ВАТ "Ужгородське шляхово-будівельне управління № 58" продало, а ПАТ "Південьзахідшляхбуд" отримало у власність будівлі та споруди загальною площею 2224,1 кв. м. за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Урожайна, 38.

У відповідності до довідки сільського голови с. Баранинці № 1084 від 02.07.2014, поштова адреса вул. Урожайна, 38 м. Ужгорода змінена на АДРЕСА_3 у зв`язку із зміною меж на підставі рішення 12 сесії 23 скликання Баранинської сільської ради від 28.01.2001.

Як зазначає ліквідатор у заяві, у відповідності до витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, будівлі та споруди, належні банкруту, 02.07.2014 вибули у власність ТОВ "Будівельна компанія Закарпаття" (на даний час - ТОВ "Б.Т.Юнайтед") на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.07.2014, видавник - реєстраційна служба Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області та цього ж дня, 02.07.2014 зареєстровано право власності на вказане нерухоме майно за фізичною особою - ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу будівель та споруд від 02.07.2014 року. Майно відчужене за ціною 50 000 грн. Зазначений договір посвідчено приватним нотаріусом нотаріального округу Гулянич Т.М..

Тому, за твердженням ліквідатора саме на цій підставі останнім було подано позов про скасування державної реєстрації права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння.

При цьому, у заяві про забезпечення позову ліквідатор зазначає, що у відповідності до актуальної в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформації, право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу № 135 від 17.02.2020, видавник - приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Балаж М.В.

Тобто, 17.02.2020 нерухоме майно, належне банкруту - ПАТ "Південьзахідшляхбуд" (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1) перереєстровано на ОСОБА_2 .

Таким чином, ліквідатор вважає, що існують підстави того, що в майбутньому виконання рішення Господарського суду Вінницької області про витребування майна з незаконного володіння ОСОБА_2 може бути утруднено, якщо до його винесення не вжити заходів забезпечення його виконання шляхом накладення арешту на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 .

Так, як зазначалося вище, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно.

Виходячи з положень ст. ст. 136, 137 ГПК України, застосування заходу забезпечення у вигляді накладення арешту на майно може бути застосовано лише щодо майна, яке належить або підлягає передачі відповідачеві.

За своєю суттю арешт майна - накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.

Пунктом 1 частини 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже судова колегія зауважує, що адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, на дату винесення оскарженої ухвали та на дату звернення з заявою ліквідатора ПАТ «Південьзахідшляхбуд», а саме 23.03.20 (штамп вхідної кореспонденції господарського суду Вінницької області) майно на яке просить накласти арешт ліквідатор перереєстровано 17.02.20 на ОСОБА_2 , про, що було зазначено і самим ліквідатором у заяві. При цьому, колегія суддів зауважує, що ОСОБА_2. не був залучений до участі у справі в якості відповідача.

Вказана фактична обставина унеможливлювала накладення судом першої інстанції арешту на належне ОСОБА_2 нерухоме майно, оскільки він не був залучений до участі у справі у процесуальному статусі «відповідача» саме на момент постановлення оскаржуваної ухвали, що вказує на порушення судом першої інстанції вимог процесуальної норми п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України.

Враховуючи викладене, оскільки ОСОБА_2 не є учасником справи №902/1722/14, ухвалу господарського суду Вінницької області від 25.03.2020 винесено без повного дослідження всіх обставин справи та накладено арешт на майно особи, що не була залучена до участі у справі, а тому ухвала місцевого господарського суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується із доводами апелянта про необґрунтованість ухвали суду, оскільки дійсно із її змісту убачається, що задовольняючи вказану заяву, суд по суті обмежився виключно цитуванням норм процесуального права, які регулюють порядок вжиття заходів забезпечення позову, без їх практичного застосування до спірних правовідносин та дублюванням вищенаведеного змісту заяви про забезпечення позову щодо існування підстав для накладення арешту на спірне нерухоме майно.

При цьому, оскаржена ухвала обґрунтована лише загальним формулюванням про те, що у разі задоволення позову невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно призведе до неможливості виконання судового рішення, ухваленого за результатами вирішення спору та унеможливить або істотно ускладнить повернення майна в ліквідаційну масу банкрута.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, щодо незаконності ухвали господарського суду Вінницької області від 25.03.2020 про забезпечення позову у справі №902/1722/14 (902/114/20), оскільки майно на яке накладено арешт на момент винесення ухвали належить ОСОБА_2. , який не був залучений до участі у справі в якості відповідача (співвідповідача), а тому не є учасником справи №902/1722/14 (902/114/20).

До аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постановах від 20.12.2019 у справі №921/438/19, від 04.05.20 у справі №922/605/15.

Згідно із п.2 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до п.п. 2,4 ч.1 ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, Північно-західний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду Вінницької області від 25.03.2020 у справі №902/1722/14 (902/114/20) - скасуванню.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Вінницької області від 25.03.20р. у справі № 902/1722/14 (902/114/20) задоволити.

2. Ухвалу господарського суду Вінницької області від 25.03.20р. у справі № 902/1722/14 (902/114/20) скасувати. Прийняти нове рішення. Відмовити арбітражному керуючому (ліквідатору) ПАТ «Південьзахідшляхбуд» Голубенко О.В. у задоволенні заяви про забезпечення позову повністю.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку, встановленому ст. ст. 287-291 ГПК України.

4. Матеріали оскарження ухвали у справі №902/1722/14 (902/114/20) повернути до господарського суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "20" травня 2020 р.

Головуючий суддя Миханюк М.В.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Коломис В.В.