Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2020Справа № 910/2207/20

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес Транспорт і Логістика"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Форсаж Кинг"

про стягнення 15 258,60 грн.

без повідомлення учасників справи

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Експрес Транспорт і Логістика" (далі - ТОВ "Експрес Транспорт і Логістика", позивач) із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Форсаж Кинг" (далі - ТОВ "Форсаж Кинг", відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 15 258,60 грн.

У обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору № 02/01/2018 від 02.01.2018 р. про транспортно-експедиторське обслуговування перевезень вантажів у міжнародному сполученні в частині сплати повної вартості наданих ТОВ "Форсаж Кинг" послуг (за маршрутом Австрія-Україна), внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість.

У позові ТОВ "Експрес Транспорт і Логістика" просить стягнути з ТОВ "Форсаж Кинг" вартість несплачених послуг у сумі 10 718,77 грн. та штрафні санкції у сумі 4 539,83 грн., що разом складає 15 258,60 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 12.03.2020 р. за вказаним позовом було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до правил, визначених ст.ст. 12, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК). Цією ж ухвалою сторонам наданий строк, передбачений законом, для реалізації ними своїх процесуальних прав та обов`язків.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у строк, визначений законом надав відзив, у якому проти позову заперечив, зазначив, що на виконання домовленості сторін ТОВ "Форсаж Кинг" здійснило належну оплату послуг, вартість яких становила 33 054,00 грн., а тому просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, розглянувши заяви сторін по суті спору, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Установлено, що 02.01.2018 р. між ТОВ "Експрес Транспорт і Логістика" (перевізник) та ТОВ "Форсаж Кинг" (експедитор) був укладений договір № 02/01/2018 на транспортно-експедиторське обслуговування перевезень вантажів у міжнародному сполученні від 02.01.2018 р. Відповідно до вказаного договору перевізник зобов`язується здійснювати перевезення автомобільним транспортом з пунктів відправлення до пунктів призначення вантажів замовника відповідно до заявок експедитора, а експедитор зобов`язується сплачувати послуги перевізника за рахунок замовника (п. 1.1).

Перевезення здійснюються у відповідності до умов Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956 р., Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП від 1975, Європейської угоди екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, Європейської угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів та діючого законодавства України (п. 1.2 договору).

Експедитор зобов`язаний організувати завантаження транспортних засобів перевізника відповідно до узгоджених ставок та напрямків, а перевізник - забезпечити доставку вантажу вантажоотримувачу у цілому непошкодженому стані та нести матеріальну відповідальність за безпеку вантажу під час його транспортування (п. 2.1.1, 2.2.2 договору).

Розмір транспортних послуг визначається сторонами у заявках чи додатках при узгодженні виконання перевезення, які є невід`ємною частиною даного договору (п. 3.1 договору). Перевізник надає експедитору поштою (кур`єром, представником) оригінали товарно-транспортних накладних (CMR) після перевезень (п. 3.3 договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2020 р. (п. 7.1).

Також між ТОВ "Експрес Транспорт і Логістика" (перевізник) та ТОВ "Форсаж Кинг" (експедитор) був укладений договір № 398 від 19.04.2019 р. на організацію перевезення вантажу, а саме - 24.04.2019 р. автомобілем державний номер НОМЕР_1 за маршрутом Австрія-Україна. Вид вантажу, адреса завантаження та ціна послуг узгоджена сторонами у заявці.

Згідно зі ст. 929 Цивільного кодексу України, ст. 316 Господарського кодексу України та ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних із перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезенням.

Одним із основних міжнародних документів, який регулює відносини сторін при виконанні міжнародних перевезень вантажів автотранспортом, є Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19 травня 1956 р., яка набрала чинності для України 17.05.2007 р. (далі - Конвенція). Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін (ст. 1 Конвенції).

Перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Таким документом може бути міжнародна автомобільна накладна (СМR).

