ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"13" травня 2020 р. м. Київ Справа № 911/1676/15

Господарський суд Київської області у складі судді Христенко О.О., розглянувши скаргу № 24-2/04 від 24.04.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нотапс» на бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (місто Київ)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія

«Нотапс», м. Київ

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК

Трейдсервісгруп», с. Мархалівка, Васильківський район

2. Товариство з обмеженою відповідальністю «Зоря-Нова»,

с. Золотарівка, Шахтарський район Донецької області

про стягнення 50 220,62 грн.

за участю представників:

від позивача (скаржник): Грищенко О.М., адвокат, довіреність б/н від 20.03.2020;

від відповідача 1: не з`явився;

від відповідача 2: не з`явився;

від ВДВС: не з`явився.

встановив:

Рішенням господарського суду Київської області від 11.06.2015 у справі № 911/1676/15 задоволені частково позовні вимоги ТОВ «Компанія «Нотапс»; присуджено до солідарного стягнення з ТОВ ПК Трейдсервісгруп» та ТОВ «Зоря-Нова» 26 102,00 грн. основного боргу, 2 610,20 грн. штрафу, 5 737,78 грн. пені, 3 916,48 грн. 3 % річних, 10 810,10 грн. інфляційних; присуджено до стягнення з ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» 2 853,95 грн. судових витрат; присуджено до стягнення з ТОВ «Зоря-Нова» 2 853,95 грн. судових витрат.

26.06.2015 на примусове виконання рішення господарського суду Київської області від 11.06.2015 у справі № 911/1676/15 були видані відповідні накази.

27.04.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нотапс» звернулось до господарського суду Київської області із скаргою № 24-2/04 від 24.04.2020 (вх. № 93/20 від 27.04.2020) на бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ), в якій просило суд:

- визнати за період з 20.11.2019 по 24.04.2020 неправомірною бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні № 48109602 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 26.06.2015 у справі № 911/1676/15, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій із врахуванням норм Закону України "Про виконавче провадження";

- зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 48109602 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 26.06.2015 у справі № 911/1676/15 із врахуванням норм Закону України "Про виконавче провадження".

На підставі витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2020 та ухвали господарського суду від 28.04.2020 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нотапс» № 24-2/04 від 24.04.2020 (вх. № 93/20 від 27.04.2020) прийнято до розгляду суддею Христенко О.О., розгляд скарги призначений в судовому засіданні на 13.05.2020 о 10 год. 00 хв.

В судовому засіданні 13.05.2020 представник скаржника підтримав доводи наведені у скарзі та просив суд задовольнити її.

Представники відповідачів 1, 2 та відділу ДВС в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, будь-яких письмових пояснень по суті скарги яка розглядається, до суду не надіслали.

Враховуючи те, що неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (ч. 2 ст. 342 ГПК України), а надання письмового відзиву на скаргу є правом, а не обов`язком учасника процесу, господарський суд вважає, що неявка боржників та представника органу ДВС в судове засідання не перешкоджає розгляду скарги за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши і перевіривши подані в підтвердження обґрунтування скарги докази, заслухавши пояснення стягувача, оцінивши заперечення державного виконавця, судом встановлено.

У відповідності до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження», який є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби.

Цим Законом регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Згідно з ст. 339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

З аналізу вищевказаних норм випливає, що учасник виконавчого провадження має право звернутися до господарського суду з відповідною скаргою тільки на дії чи бездіяльність органів виконавчої служби, вчинені ними під час, у зв`язку та щодо примусового виконання останніми відповідних рішень господарських судів.

Як вбачається з матеріалів скарги, скаржник (ТОВ «Компанія «Нотапс») звернувся до господарського суду Київської області зі скаргою на бездіяльність відділу ДВС у справі № 911/1676/15.

Предметом скарги є оскарження бездіяльності державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ), обумовленої невиконанням вимог Закону України «Про виконавче провадження» щодо вчинення всіх дій з примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 26.06.2015 у справі № 911/1676/15.

Розглядаючи скаргу на дії відділу ДВС, господарським судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві від 13.07.2015 відкрито виконавче провадження № 48109602 з примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 26.06.2015 у справі № 911/1676/15 про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Зоря-Нова» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нотапс» 26 102,00 грн. основного боргу, 2 610,20 грн. штрафу, 5 737,78 грн. пені, 3 916,48 грн. 3 % річних, 10 810,10 грн. інфляційних.

Як вбачається з наданої скаржником інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень від 24.04.2020 у виконавчому провадженні № 48109602 державним виконавцем були винесені постанова про звернення стягнення на майно боржника від 13.07.2015, постанови про арешт майна боржника та звернення стягнення на кошти на рахунках боржника від 02.09.2015, постанова про арешт коштів боржника від 25.11.2015.

