ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2020м. ДніпроСправа № 904/975/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г. за участю секретаря судового засідання Вязовської К.В., розглянувши справу

за позовом Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Фізичної особи-підприємця Мухи Ігоря Івановича, м. Дніпро

про стягнення заборгованості в розмірі 117 837,65 грн. за Договором оренди №372-ДКП/14 від 04.11.2014

Представники:

Від позивача Керекеша С.М. - представник

Від відповідача Перепилиця С.В. - адвокат

Від відповідача Муха І.І. фізична особа-підприємець

СУТЬ СПОРУ:

Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Мухи Ігоря Івановича про стягнення заборгованості в розмірі 117 837,65 грн. за Договором оренди №372-ДКП/14 від 04.11.2014.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов Договору оренди в частині повної та своєчасної орендної сплати.

Ухвалою суду від 20.02.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду в засіданні на 17.03.2020.

Ухвалою від 17.03.2020 відкладено розгляд справи на 07.04.2020.

07.04.2020 від відповідача надійшло клопотання про перехід від спрощеного позовного провадження до загального, яке обґрунтовано тим, що в провадженні Господарського суду Дніпропетровської області знаходиться справа № 904/5316/19. Предметом спору у цій справі є визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету міської ради № 46 від 27.11.1991 в частини передачі у власність Виконавчого комітету Дніпровської міської ради м. Дніпро підвалу житлового будинку площею 168,4 кв.м за адресою: м. Дніпро, пр. Газети Правда (Слобожанський), буд. 46. Відповідач зазначає, що предметом спору по справі № 904/5316/19 є об`єкт оренди по Договору оренди № 372-ДКП/14 від 04.11.2014 та рішення по цій справі може вплинути на визнання Договору оренди № 372-ДКП/14 від 04.11.2014 недійсним.

Ухвалою суду від 07.04.2020 заяву Фізичної особі-підприємця Мухи Ігоря Івановича про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення. Продовжено розгляд справи в порядку спрощеного провадження.

Ухвалою суду від 07.04.2020 відкладено судове засідання на 27.04.2020.

22.04.2020 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд зупинити провадження по справі до отримання результатів судової експертизи по справі №904/5316/19 та витребувати у Позивача копії первинних документів - акти приймання-передачі послуг до Договору в період з 01.03.2018 по 03.09.2019.

У відзиві на позов відповідач зазначив, що за позовом Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Господарським судом Дніпропетровської області вже розглядався спір про стягнення заборгованості (що утворилась станом на 28.03.2018) по Договору оренди, та зобов`язання повернути нежитлове приміщення за актом приймання-передачі (справа №№904/1584/18). 31.07.2018 Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області позов задоволено повністю і зобов`язано ФОП Муху Ігоря Івановича повернути нежитлове приміщення за актом приймання передачі, а також оплатити заборгованість.

06.02.2019 Постановою Центрального апеляційного господарського суду Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.2018 року у справі №904/1584/18 залишено без змін.

Відповідач зазначає, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.2018 набрало законної сили 06.02.2019. Саме з цієї дати Відповідач неодноразово звертався до представників Позивача для здійснення процедури повернення майна із користування і підписання акту приймання-передачі. Але, представники Позивача для підписання акту приймання-передачі з`явилися лише 03.09.2019.

За твердженням відповідача, фактично він припинив користування нежитловим приміщенням ще з 06.02.2019, але не міг зобов`язати представників Дніпровської міської ради прийняти його із користування, оскільки позивач умисно ухилявся від підписання акту приймання-передачі щоб реалізувати своє право нарахування орендної плати до моменту підписання акту прийому-передачі.

Також відповідач зазначив, що позивач за період з 01.03.2018 року по 03.09.2019 року повинен був щомісячно виставляти акти виконаних робіт, оскільки факт користування об`єктом оренди підтверджується первинним документом. Таких документів на адресу Відповідача не надходило, отже, на думку відповідача, господарська операція вважається непідтвердженою.

Крім того, відповідач вказав на те, що в провадженні Господарського суду Дніпропетровської області знаходиться справа №904/5316/19. Предметом спору по даній справі є визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету міської ради №46 від 27.11.1991 р. в частині передачі у власність Виконавчого комітету Дніпровської міської ради м. Дніпро підвалу житлового будинку площею 168,4 кв.м за адресою: м. Дніпро, пр. Газети Правда (Слобожанський), буд.46.

Відповідач вказує, що саме предмет спору по справі №904/5316/19 є об`єктом оренди по Договору оренди №372-ДКП/14 від 04.11.2014р. і рішення по цій справі може вплинути на визнання Договору оренди №372-ДКП/14 від 04.11.2014р. недійсним.