Факт надання послуги при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (автомобільних), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Відповідно до ст. 4 Конвенції договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної, зокрема, наданою сторонами CMR, якою підтверджується прийняття вантажу до перевезення. Відсутність, неправильність чи утрата вантажної накладної не впливають на існування та чинність договору перевезення, до якого й у цьому випадку застосовуються положення цієї Конвенції.

Згідно зі ст. 9 Конвенції вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

Судом встановлено, що ТОВ "Експрес Транспорт і Логістика" на виконання умов договорів № 02/01/2018 від 02.01.2018 р., № 398 від 19.04.2019 р., на підставі заявки відповідача на перевезення вантажу від 23.04.2019 р. надало замовнику - ТОВ "Форсаж Кинг" транспортні послуги з перевезення вантажу за маршрутом: Австрія-Україна, дата завантаження 24.04.2019 р., строк доставки вантажу - 02.05.2029 р., вартістю 33 054,00 грн., із умовою оплати - на протязі 5 банківських днів згідно із оригіналами документів, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) № 1275347 від 24.04.2019 р., рахунком ТОВ "Експрес Транспорт і Логістика" № 1905/02/27/005 від 03.05.2019 р., актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 686 від 03.05.2019 р., підписаними обома сторонами.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач, зі свого боку, також виконав свої зобов`язання, належно сплатив вартість наданих послуг на вказану суму, що підтверджується копією платіжного доручення № 597 від 27.06.2019 р.

Проте, позивач, звертаючись із даним позовом до суду, вказує, що відповідач неналежно виконав свій обов`язок, а саме - частково оплатив послуги перевезення, оскільки їх вартість згідно із рахунком ТОВ "Експрес Транспорт і Логістика" № 1905/02/27 від 03.05.2019 р. становить не 33 054,00 грн., а 43 772,77 грн., а тому з відповідача має бути стягнута сума у розмірі 10 718,77 грн. (43 772,77 грн. - 33 054,00 грн.).

Однак, суд не погоджується із такими доводами позивача, оскільки вони суперечать наявним у справі доказам.

Так, судом встановлено, що при розвантаженні товару 03.05.2019 р. замовником перевезення (ТОВ "Дунапак Таврія") було виявлено, що під час транспортування вантажу зіпсувався один з рулонів паперу, що підтверджується актом-рекламацією № 161 від 06.05.2019 р. Крім того, у міжнародній ТТН (CMR) № 1275347 від 24.04.2019 р. була зроблена відповідна відмітка, згідно із якою вартість пошкодженого паперу вагою 961 кг становить 286,38 євро, що станом на 06.05.2019 р. у гривневому еквіваленті склало 8 459,25 грн.

Також установлено, що ТОВ "Експрес Транспорт і Логістика" та ТОВ "Форсаж Кинг" погодили зменшення фрахту перевезення, що становило 33 054,00 грн., та після досягнутої домовленості сторони склали відповідні документи на підтвердження здійсненого перевезення за маршрутом Австрія-Україна, а саме: рахунок № 1905/02/27/005 від 03.05.2019 р. на суму 33 054,00 грн., підписаний позивачем, акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 686 від 03.05.2019 р. на суму 33 054,00 грн., підписаний обома сторонами (у тому числі і позивачем-перевізником), які є первинними бухгалтерськими документами. Зі змісту указаних документів вбачається, що замовник не мав претензій до перевізника по об`єму, якості та строках надання послуг. Крім того, цей акт наданих послуг був складений сторонами саме на виконання заявки ТОВ "Форсаж Кинг" на перевезення від 23.04.2019 р., та рахунку ТОВ "Експрес Транспорт і Логістика" № 1905/02/27/005 від 03.05.2019 р. на суму 33 054,00 грн.

Твердження позивача про те, що обставини пошкодження вантажу відповідачем не доведені, а тому не можуть братись до уваги, суд відхиляє, оскільки із цим фактом позивач сам погодився, підписуючи вищевказаний акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 686 від 03.05.2019 р. на суму 33 054,00 грн., змінюючи рахунок від 03.05.2019 р. на суму 33 054,00 грн., а також вносячи відмітки в CMR № 1275347 від 24.04.2019 р.