25.11.2015 державним виконавцем, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції станом на момент винесення постанови), у зв`язку із відсутністю у боржника майна, винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

Ухвалою господарського суду Київської області від 20.01.2016 у справі № 911/1676/15 скасовано постанову відділу ДВС Шевченківського РУЮ міста Києва від 25.11.2015 про повернення наказу господарського суду Київської області від 26.06.2015 у справі № 911/1676/15 стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою державного виконавця від 16.02.2016 виконавче провадження № 48109602 було відновлено, про що свідчить надана скаржником інформаційна довідка з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень.

У зв`язку із реорганізацією територіальних органів Міністерства юстиції, 11.01.2020 заступником начальника відділу Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) винесено постанову про прийняття до виконання виконавчого провадження № 48109602.

Інших відомостей, за період з 20.11.2019 по 24.04.2020, спрямованих на примусове виконання наказу господарського суду Київської області у справі № 911/1676/15 від 26.06.2015 у виконавчому провадженні № 48109602 у межах та у спосіб визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону подані матеріали не містять.

Представник відділу ДВС в судове засідання 13.05.2020 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, письмових пояснень по суті скарги яка розглядається або доказів вчинення виконавчих дій у межах та у спосіб визначених Законом України «Про виконавче провадження» до суду не надіслав.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За умовами ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Згідно приписів ч. 1 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавчі дії - це заходи примусового виконання, перелік яких міститься в ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання (п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частинами 4-5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

- з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

- накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

- накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку відкритому у порядку, визначеному статтею 35 1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

- здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням;

- викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

- накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

- вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

- у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

- отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком тощо.

Як передбачено ч. 2 ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Згідно ч. 8 ст. 48 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Як передбачено частинами 2, 5 ст. 52 Закону України Про виконавче провадження виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

У разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно.

Крім того, ст. 54 Закону України Про виконавче провадження виконавець має право звернутися за інформацією про дебіторську заборгованість боржника до органів доходів і зборів. Органи доходів і зборів зобов`язані протягом трьох робочих днів з дня одержання відповідної вимоги виконавця надати виконавцю необхідні документи та інформацію.

Відповідно до пункту 6 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 р. № 512/5, під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п. 11 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мінюсту України №512/5 від 02.04.2012, перевірка інформації про наявність боржника, його майна, місця роботи або здійснення опису та арешту майна на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, здійснюється органом державної виконавчої служби, компетенція якого поширюється на територію вчинення таких дій, за дорученням державного виконавця.

Поруч з цим, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

Відповідно до п.п. 2 - 4 розділу IV «Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження», затвердженого наказом Міністерства Юстиції України від 05.08.2016, № 2432/5, до системи в обов`язковому порядку вносяться також відомості про всі документи, отримані на запит державного виконавця, заяви сторін виконавчого провадження, відповіді на них та їх скановані копії.

Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Системи одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія, або одночасно з виготовленням документа, яким оформлюється проведення виконавчої дії.

У разі здійснення виконавчої дії за межами органу державної виконавчої служби (офіса приватного виконавця) відомості про таку дію вносяться до Системи не пізніше наступного робочого дня після її проведення.

Постанови виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою Системи. Виготовлення постанов та інших документів виконавчого провадження не в Системі забороняється.

У разі тимчасової відсутності доступу до Системи (через перебої в електропостачанні тощо), як виняток, допускається виготовлення документів виконавчого провадження без використання Системи з подальшим обов`язковим внесенням таких документів до системи в день усунення причин, що перешкоджали доступу до неї.

Однак, в порушення зазначених норм права в матеріалах справи відсутні відомості про проведення державним виконавцем виконавчих дій в межах відкритого виконавчого провадження № 48109602 за спірний період (з 20.11.2019 по 24.04.2020).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чіжов проти України» (заява № 6962/02) зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у пар. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до п. 9.13. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов`язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги приписи норм чинного законодавства, суд дійшов висновку про задоволення скарги № 24-2/04 від 24.04.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нотапс» на бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ), яка виражена у порушенні періодичності проведення перевірки майнового стану боржника, в порядку визначеному ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі викладеного, керуючись положеннями Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 1-3, 18, 129, 339 - 345 ГПК України, господарський суд, -

постановив:

1. Скаргу № 24-2/04 від 24.04.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нотапс» на бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) задовольнити.

2. Визнати за період з 20.11.2019 по 24.04.2020 неправомірною бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні № 48109602 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 26.06.2015 у справі № 911/1676/15, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій із врахуванням норм Закону України "Про виконавче провадження".

3. Зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 48109602 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 26.06.2015 у справі № 911/1676/15 із врахуванням норм Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Ухвалу підписано - 18.05.2020.

Суддя О.О. Христенко