Ухвалою суду від 13.01.2020 у справі №904/5316/19 призначено судову експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експерти. На вирішення експерта поставлено наступне питання: - чи є об`єкт допоміжним приміщенням, яке призначене для забезпечення належної експлуатації житлового будинку в цілому, що до наступного об`єкта нерухомого майна: нежитлове приміщення № IX поз. 1-20 площею 176,1 кв. м, за адресою: м. Дніпро просп. Слобожанський, буд. 46?

Відповідач вважає, що результати експертизи, призначеної у справі №904/5316/19, можуть бути вагомим доказом встановлення повних обставин справи, а також для підтвердження суми заборгованості по Договору, у зв`язку з чим просив суд зупинити провадження по справі до отримання результатів судової експертизи по справі №904/5316/19.

Ухвалою від 27.04.2020 відкладено судове засідання на 13.05.2020.

05.05.2020 позивач надав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.2018 по справі № 904/1584/18, залишеним без змін Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 06.02.2019, відповідача зобов`язано повернути об`єкт оренди.

Позивач зазначає, що відповідач не виконував в добровільному порядку рішення суду та неодноразово уникав повернення майна, про що було складено акт державного виконавця Якименко А.О. від 24.05.2019 з зазначенням наступної дати виконання дій на 30.05.2019.

Таким чином, Муха І.І. неодноразово ухиляється від повернення об`єкту оренди, і тільки 03.09.2019 об`єкт оренди повернуто, про що підписано акт приймання-передачі на підставі акту державного виконавця від 03.09.2019.

Щодо зазначеної у відзиві інформації про фактичне невикористання майна, неодноразового звернення відповідача до позивача для повернення майна, ухиляння позивача від підписання акту приймання-передачі, то позивач зазначає, що вона не підтверджена жодним документом відповідача.

Крім того, позивач зазначив, що розрахунок заборгованості проводився по 03.09.2019.

Також позивач звертає увагу на те, що акт приймання-передачі в оренду нежитлового приміщення площею 176,1 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 складено 04.11.2014. Акт приймання-передачі зазначеного приміщення з оренди складено 03.09.2019.

Позивач зазначає, що законодавством та договором не передбачено складання актів виконаних робіт (послуг) для розрахунків щодо оренди нерухомого майна.

У відповіді на відзив позивач вказує на те, що предметом цього позову є заборгованість яка утворилась станом на 03.09.2019 внаслідок несплати у повному обсязі нарахувань за договором оренди який припинив дію, та яка не спростовується відповідачем, та підтверджується матеріалами справи.

Предметом розгляду справи № 904/5316/19 є позовні вимоги ОСББ "Правда 46" до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради та територіальної громади міста в особі Дніпровської міської ради про визначення недійсними та скасування рішення та свідоцтва про право власності на приміщення.

Таким чином, у разі скасування державної реєстрації права власності територіальної громади внаслідок задоволення позову ОСББ "Правда 46", якого на момент укладення договору оренди № 372-ДКП/14 взагалі не існувало, дана обставина жодним чином не вплине на договірні зобов`язання сторін.

Ухвалою від 13.05.2020 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до отримання результатів судової експертизи по справі № 904/5316/19, відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про витребування у позивача Актів приймання-передачі послуг до Договору в період з 01.03.2018 по 03.09.2019 та у судовому засіданні оголошено перерву до 19.05.2020.

18.05.2020 відповідач надав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що відповідач готовий був повернути об`єкт оренди орендодавцю і неодноразово звертався до останнього з проханням підписати акт приймання-передачі, але позивач не сприяв виконанню рішення суду. В неузгоджений з відповідачем час 24.05.2019 представники позивача зателефонували відповідачеві та повідомили, про те, що знаходяться біля об`єкту оренди разом з державним виконавцем та готові підписати акт прийому-передачі. Але на той момент відповідач знаходився в іншому місті та не міг фізично дістатися до м. Дніпра найближчим часом. У зв`язку з цим наступна дата виконання дій була назначена на 30.05.2019, але цього дня ні представники позивача, ні державний виконавець для підписання акту приймання -передачі не з`явилися.

Акт приймання-передачі підписано лише 03.09.2020.