Посилання позивача на наявну в матеріалах справи копію довідки про транспортні видатки ТОВ "Експрес Транспорт і Логістика", згідно із якою перевізник повідомляв митні органи, що вартість транспортних видатків з перевезення вантажу за маршрутом Австрія-Україна складає 43 772,77 грн., суд також до уваги не приймає, оскільки вказана довідка була складена самим позивачем та вона не є первинним документом бухгалтерського обліку.

Згідно зі ст. 73, 74, 76 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи, а вирогідні докази - це ті, які на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Указані норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України, згідно з якою судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Отже, оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що відповідачем були надані більш вірогідні докази того, що вартість послуг перевезення за маршрутом Австрія-Україна становила 33 054,00 грн. та того факту, що відповідач належно виконав своє зобов`язання з оплати вартості наданих послуг, а доводи позивача таких висновків суду не спростовують.

Частиною 1 ст. 202 ГК України передбачено, що господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

На підставі викладеного суд вважає, що вимоги ТОВ "Експрес Транспорт і Логістика" про стягнення заборгованості у сумі 10 718,77 грн. задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені у сумі 4 539,83 грн., нарахованої за прострочення грошового зобов`язання, суд зазначає наступне.

Як вже встановлено, у заявці від 23.04.2019 р. сторони погодили умови розрахунку за надані послуги, який здійснюється на протязі 5 банківських днів відповідно до наданих оригіналів документів. Тому виходячи з таких умов та враховуючи, що акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 686 на суму 33 054,00 грн. був підписаний сторонами 03.05.2019 р., експедитор повинен був сплатити послуги на вказану суму не пізніше 13.05.2019 р., проте, свій обов`язок виконав лише 27.06.2019 р., що підтверджується платіжним дорученням № 597 від 27.06.2019 р., тобто з простроченням.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частинами 1, 2 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Розмір неустойки, якщо її предметом є грошова сума, встановлюється договором або актом цивільного законодавства (за змістом ч. 2 ст. 551 ЦК України).

Договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовані Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", положеннями ст. 1 якого також встановлено, що за прострочку платежу, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

У той же час, із укладених між сторонами угод вбачається, що міра відповідальності замовника за прострочення сплати вартості наданих послуг погоджена не була.

Як роз`яснив Вищий господарський суд України у пункті 2.1 постанови Пленуму "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" № 14 від 17.12.2013 р., якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Проте, як встановлено судом, спеціального закону, яким би визначався розмір пені у спірних відносинах, також не існує.

Отже, в силу наведених положень чинного законодавства пеня може бути стягнута лише у тому випадку, коли основне зобов`язання прямо забезпечене неустойкою у договорі, у якому також встановлено її розмір (за згодою сторін), або стягнення пені у певному розмірі передбачено спеціальним законом.

У даному випадку, з огляду на те, що укладені сторонами угоди № 02/01/2018 від 02.01.2018 р., № 398 від 19.04.2019 р. та заявка від 23.04.2019 р. не містять положень, якими б сторони визначили розмір та базу нарахування пені, а спеціального закону про це не існує, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення пені в розмірі 4 539,83 грн. є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Також слід зазначити, що судом не перевірялись нараховані позивачем у тексті позову суми інфляційних втрат та відсотків за користування коштами, оскільки у прохальній частині позову такі вимоги позивачем не заявлялись.

Витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу у разі відмови у задоволенні позову відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.

Також суд враховує, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" та постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" (із внесеними до неї змінами) з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин, у зв`язку з чим до ГПК України внесені зміни щодо продовження процесуальних строків.

Керуючись ст. 73-79, 129, 236-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес Транспорт і Логістика" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Форсаж Кинг" про стягнення заборгованості у сумі 15 258,60 грн.

Повне судове рішення складене 14 травня 2020 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення, який не може бути меншим строку карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя Головіна К. І.