ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.05.2020 Справа № 905/327/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Хабарової М.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»
доПриватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод»
простягнення 41 160,00 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» про стягнення штрафу у розмірі 41 160,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем здійснено перевезення вантажу у вагоні №60727310 за накладною №51067759. На проміжній станції залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено розбіжності між фактичною масою вантажу у вагоні №60727310 та відомостями, зазначеними у накладній, про що складено комерційний акт №463003/348 від 13.08.2019, у зв`язку з чим позивачем нарахований штраф за невірне зазначення у накладній маси вантажу у розмірі 41 160,00 грн, який він просить стягнути з відповідача.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 17.02.2020 на підставі ст. 174 Господарського процесуального кодексу України позовну заяву Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» було залишено без руху.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 10.03.2020 у справі №905/327/20 після усунення позивачем недоліків позовної заяви, які стали підставою для її залишення без руху, за вказаною позовною заявою відкрито провадження у справі №905/327/20; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

26.03.2020 до суду від позивача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що при прийнятті до перевезення спірних вагонів позивач не заперечував проти ваги, вказаної у залізничній накладній, а тому згідно ст. 110 Статуту залізниць України, залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення до моменту видачі одержувачу. У відзиві на позовну заяву відповідач також просить суд зменшити розмір штрафу за неправильне зазначення маси вантажу до 1 провізної плати.

01.04.2020 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній заперечив щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення штрафу, оскільки вважає, що штраф в даному випадку не є договірною санкцією, а випливає із положень Статуту залізниць України.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач можливістю подання заперечень на відповідь на відзив відповідно до ст. 167 Господарського процесуального кодексу України, не скористався.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, Господарський суд Донецької області

ВСТАНОВИВ:

12.08.2019 зі станції Авдіївка Донецької залізниці Товариством з обмеженою відповідальністю «Авдіївський коксохімічний завод» (вантажовідправник) на адресу вантажоотримувача - Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат іменні Ілліча» на станцію Маріуполь-Сортувальний у вагоні №60727310 за залізничною накладною на групу вагонів №51067759 відвантажено вантаж: кокс доменний (вологий).

При оформленні зазначеної залізничної накладної відповідачем зазначено масу вантажу у вагоні №60727310: нетто - 38 200 кг, тара - 23 400 кг. В накладній також зазначено, що масу визначено на 100-тонних вагонних вагах заводських №950300157/07260R-07-08 вантажовідправником.

13.08.2019 на станції Пологи Придніпровської залізниці складено акт загальної форми №918/1П, відповідно до якого вагон №60727310 подано на переважування.

13.08.2019 на станції Пологи Придніпровської залізниці складено акт загальної форми №2354/В, відповідно до якого при переважуванні вагону №60727310 встановлено, що маса брутто становить 64 920 кг, тара 23 400 кг, нетто 41 520 кг, що більше документа на 3 320 кг.

13.08.2019 на станції Пологи Придніпровської залізниці складено акт загальної форми №3654, відповідно до якого вагон №60727310 відчеплено до контрольного зважування та зазначено про те, що буде дослано за досильною накладною №75938315.

Обставини, які зумовили складання вказаних актів загальної форми також зафіксовано в книзі телеграм, затвердженої наказом Укрзалізниці від 28.04.2005 №105-Ц, станцією Пологи Придніпровської залізниці за №221, №229, №230.

На станції Пологи Придніпровської залізниці був складений комерційний акт №463003/348 від 13.08.2019 з додатком (продовження розділу «Д»), відповідно до якого проведено контрольне зважування вагону №60727310 на справних 150-титонних електронних вагонних вагах №89 станції Пологи Придніпровської залізниці (повірка 04.06.2019) та встановлено наступне: вагон №60727310 за документом вага нетто 38200 кг, фактично при переважуванні брутто 64920 кг, тара 23400 кг, нетто 41520 кг, що більше документу на 3320 кг. У комерційному акті також вказано, що завантаження вантажу «шапкоподібне» вище рівня бортів на 300-400 мм, марковане повздовжньою полосою по всій довжині вапном білого кольору. Виїмки, заглиблення відсутні, окреслення навантаження без порушень. Розвантажувальні люки зачинені на запірний механізм. Перекосу кузову не має, люки закриті. Вагон у технічному стані справний.