Також відповідач зазначає, що він припинив свою діяльність в об`єкті оренди ще з лютого 2018 року. Про що свідчить витяг з розпорядження № 75-р від 15.02.2018 про анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та (або) тютюновими виробами суб`єктами господарювання, довідка від 07.02.2018 про скасування реєстрації реєстратора розрахункових операцій, довідка від 08.02.2018 про закриття рахунку в ПАТ КБ "Приватбанк". Таким чином, господарська діяльність в об`єкті оренди вестися не могла. А з 06.02.2019, після відмови у задоволенні апеляційної скарги, відповідач остаточно припинив користування об`єктом оренди та всіляко сприяв поверненню об`єкта оренди позивачеві.

Позивач у судовому засіданні 19.05.2020 підтримав позовні вимогу у повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив.

Судовий процес фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні 19.05.2020 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд встановив.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ:

Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин, пов`язаних з укладенням договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста № 372-ДКП/14 від 01.11.2014, строку дії цього договору, умов та строків оплати за орендоване приміщення та встановлення факту неналежного виконання відповідачем умов договору в частині оплати за орендоване приміщення.

04.11.2014 року між Департаментом корпоративних прав та правового забезпечення Дніпровської міської ради, правонаступником якого є Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради (далі - позивач, орендодавець) та Фізичною особою -підприємцем Мухою Ігорем Івановичем (далі - відповідач, орендар) укладений договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста № 372-ДКП/14 (далі - договір).

З метою ефективного використання комунального майна орендодавець на підставі рішення міської ради від 21.03.07 № 41/11 із змінами та доповненнями передає, а орендар приймає в строкове платне користування комунальне нерухоме майно нежитлові приміщення (надалі - об`єкт оренди) загальною площею 176,1 кв.м. (в т.ч. 25,2; 143,6 та 7,3 кв.м), розташовані за адресою: АДРЕСА_2 у підвалі 5-ти поверхового будинку, вартість яких, згідно з незалежною оцінкою, становить 568 803 грн. (в т.ч. 81 396; 463 828 та 23 579 грн.) без ПДВ, що перебувають на балансі КВЖРЕП Індустріального району, для використання під розміщення кафе, що не здійснює продаж товарів підакцизної групи - 143,6 кв.м та офіс - 7,3 кв.м.

Використання об`єкту оренди не за цільовим призначенням забороняється (п. 1.1. договору).

Пунктом 2.1. договору передача нерухомого комунального майна (об`єкт оренди) в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на цей об`єкт оренди. Власником майна (об`єкта оренди) залишається територіальна громада мста Дніпропетровська (в особі міської ради), а орендар користується ним протягом строку оренди.

Відповідно до п. 2.2. договору орендар вступає у строкове платне користування об`єктом оренди з дати підписання сторонами цього договору та акту приймання-передачі об`єкта оренди.

Згідно п. 2.3. договору передача об`єкта оренди в оренду здійснюється за вартістю згідно з незалежною оцінкою, проведеною станом на 23.07.2014 на підставі акта приймання-передачі об`єкта оренди, підписаного балансоутримувачем, орендодавцем та орендарем.

У разі припинення цього договору об`єкт оренди повертається протягом 5 календарних днів з дати припинення цього договору (п. 2.5. договору).

У відповідності до п. 2.6. договору орендар зобов`язаний повернути об`єкт оренди за атом приймання-передачі об`єкта оренди, підписаним балансоутримувачем, орендодавцем та орендарем. Майно вважається повернутим з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі об`єкта оренди.

Обов`язок щодо складання акта приймання-передачі при передачі об`єкта в оренду покладається на балансоутримувача, а при поверненні об`єкта з оренди - на орендаря (п. 2.7. договору).

Пунктом 3.1. договору встановлено, що розрахунок орендної плати здійснюється за Методикою розрахунку і порядку використання плати за оренду комунального нерухомого майна затвердженою міською радою.

Розмір орендної плати відповідно до розрахунку орендної плати, що є невід`ємною частиною цього договору, становить 4586,64 грн. без ПДВ /базова за вересень місяць 2014 рік/.

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється згідно з чинним законодавством та в повному обсязі спрямовується орендарем на рахунок балансоутримувача.

Орендна плата за перший місяць оренди визначається шляхом коригування розміру орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першого числа наступного за базовим місяця до останнього числа першого місяця оренди починаючи з жовтня місяця 2014 року.

У платіжному дорученні обов`язково зазначити, номер договору оренди, дату укладення та назву орендаря (п. 3.2. договору).

Відповідно до п. 3.3. договору за користування об`єктом оренди орендар сплачує орендну плату, яку спрямовує:

- 50% від загальної суми орендної плати у розмірі 2 293,32 грн. до загального фонду міського бюджету.

- 50 % від загальної суми орендної плати у розмірі 2 293,32 грн. на рахунок балансоутримувача об`єкта оренди.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць (п. 3.4. договору).

