ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.05.2020 Справа №905/535/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Калітіній К.А.,

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, , в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця», м.Дніпро, ,

до відповідача, Державного підприємства «Торецьквугілля», м.Торецьк Донецької обл., ,

про стягнення 37 695,00грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився, -

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство «Українська залізниця», м.Київ, в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця», м.Дніпро, звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою №НЮС-01/82 від 17.03.2020 до Державного підприємства «Торецьквугілля», м.Торецьк Донецької області, про стягнення штрафу у розмірі 37 695,00грн. за неправильно зазначену у накладній масу вантажу на підставі ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України.

З дотриманням приписів ст.32 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/535/20 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 23.03.2020 прийнято позовну заяву №НЮС-01/82 від 17.03.2020 до розгляду та відкрито провадження у справі №905/535/20; визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання призначено на 21.04.2020; встановлено строк позивачу для надання: відповідно до ст.ст.166, 251 Господарського процесуального кодексу України відповіді на відзив до 21.04.2020; встановлено строк відповідачу для надання: відповідно до ст.ст.165, 251 Господарського процесуального кодексу України відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову у строк до 14.04.2020, але не пізніше 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду до початку судового засідання. Явка сторін у судове засідання не вимагалась.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що у жовтні 2019 зі станції Кривий Торець Донецької залізниці відправником Державним підприємством «Торецьквугілля» здійснено відправлення вантажу - вугілля кам`яне марки ж-жирний у вагоні №53546180 згідно залізничної накладної №52245446 на станцію Авдіївка Донецької залізниці, одержувач вантажу - ПрАТ «Авдіївський КХЗ». При проходженні вагону №53546180 через станцію Павлоград-1 Придніпровської залізниці на підставі ст.24 Статуту залізниць України проведено перевірку маси вантажу, за результатами якого виявлена різниця у дійсній вазі вказаного вагону та зазначеній відповідачем у залізничній накладній №52245446, а отже неправильно вказано останнім дані вантажу, внаслідок чого виникли підстави для нарахування штрафу.

На підтвердження викладених обставин позивач надав у копіях: залізничні накладні №52245446, 45356094, комерційний акт №454502/39/293 від 27.10.2019, акт загальної форми №113 від 27.10.2019, виписка із книги обліку контрольних зважувань, технічний паспорт засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ) №10 від 12.12.2018, посадова інструкція заступника начальника станції Павлоград-1 (ІІ классу) ОСОБА_1 , робоча інструкція прийомоздавальника вантажу та багажу виробничо-технологічного підрозділу станція Павлоград-1 структурного підрозділу «Дніпровська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» ОСОБА_2 , наказ залізниці №289 від 29.12.2018 «Про призначення відповідальних осіб, які мають право підпису комерційних актів», виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо головного підприємства позивача, документи у підтвердження повноважень представників позивача.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.3 Закону України «Про залізничний транспорт», ч.5 ст.307 Господарського кодексу України, ст.ст.2, 5, 6, 23, 24, 37, 118, 122, 129 Статуту залізниць України, п.10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, п.1.1 розділу 4, п.2.1, п.2.3. Правил оформлення перевізних документів, п.5, п.11, п.28 Правил приймання вантажів до перевезення.

21.04.2020 оголошено перерву у судовому засіданні на підставі ч.2 ст.216 Господарського процесуального кодексу України по 19.05.2020, про що повідомлено сторін відповідною ухвалою суду. Постановлено відповідачу надати відзив на позовну заяву у строк дії карантину, але не пізніше 15 днів з моменту його закінчення; позивачу надати відповідь на відзив у строк до 19.05.2020, у разі отримання відзиву на позовну заяву за станом на цю дату.

30.04.2020 від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив №10/378 від 22.04.2020 на позовну заяву, за змістом якого відповідач погоджується з штрафними санкціями у розмірі 37695,00грн. та просить суд зменшити їх розмір, задовольнити позовні вимоги частково в однократному розмірі від провізної плати за вагон, а саме у сумі 7539,00грн. До відзиву додано копію довіреності №1-14/2964 від 28.12.2019 у підтвердження повноважень представника відповідача.

Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи (оголошення перерви) та існуючою можливість розглянути спір у цьому судовому засіданні.

Дослідив матеріали справи та оцінив подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку щодо такого.

