ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20.05.2020 Справа № 914/1156/20

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Матвіїва Р.І.

розглянув заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна», м. Львів,

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Приватного підприємства «Компанія Дуоком» заборгованості в сумі 3 739,90 грн. по договору про надання послуг з вивезення (збирання, зберігання і перевезення) твердих побутових відходів № 26/Кн.м./18-к від 20.03.2018 року, з яких 1 703,12 грн. сума основного боргу, 1 703,12 грн. пеня, 210,74 грн. інфляційні втрати, 136,92 грн. 3 % річних.

15.05.2020 року до Господарського суду Львівської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Приватного підприємства «Компанія Дуоком» заборгованості в сумі 3 739,90 грн. по договору про надання послуг з вивезення (збирання, зберігання і перевезення) твердих побутових відходів № 26/Кн.м./18-к від 20.03.2018 року. На підтвердження заявлених вимог долучено договір 26/Кн.м./18-к від 20.03.2018 року, додаток № 1 до договору «Розрахунок обсягу і вартості послуг з вивезення побутових відходів», картку рахунку 361 за 01.03.2018 - 11.05.2020, рішення Львівської міської ради № 675 від 04.08.2017 року з додатками 1-4, розрахунки суми основного боргу, пені, інфляційних втрат і 3% річних.

Розглянувши подану заяву, суд доходить висновку про відсутність підстав для її задоволення у зв`язку з наступним.

Згідно з ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 155 Господарського процесуального кодексу України під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Однак, разом з цим, Господарським процесуальним кодексом України встановлено певні вимоги до заяви про видачу судового наказу. Так, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України підставою для відмови у видачі судового наказу може бути та обставина, що із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Так, як вбачається із поданої заяви, заборгованість, заявлена до стягнення, виникла внаслідок порушення умов договору № 26/Кн.м./18-к від 20.03.2018 року про надання послуг з вивезення (збирання, зберігання і перевезення) твердих побутових відходів, що підтверджується, за твердженнями заявника, даними бухгалтерського обліку - карткою рахунку 361 за 01.03.2018 - 11.05.2020 контрагента Приватне підприємство «Компанія Дуоком».

Проте, із наданих документів вбачається, що договір № 26/Кн.м./18-к від 20.03.2018 року укладено заявником із ОСОБА_1 , без будь-якої вказівки, що така особа діє від імені Приватного підприємства «Компанія Дуоком». Із картки рахунку 361 за 01.03.2018 - 11.05.2020 вбачається, що контрагентом є ФОП ОСОБА_1, а не Приватне підприємство «Компанія Дуоком», як вказує у тексті заяви заявник, і не ОСОБА_1 , як вказано в договорі від 20.03.2018 року.

Жодних пояснень щодо невідповідності особи контрагента у наданих суду документа заявник у заяві про видачу судового наказу не зазначає та не обґрунтовує. Зазначені розбіжності не дають суду підстав стверджувати про наявність у визначеного заявником боржника Приватного підприємства «Компанія Дуоком» заборгованості по договору про надання послуг з вивезення (збирання, зберігання і перевезення) твердих побутових відходів № 26/Кн.м./18-к від 20.03.2018 року на підстав наданих заявником документів.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи наведене, суд вважає, що до заяви про видачу судового наказу не долучено документів, які б підтверджували виникнення у заявника права на отримання від Приватного підприємства «Компанія Дуоком» грошових коштів у сумі 3 739,90 грн. як заборгованість по договору про надання послуг з вивезення (збирання, зберігання і перевезення) твердих побутових відходів № 26/Кн.м./18-к від 20.03.2018 року

Одночасно суд звертає увагу заявника, що згідно з ч. 1 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. ст. 147, 150, 151, 152, 153 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінера Україна» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Приватного підприємства «Компанія Дуоком» заборгованості в сумі 3 739,90 грн. по договору про надання послуг з вивезення (збирання, зберігання і перевезення) твердих побутових відходів № 26/Кн.м./18-к від 20.03.2018 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню в апеляційному порядку, визначеному ст. ст. 255, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Матвіїв Р.І.