Відповідно до технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ) №89 станції Пологи Придніпровської залізниці, власник ЗВВТ ВСП Запорізької дирекції залізничних перевезень ЗВВТ, міжповірочний інтервал - 6 місяців, інтервал між оглядами-перевірками ЗВВТ - 3 місяці. Повірка ваг проводилась 08.08.2019, а огляд-перевірка ваг 04.06.2019, про що свідчать відповідні записи у технічному паспорті ваг.

Позивачем також надано належним чином засвідчену копію виписки з книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах з даними про результати проведеної перевірки маси вантажу у спірному вагоні.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Згідно з п. 10 Правил складання актів комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Тобто приписи п.10 Правил складання актів на виконання ст.129 Статуту залізниць є імперативними щодо суб`єктного складу працівників залізниці, які є уповноваженими особами на підписання комерційних актів, однак, зазначена норма не виключає можливості залучення до складення комерційного акта й інших працівників залізниці, поряд з особами, підписи яких є обов`язковим реквізитами комерційного акта.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.06.2018 у справі №910/3930/17, від 18.06.2018 у справі №910/11397/17 та постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.11.2018 у справі №916/2450/17.

Як вбачається з матеріалів справи, комерційний акт №463003/348 від 13.08.2019 підписано: начальником станції - Чистовим В.Є. , начальником вантажного району - Прокопенко Л.О. , приймальником поїздів - Войтовим А.С .

Позивачем на підтвердження повноважень працівників залізниці на підписання комерційного акту подано до матеріалів позовної заяви: наказ Структурного підрозділу «Запорізької дирекції залізничних перевезень» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» від 02.01.2019 №2 «Щодо призначення відповідальних працівників станції Пологи бути уповноваженими особами на підписання від імені залізниці комерційних актів», робочу інструкцію №9098 приймальника поїздів Войтова Артема Станіславовича , затверджену начальником станції Структурного підрозділу «Запорізької дирекції залізничних перевезень» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» від 21.03.2019.

Відповідно до п. 2.21 робочої інструкції №9098 приймальника поїздів Войтова Артема Станіславовича , затвердженої начальником станції Структурного підрозділу «Запорізької дирекції залізничних перевезень» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» від 21.03.2019, до посадових обов`язків Войтова Артема Станіславовича входить контрольне зважування вагонів та останній має право підпису комерційних актів.

Після зважування та складання комерційного акту на станції Пологи Придніпровської залізниці вагон №60727310 вагон був відправлений за призначенням за накладною №45978715.

По прибуттю на станцію призначення спірного вагону, працівниками залізниці станції призначення Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці в комерційному акті та зроблена відмітка про те, що різниці проти даних комерційного акту виявлено не було.

Згідно з п. 12 Правил складання актів, якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі «Є» комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: «Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено». Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, та фактичної маси вантажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За змістом ст. 307 Господарського кодексу України, ст. 909 Цивільного кодексу України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

У разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами) (ст. 920 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Статтею 6 Статуту залізниць України встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони-одержувача.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення встановлено, що вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Відповідно до ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Аналогічне положення закріплено в п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000.

Згідно з ч. 1 ст. 118 Статуту залізниць України за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Провізна плата за перевезення вантажу у вагоні №60727310 зазначена у накладній №51067759 та складає 8 232,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Посилання відповідача на те, що при прийнятті до перевезення спірних вагонів позивач не заперечував проти ваги, вказаної у залізничній накладній, а тому згідно зі ст.110 Статуту залізниць України несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення до моменту видачі одержувачу, судом не приймається, оскільки згідно з п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерством транспорту України №644 від 21.11.2000, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, суд не надав.

Доказів на підтвердження відсутності вини вантажовідправника у невідповідності відомостей, зазначених у перевізному документі, фактичній масі вагону, відповідачем суду також не надано.

