РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.05.2020Справа № 910/3379/20

Господарський суд міста Києва у складі: головуючий суддя Привалов А.І.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи

справу № 910/3379/20

за позовом Комунального підприємства «Кривбасводоканал»

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еквівес"

про стягнення 215 233,20 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «Кривбасводоканал» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еквівес" про стягнення 215 233,20грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором купівлі-продажу №115-СНАБ від 03.04.2019 щодо строків поставки товару та якості поставленого товару, у зв`язку із чим позивачем нараховано до стягнення неустойку за прострочення поставки в сумі 20 638,80 грн, штраф за прострочення поставки в сумі 29 484,00 грн, неустойку за порушення строків виконання вимог щодо заміни товару в сумі 80 870,40 грн, неустойку за поставку неякісного товару в сумі 84 240,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.2020 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін.

08.04.2020 через канцелярію суду від відповідача відзив. В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначив, що умови Договору купівлі-продажу №115-СНАБ від 03.04.2019 не підлягають застосування до поставки за видатковою накладною № Е-514 від 01.08.2019, оскільки на дату поставки вказаний договір укладено не було, а також, у зв`язку із тим, що позивач здійснив оплату обладнання за іншим договором. Також, відповідач вважає, що спірне обладнання відповідає якісним характеристикам, про що зазначено в паспортах електродвигунів. Також, в якості доказу належної якості електродвигунів відповідач посилається на складений сторонами акт від 17.10.2019.

12.05.2020 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

19.05.2020 через канцелярію суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

03 квітня 2019 року між Комунальним підприємством «Кривбасводоканал» (надалі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Еквівес" (надалі - постачальник) був укладений Договір купівлі-продажу № 115-СНАБ (далі - Договір), відповідно до якого постачальник зобов`язався передати у власність покупця обладнання згідно зі Специфікаціями, а покупець зобов`язався прийняти вказане обладнання та сплатити його вартість на умовах, передбачених цим Договором та відповідними Специфікаціями.

Відповідно до п.10.3. Договору сторони домовилися, що умови договору застосовуються до відносин, які виникли з 24.01.2019 (до укладення договору) згідно зі ст. 631 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 2.1. Договору кількість, номенклатура обладнання вказуються в Специфікаціях до Договору, які є його невід`ємною частиною.

Так, відповідно до Специфікації №1 до Договору постачальник зобов`язався передати у власність покупця обладнання, а саме: електродвигун АДЧР 355 MLB 6 «В» 315 кВт 1000 об/хв, у кількості 2 шт., загальною вартістю 421 200,00 грн з ПДВ.

Пунктом 4 Специфікації №1 до Договору передбачено, що постачальник здійснює поставку обладнання протягом 75 календарних днів з моменту здійснення 30% передоплати, але не більше 5 календарних днів з моменту здійснення 70% передоплати.

29 березня 2019 року на виконання умов укладеного Договору позивач здійснив попередню оплату обладнання (30%) за Специфікацією №1 у розмірі 126 360,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 5821 від 29.03.2019.

Листом № 2474 від 01.07.2019 відповідач повідомив позивача про те, що через велику завантаженість він не мав змоги здійснити поставку електродвигунів у визначений Договором строк згідно зі Специфікацією №1 до Договору, але гарантує поставку електродвигунів в період 15-25.07.2019. Крім того, в даному листі відповідач визнає прострочку поставки за даним договором і зазначає про свою готовність оплатити компенсацію за прострочення оплати.

Остаточна оплата відповідно до п. 5 Специфікації №1 до Договору була здійснена позивачем 01.08.2019 в розмірі 168 480,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1886 від 01.08.2019 та 02.09.2019 в розмірі 126 360 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 9348 від 02.09.2019.

Позивачем був надісланий відповідачу лист за вих.№1768 від 13.02.2020 щодо уточнення призначення платежу у зв`язку з тим, що відповідачем в рахунку №E-514 від 14.03.2019 не правильно був вказаний номер договору (№230-СНАБ від 25.06.2018. замість №115-СНАБ від 03.04.2019).

Обладнання було поставлено відповідачем 01.08.2019, що підтверджується видатковою накладною № Е-514 від 01.08.2019.

Відповідно до п. 7.2. Договору у разі порушення термінів поставок обладнання постачальник сплачує покупцю неустойку у розмірі 0,1 % від вартості непоставленого в строк обладнання за кожен день прострочення до моменту фактичного постачання обладнання, а за прострочення понад 30 календарних днів додатково сплачує покупцю штраф у розмірі 7% від вартості недопоставленої партії обладнання.

Таким чином, в зв`язку з порушенням відповідачем строків поставки обладнання, позивач просить суд стягнути з відповідача 20 638,80 грн неустойки та 29 484,00 грн. штрафу.