Орендна плата сплачується орендарем щомісяця у термін не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, і не залежить від наслідків господарської діяльності орендаря.

Орендна плата сплачується орендарем за весь час фактичного використання об`єкта оренди до дати підписання акта приймання-передачі об`єкта оренди, включно (абз. 1,2 п. 3.5. договору).

Пунктом 3.6. договору встановлено, що кошти (орендна плата), які сплачує орендар після закінчення строку договору оренди до підписання акту приймання-передачі не є підставою вважати договір автоматично продовженим на новий термін.

Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується відповідно до чинного законодавства України, з урахуванням штрафних санкцій, у співвідношенні, визначеному п. 3.3. цього договору (п. 3.8. договору).

Відповідно до п. 5.2. орендар зобов`язаний своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату за весь час фактичного використання об`єкта оренди до дати підписання акта приймання-передачі об`єкта оренди, включно.

Орендар зобов`язаний у разі припинення цього договору протягом 5 календарних днів з дати припинення повернути об`єкт оренди за актом приймання-передачі, підписаним балансоутримувачем, орендодавцем та орендарем, у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати балансоутримувачу збитки у разі погіршення стану або втрат (повної або часткової) об`єкта оренди з вини орендаря. Один екземпляр такого акту приймання-передачі надається орендодавцю (п. 5.5. договору).

Пунктом 9.6. договору встановлено, що контроль за своєчасним надходженням орендної плати, що надходить балансоутримувачу, наявністю, станом , фактичним і цільовим використанням переданого в оренду майна, згідно з цим договором, здійснює балансоутримувач цього майна.

Цей договір діє з 04.11.2014 по 21.10.2017 включно (п. 10.1. договору).

На виконання умов договору, 04.11.2014 сторонами підписано Акт приймання-передачі майна в оренду (а.с. 20 на звороті).

Відповідно до Рішення Дніпропетровської міської ради № 29/6 від 13.04.2016 орендар зобов`язаний сплачувати 70% від загальної суми орендної плати на користь орендодавця до міського бюджету та 30% від загальної суми орендної плати на рахунок балансоутримувача об`єкта оренди починаючи з 20.04.2016.

У зв`язку з неналежним виконанням Фізичною особою-підприємцем Мухою Ігорем Івановичем вимог зазначеного договору щодо сплати орендної плати та повернення орендованого майна за актом приймання -передачі з оренди у зв`язку з закінченням строку дії договору, керівник Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради, в особі Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради змушений був звернувся з позовом до Господарського суду Дніпропетровської області про стягнення заборгованості в розмірі 123 922, 86грн. та зобов`язання повернути нежитлове приміщення за актом приймання-передачі.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.2018 у справі № 904/1584/18 стягнуто з Фізичної особи-підприємця Мухи Ігоря Івановича на користь місцевого бюджету в особі Дніпровської міської ради в особі Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради заборгованість за оренду комунального майна у розмірі 123 922 грн. 86 коп.

Зобов`язано Фізичну особу-підприємця Муху Ігоря Івановича повернути на користь місцевого бюджету в особі Дніпровської міської ради в особі Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради нежитлове приміщення загальною площею 176, 1 кв.м., розташоване у підвалі 5-ти поверхового будинку за адресою: м. Дніпро, проспект Слобожанський, 46 за актом приймання-передачі відповідно до умов договору оренди №372-ДКП/14 від 04.11.2014.

06.02.2019 Постановою Центрального апеляційного господарського суду рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.2018 року у справі №904/1584/18 залишено без змін.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.2018 набрало законної сили 06.02.2019.

03.09.2019 сторонами підписано акт приймання-передачі, відповідно до якого об`єкт оренди повернуто балансоутримувачу (а.с. 23).

Оскільки відповідач повернув майно за актом приймання-передачі лише 03.09.2019, то позивач нарахував йому орендну плату за період з 01.03.2018 по 03.09.2019 у сумі 110 695,66 грн., що і стало причиною звернення позивача з позовом до суду.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову на підставі наступного.

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької діяльності.

Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Частиною 1 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.2018 у справі № 904/1584/18 встановлено, що строк дії спірного договору оренди закінчився 21.10.2017.

Вказаним рішенням стягнуто суму боргу за період з червня 2015 року по лютий 2018 року.

Відповідно до частини 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Доказів продовження дії договору оренди позивачем суду не надано.

Як зазначалось вище, відповідач повернув об`єкт оренди лише 03.09.2019 за актом приймання передачі.

За розрахунком позивача несплачена сума заборгованості відповідача за договором оренди за період з 01.03.2018 по 03.09.2019 складає 110 695,66 грн.