Оскільки саме відповідач, як відправник, визначив масу вантажу, заповнив і підписав накладну, яка є основним перевізним документом, надається залізниці відправником разом з вантажем, і є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, а згідно зі ст. 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, то позов підлягає задоволенню за рахунок відправника - відповідача у справі.

Позивачем, за неправильно зазначену у залізничній накладній №51067759 масу вантажу у вагоні №60727310, нарахований відповідачу штраф відповідачу в розмірі 41160,00грн.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок штрафу, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що вказаний розрахунок здійснено арифметично вірно та у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просить суд зменшити розмір штрафу за неправильне зазначення маси вантажу до 1 провізної плати. В обґрунтування зазначеного клопотання відповідач посилається на здійснення останнім своєї господарської діяльності в м. Авдіївка Донецької області, яка згідно з додатками до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 « 1275-р та наказом Антитерористичного центру при Службі Безпеки України від 07.10.2014 №33/6а «Про визнання районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» входить в перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція та визначена як район проведення антитерористичної операції. З огляду на викладене, зважаючи на вкрай тяжке фінансове становища, інтереси позивача у застосуванні фінансових санкцій, зменшення штрафу на думку відповідача не завдасть йому значної шкоди.

Позивач проти вказаного клопотання заперечив, оскільки вважає, що штраф в даному випадку не є договірною санкцією, а випливає із положень Статуту залізниць України.

Суд зазначає, що відповідно до п. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Тобто, зазначена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).

Згідно з п. 105 Статуту залізниць України залізниці вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Пунктом 122 Статуту залізниць України передбачено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Приписами п. 129 Статуту залізниць України визначено, що обставини, які можуть бути підставою для застосування матеріальної відповідальності за порушення, допущені під час перевезення вантажів залізницею, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Отже, допустимими доказами неправильного зазначення у накладній маси вантажу, відправленого вантажовідправником залізницею до станції призначення для отримання вантажоодержувачем, в розумінні ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, є належно складені працівниками залізниці комерційні акти за наслідком контрольного зважування вантажу, який було здано до перевезення залізницею.

Відтак, недотримання вимог, визначених Статуту залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена пунктами 118, 122 Статуту залізниць України. При цьому, зазначений штраф, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.

В даному випадку санкція не є договірною, а випливає зі зазначених положень Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, якими чітко визначено розмір штрафу.

Дана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/2339/17, від 12.02.2018 у справі №906/434/17.

Тобто зазначений штраф, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом залізниць України не передбачено, а тому підстави для зменшення розміру штрафу відсутні.

Посилання відповідача на правову позицію викладену у рішенні Господарського суду Донецької області від 06.02.2020 у справі №905/28/20, в якому, на думку відповідача, суд зменшив розмір штрафу за наявності подібних обставин, відхиляються судом, оскільки чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку суду при застосуванні норм права враховувати висновки, викладені в рішеннях місцевих судів. Крім того, вказане рішення було прийнято за інших фактичних обставин (з огляду на предмет та підстави позову у вказаній справі), у залежності від яких і застосовувалися судом норми матеріального і процесуального права, правове регулювання у наведеній справі відрізняється від справи, яка розглядається. У справі №905/28/20 розглядався спір про стягнення штрафу з перевізника за несвоєчасну доставку вагонів вантажоодержувачу, а не стягнення з вантажовідправника на користь перевізника штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у перевізному документі. Тобто, правовідносини у справі №905/327/20 та у справі №905/28/20 не є тотожними.

Враховуюче вищенаведене, суд вважає позовні вимоги про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» штрафу за неправильне зазначення у накладній №51067759 маси вантажу у вагоні №60727310 обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

У зв`язку із задоволенням позову, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача та підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (86065, Донецька обл., м. Авдіївка, Проїзд Індустріальний, 1, ідентифікаційний код 00191075) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (49602, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пр-т Дмитра Яворницького, 108, ідентифікаційний код 40081237) штраф у розмірі 41 160 (сорок одна тисяча сто шістдесят) грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Згідно із ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя М.В. Хабарова