Пунктами 2.2., 2.3. договору встановлено, що якість обладнання повинна відповідати нормам, визначеним сертифікатами виробника, діючим стандартам (ТУ, ДСТУ, технічній документації) для цього виду обладнання, а також спеціальним технічним вимогам, якщо такі встановлені угодою сторін та відображені у Специфікаціях. Гарантія відповідності обладнання даним вимогам підтверджується сертифікатом або паспортом якості постачальника або виробника (у разі, якщо постачальник не є виробником), які направляються на адресу покупця при кожному постачанні обладнання.

Згідно з п. 2.4. Договору постачальник гарантує придатність обладнання для промислової експлуатації відповідно до технологічних умов виробництва покупця.

Специфікацією № 1 до Договору обумовлені якісні характеристики обладнання, зокрема його потужність 315 кВт 1000 об/хв.

Електродвигун АДЧР 355 MLB 6 «В» 315 кВт 1000 об/хв (заводський № НОМЕР_2) був введений в експлуатацію 08.10.2019, про що позивачем був складений Акт введення в експлуатацію обладнання.

09.10.2019 позивачем був складений Дефектний акт № 9/E про те, що під час пробного запуску електрообладнання насосного агрегату №5 Радушанського водопідготовчого комплексу було виявлено перегрів корпусу статора електродвигуна АДЧР 355 MLB 6 «В», заводський № НОМЕР_2. Статор електродвигуна нагрівся до температури 100 С. Напруга в мережі 383 В. частота мережі 49,4 Грц, струм електродвигуна 533 A. При замірі струмового навантаження на холостому ході електролабораторією позивача було заміряно 120 A, електродвигун не відповідає заявленій потужності 315 кВт.

Під час пробного запуску на холостому ході Електродвигуна АДЧР 355 MLB 6 «В» 315 кВт 1000 (зааводський № 190420886) був заміряний струм холостого ходу, 120А. Напруга в мережі 383 В, частота мережі 49,4 Грц, щодо заявленої потужності 315 кВт електродвигун не відповідає, про що позивачем був складений Дефектний акт № 10/E від 11.10.2019. Таким чином, даний електродвигун в експлуатацію не вводився у зв`язку з невідповідністю заявленої потужності.

Відповідно до п. 2.7. Договору постачальник зобов`язаний за свій рахунок усунути виявлені дефекти шляхом виправлення або заміни неякісного обладнання у 10 денний термін з дати отримання відповідної вимоги покупця. Усі витрати, пов`язані з цим (включаючи транспортні) несе постачальник, що поставив обладнання з браком.

В зв`язку з невідповідністю обладнання якісним показникам, визначеним договором, Специфікацією № 1 до Договору, позивачем на адресу відповідача були направлені вимоги за вих.№ 5750 та вих.№ 5784 від 11.10.2019 щодо заміни поставленого за Договором неякісного обладнання протягом 10 днів з дня отримання даних вимог.

Вказані вимоги відповідачем були отримані 21.10.2019, але у встановлений термін і на дату позовної заяви заміна поставленого за договором обладнання відповідачем не здійснена.

На електронну пошту позивача відповідачем направлені відповіді (лист вих.№4307, вих.№4308 від 25.10.2019), в яких відповідачем, зокрема, підтверджується отримання вимог Позивача 21.10.2019 р. та запропоновано здійснити додаткового конструктивного покращення електродвигунів.

Відповідно до п.7.4. Договору, у разі порушення термінів виконання постачальником вимог покупця про усунення виявлених недоліків (дефектів) обладнання щодо заміни обладнання постачальник сплачує покупцю неустойку у розмірі 0,3% від вартості неякісного обладнання за кожен день прострочення.

У зв`язку із порушення термінів виконання постачальником вимог покупця про усунення виявлених недоліків (дефектів) обладнання щодо заміни обладнання позивач просить суд стягнути з відповідача 80 870,40 грн. неустойки.

Згідно п. 7.3. договору у разі постачання обладнання неналежної якості постачальник сплачує покупцю неустойку у розмірі 20% від вартості обладнання неналежної якості.

Враховуючи те, що відповідачем порушено зобов`язання щодо якості поставленого обладнання, відповідно до п. 7.3. договору відповідачу нараховано неустойку у розмірі 20% від вартості обладнання неналежної якості, що складає 84 240,00 грн.

Дослідивши додані до справи докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Пунктом 4 Специфікації №1 до Договору передбачено, що постачальник здійснює поставку обладнання протягом 75 календарних днів з моменту здійснення 30% передоплати, але не більше 5 календарних днів з моменту здійснення 70% передоплати.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що 29 березня 2019 року на виконання умов укладеного Договору позивач здійснив попередню оплату обладнання (30%) за Специфікацією №1 у розмірі 126 360,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 5821 від 29.03.2019.