Доказів оплати заборгованості відповідач не надав, доводи, наведені позивачем в обґрунтування позову, не спростував.

За викладеного, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 110 695,66 грн.

Крім основного боргу позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 7 141,99 грн. за період з 19.02.2019 по 19.02.2020.

Відповідно до п. 9.2. договору за несвоєчасну сплату суми орендної плати орендар зобов`язаний сплати пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від несплаченої суми орендної плати за кожен день прострочення платежу у співвідношенні, визначеному у п. 3.3. цього договору.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України неустойка є однією з видів забезпечення виконання зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 547 та п. 1 ч. 2 ст. 551 ЦК України правочин, щодо забезпечення виконання зобов`язання (в тому числі щодо неустойки) вичиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи-суб`єкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

З зазначених норм права суд вбачає, що підставою для нарахування пені є укладений між сторонами договір, або пряма норма права, яка вказуватиме про застосування пені і в якому розмірі.

Аналогічна правова позиція знайшла своє відображення в ч. 4 п. 2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", так, нарахування пені у відповідному відсотковому розмірі від суми простроченого платежу передбачено статтею 14 Закону України "Про державний матеріальний резерв", ст. 36 Закону України "Про телекомунікації", ст. 1 Закону України "Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій". У такий випадок нарахування пені здійснюється не за Законом України "Про відповідальність за невиконання грошових зобов`язань", а на підставі спеціального нормативного акту, який регулює відповідні правовідносини. Наведене не виключає можливості покладення на боржника також і відповідальності, передбаченої частиною другою ст. 625 ЦК України за невиконання грошового зобов`язання.

Суд зазначає, що п. 9.2 договору передбачено, що за несвоєчасну сплату суми орендної плати орендар зобов`язаний сплати пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від несплаченої суми орендної плати за кожен день прострочення платежу у співвідношенні, визначеному у п. 3.3. цього договору, водночас даним пунктом не передбачена умова нарахування штрафних санкцій у вигляді пені, після припинення дії договору.

З урахуванням викладеного, позивачем не надано суду доказів існування правовідносин у період з 19.02.2019 по 19.02.2020, на підставі яких можна нараховувати відповідачу штрафні санкції (пеню).

Як встановлено вище, договір припинив свою дію 21.10.2017, відтак у суду відсутні правові підстави, для стягнення з відповідача на користь позивача пені за період з 19.02.2019 по 19.02.2020 у сумі 7 141,99 грн., оскільки договір припинив свою дію.

За таких обставин, суд відмовляє в задоволенні позову в частині стягнення пені у сумі 7 141,99 грн. нарахованої за період з 19.02.2019 по 19.02.2020.

Суд не приймає посилання відповідача на те, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.2018, набрало законної сили 06.02.2019 та саме з цієї дати відповідач неодноразово звертався до представників позивача для здійснення процедури повернення майна із користування і підписання акту приймання-передачі. Але представник позивача для підписання акту приймання-передачі з`явився лише 03.09.2019. Фактично відповідач припинив користуватися нежитловим приміщенням ще 06.02.2019, але не міг зобов`язати представників позивача прийняти його із користування, з тих підстав, що в підтвердження викладеного відповідач не надав жодного доказу, натомість позивачем до відповіді на відзив надано докази невиконання рішення суду у справі № 904/1584/18 про повернення об`єкта з оренди, а саме акт державного виконавця Якименко А.О. від 24.05.2019 з зазначенням наступної дати виконавчих дій на 30.05.2019 (а.с. 85).

Щодо обґрунтування кожного доказу суд зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

На підставі викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню зі стягненням з відповідача на користь позивача заборгованість з орендної плати 01.03.2018 по 03.09.2019 у сумі 110 695,66 грн.

В частині стягнення пені у сумі 7 141,99 грн. слід відмовити.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 73, 74, 86, 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради до Фізичної особи-підприємця Мухи Ігоря Івановича про стягнення заборгованості в розмірі 117 837,65 грн. за Договором оренди №372-ДКП/14 від 04.11.2014 - задовольнити частково.

Стягнути Фізичної особи-підприємця Мухи Ігоря Івановича ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, просп. Д. Яворницького, 75, ) суму основного боргу у розмірі 110 695,66 грн. та 1 974,60 грн. - витрат по сплаті судового збору, про що видати наказ, після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення пені у сумі 7 141,99 грн. - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням частини четвертої розділу Х "Прикінцеві положення" цього Кодексу.

Повне рішення складено 25.05.2020

Суддя Н.Г. Назаренко