Таким чином, відповідач повинен був поставити обладнання за Специфікацією №1 до 12.06.2019 включно.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що поставка обладнання за Специфікацією №1 здійснено з простроченням строків поставки, а саме 01.08.2019, що підтверджується видатковою накладною № Е-514 від 01.08.2019.

При цьому заперечення відповідача, викладені у відзиві, що положення Договору №115-СНАБ від 03.04.2019 не можуть бути застосовані до поставки за видатковою накладною № Е-514 від 01.08.2019, не приймаються судом до уваги з огляду на наступне.

Так, відповідачем було виставлено позивачу рахунок №Е-514 від 14.03.2019 на оплату електродвигуна АДЧР 355 MLB 6 «В» 315 кВт 1000 об/хв, у кількості 2 шт., загальною вартістю 421 200,00 грн. з ПДВ, що узгоджується зі Специфікації №1 до Договору №115-СНАБ від 03.04.2019.

Разом з тим, рахунок №Е-514 від 14.03.2019 мітить посилання не на Договір №115-СНАБ від 03.04.2019, а на Договір №203СНАБ від 25.06.2018.

З огляду на відсутність доказів укладення сторонами Договору №203СНАБ від 25.06.2018 та той факт, що рахунок №Е-514 від 14.03.2019 відповідає Специфікації №1 до Договору №115-СНАБ від 03.04.2019, суд дійшов висновку про допущення помилки при складанні вказаного рахунку з боку відповідача.

Викладене стало підставою того, що здійснюючи оплату обладнання на підставі рахунку №Е-514 від 14.03.2019 позивач у призначенні платежу платіжних доручень зазначив Договір №203СНАБ від 25.06.2018.

В подальшому, позивачем був надісланий відповідачу лист за вих.№1768 від 13.02.2020 щодо уточнення призначення платежу в частині реквізитів договору.

З огляду на викладене, твердження відповідача, що положення Договору №115-СНАБ від 03.04.2019 не можуть бути застосовані до електродвигунів за видатковою накладною № Е-514 від 01.08.2019 є необґрунтованими.

Крім того, видаткова накладна № Е-514 від 01.08.2019 містить посилання Договір №115-СНАБ від 03.04.2019.

Також, відповідач зазначив, що на момент виставлення рахунку на оплату №E-514 від 14.03.2019 та на момент здійснення першої оплати згідно платіжного доручення №5821 від 29.03.2019 фізично не існувало договору №115-СНАБ від 03.04.2019 року, а тому на його думку, застосування будь-яких штрафних санкцій саме за цим договором щодо поставленого товару 01.08.2019 є безпідставним.

Разом з тим, викладене твердження спростовується п. 10.3. договору, у якому сторони домовилися, що умови договору застосовуються до відносин, які виникли з 24.01.2019 (до укладення договору) згідно зі ст. 631 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 ст. 673 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Пунктами 2.2., 2.3. договору встановлено, що якість обладнання повинна відповідати нормам, визначеним сертифікатами виробника, діючим стандартам (ТУ, ДСТУ, технічній документації) для цього виду обладнання, а також спеціальним технічним вимогам, якщо такі встановлені угодою сторін та відображені у специфікаціях. Гарантія відповідності обладнання даним вимогам підтверджується сертифікатом або паспортом якості постачальника або виробника (у разі, якщо постачальник не є виробником), які направляються на адресу покупця при кожному постачанні обладнання.

Згідно з п. 2.4. договору постачальник гарантує придатність обладнання для промислової експлуатації відповідно до технологічних умов виробництва покупця.

Специфікацією № 1 до Договору обумовлені якісні характеристики обладнання, зокрема його потужність 315 кВт 1000 об/хв.

Судом встановлено, що електродвигун АДЧР 355 MLB 6 «В» 315 кВт 1000 об/хв (заводський № НОМЕР_2) був введений в експлуатацію 08.10.2019, про що позивачем був складений Акт введення в експлуатацію обладнання.

Разом з тим, 09.10.2019 позивачем був складений Дефектний акт № 9/E про те, що під час пробного запуску електрообладнання насосного агрегату №5 Радушанського водопідготовчого комплексу було виявлено перегрів корпусу статора електродвигуна АДЧР 355 MLB 6 «В», заводський № НОМЕР_2. Статор електродвигуна нагрівся до температури 100 С. Напруга в мережі 383 В. частота мережі 49,4 Грц, струм електродвигуна 533 A. При замірі струмового навантаження на холостому ході електролабораторією позивача було заміряно 120 A, електродвигун не відповідає заявленій потужності 315 кВт.

Під час пробного запуску на холостому ході Електродвигуна АДЧР 355 MLB 6 «В» 315 кВт 1000 (заводський № НОМЕР_1 ) був заміряний струм холостого ходу, 120А. Напруга в мережі 383 В, частота мережі 49,4 Грц, щодо заявленої потужності 315 кВт електродвигун не відповідає, про що позивачем був складений Дефектний акт № 10/E від 11.10.2019р. Таким чином, даний електродвигун в експлуатацію не вводився у зв`язку з невідповідністю заявленої потужності.

Відповідач, викладених обставин не спростував, доказів, які б підтверджували належну якість поставленого обладнання не надав.

Суд зазначає, що самі лише паспорти електродвигунів, які фіксують технічні характеристики, не є доказом їх належної якості.

Посилання, на складений сторонами акт від 17 жовтня 2019 року, не приймається судом до уваги, оскільки останній відсутній в матеріалах справи.

З огляду на встановленні судом обставини, суд дійшов висновку про поставку відповідачем позивачу неякісного товару за видатковою накладною № Е-514 від 01.08.2019.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що у зв`язку з невідповідністю обладнання якісним показникам, визначеним договором, Специфікацією № 1 до Договору, позивачем на адресу відповідача були направлені Вимоги за вих.№ 5750 та вих.№ 5784 від 11.10.2019 щодо заміни поставленого за Договором неякісного обладнання протягом 10 днів з дня отримання даних вимог.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів заміни поставленого за Договором Обладнання Відповідачем.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Так, ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачено господарсько-правову відповідальність учасників господарських відносин, яку останні несуть за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Господарськими санкціями ст. 217 Господарського кодексу України визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, як-то відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Штрафні санкції визначаються ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України як господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до п. 7.2. Договору у разі порушення термінів поставок обладнання постачальник сплачує покупцю неустойку у розмірі 0,1 % від вартості непоставленого в строк обладнання за кожен день прострочення до моменту фактичного постачання обладнання, а за прострочення понад 30 календарних днів додатково сплачує покупцю штраф у розмірі 7% від вартості недопоставленої партії обладнання.

Згідно п. 7.3. договору у разі постачання обладнання неналежної якості постачальник сплачує покупцю неустойку у розмірі 20% від вартості обладнання неналежної якості.

Відповідно до п.7.4. Договору у разі порушення термінів виконання постачальником вимог покупця про усунення виявлених недоліків (дефектів) обладнання щодо заміни обладнання постачальник сплачує покупцю неустойку у розмірі 0,3% від вартості неякісного обладнання за кожен день прострочення

Відповідно до ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Таким чином, виходячи з положень чинного законодавства та умов договору позивач правомірно звернувся до суду щодо стягнення з відповідача пені та штрафу у зв`язку з порушенням строків поставки товару за договором, штрафу за поставку неякісного товару та пені за порушення строків виконання вимог щодо заміни неякісного товару.

При цьому, суд звертає увагу, що згідно ч. 4 ст. 213 Господарського кодексу України, штраф як різновид неустойки, може бути встановлений договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Отже, пеня і штраф є різновидами неустойки, які не можна ототожнювати.

Оскільки сторони самостійно передбачили додатково крім сплати пені ще й штраф, та враховуючи те, що положення договору не суперечить нормам законодавства, так як його зміст встановлює механізм одноразового обчислення розміру штрафу на суму непоставленого у встановлений термін товару, і є правовим наслідком прострочення виконання зобов`язання з вини відповідача, що не має нічого спільного з постійним нарахуванням пені за весь період неналежного виконання грошового зобов`язання.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, пені та штрафу не суперечить статті 61 Конституції України.

Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 27.04.2012 № 06/5026/1052/2011.

Так, суд, перевіривши розрахунки позивача щодо нарахування неустойки, визнав їх обґрунтованими, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення неустойки за прострочення поставки в сумі 20 638,80 грн, штрафу за прострочення поставки в сумі 29 484,00 грн, неустойки за порушення строків виконання вимог щодо заміни товару в сумі 80 870,40 грн, неустойки за поставку неякісного товару в сумі 84 240,00 грн. підлягають задоволенню повністю.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, факт порушення відповідачем зобов`язань за купівлі-продажу №115-СНАБ від 03.04.2019 належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований.

Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еквівес" (02095, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, буд. 8, оф. 199; ) на користь Комунального підприємства «Кривбасводоканал» (50027, Дніпропетровська обл.,м. Кривий Ріг, вул. Єсеніна, буд 6А; ) неустойку за прострочення поставки в сумі 20 638 грн 80 коп, штраф за прострочення поставки в сумі 29 484 грн, неустойку за порушення строків виконання вимог щодо заміни товару в сумі 80 870 грн 40 коп, неустойку за поставку неякісного товару в сумі 84 240 грн та 3 228 грн. 50 коп витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 21.05.2020.

Суддя А.І. Привалов