За приписами статті 7 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Згідно ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання згідно зі ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного Кодексу України за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України, підтверджується складанням транспортної накладної.

Відповідно до ст.6 Статуту залізниць України накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

У жовтні 2019 року на адресу ПрАТ «Авдіївський КХЗ», 86065, Донецька обл., м.Авдіївка, пр.Індустріальний, 1, зі станції Кривий Торець Донецької залізниці на станцію Авдіївка Донецької залізниці відбулось відвантаження за залізничною накладною №52245446, зокрема, у вагоні №53546180 вантажу - вугілля кам`яне марки ж-жирний, насипом.

При оформленні зазначеної залізничної накладної №52245446 у вагоні №53546180 відповідачем вказано масу вантажу нетто 69000кг.

Як свідчить розділ 26 та 28 вищевказаної накладної, маса вантажу визначена відправником на вагонних вагах (150т), заводський №602.

Згідно з п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

При проходженні вагону №53546180 через станцію Павлоград-1 Придніпровської залізниці виявлено, що маса вантажу у зазначеному вагоні не відповідає масі, вказаній відправником у накладній №52245446, про що був складений акт загальної форми №113 від 27.10.2019, з якого вбачається, що вагон затриманий для складання актового матеріалу.

На станції Павлоград-1 Придніпровської залізниці за результатами контрольного переважування вагону №53546180 складено комерційний акт №454502/39/293 від 27.10.2019, відповідно до якого зважування проводилось без відчеплення при повній зупинці на справних 150т вагонних вагах №10 станції Павлоград-1 Придніпровської залізниці (протокол випробування 29.11.2018) прийомоздавальником ОСОБА_2 , у присутності в.о. ДС ОСОБА_1 , приймальника поїздів ОСОБА_3 , СК-З Синельникове1 ОСОБА_4 зважування проводилось двічі. Виявлено, що при зважуванні у вагоні №53546180 вага брутто складає 83800кг., тара з документу - 22500кг., нетто - 61300кг., що менше документа на 7700кг.

У розділі «Д» комерційного акту також відображено, що навантаження у вагоні нижче бортів 0,4-0,6мм., маркування рідке тирсою, маркування не порушено, без поглиблень та виїмок. Вагон в технічному відношенні справний, без дверний, люка щільно зачинені, течі та слідів течі вантажу не має. Начальник вантажного району по штату відсутній.

Акт підписано виконуючим обов`язки начальника станції ОСОБА_1 , прийомоздавальником ОСОБА_2. , приймальником поїздів ОСОБА_3 , начальник вантажного району по штату відсутній.

Згідно технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки (зввт) №10 від 12.12.2018 вагонних ваг станції Павлоград-1Придніпровської залізниці, відміткою у паспорті підтверджено, що періодична повірка ваг здійснена 27.11.2019, наступний плановий термін технічного обслуговування ваг не пізніше 27.05.2020.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Беручи до уваги представлені суду позивачем документи у підтвердження повноважень осіб, які здійснювали зважування та підписали комерційний акт, суд встановив, що комерційний акт №454502/39/293 від 27.10.2019 підписаний належними особами у відповідності до п.10 Правил складання актів.

Вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, порушення вимог останніх не встановлено.

Відповідно до п.12 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р, якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі «Є» комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: «Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено». Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається.

При невідповідності відомостей, вказаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт.

У розділі «Є» комерційного акту №454502/39/293 від 27.10.2019 міститься відмітка станції призначення залізниці наступного змісту: «Під час перевірки вантажу різниці проти цього акта не виявлено».

Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст.2 Статуту).

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (ст.5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №863/5084 від 24.11.2000, а також ст.23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п.2.1. та п.2.2., графи Маса вантажу, визначена відправником, кг та Спосіб визначення маси заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст.37 Статуту та п.5. Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно ч.1 ст.129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у ст.129 Статуту визначено складання комерційного акту.

Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній №52245446, засвідчено належним доказом комерційним актом №454502/39/293 від 27.10.2019.

Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України за №644 від 21.11.2000 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 №863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Тобто, чинне законодавство України пов`язує застосування до вантажовідправника наслідків встановлених ст.118 Статуту залізниць України із фактом неправильного зазначення певних відомостей у накладній, зокрема, маси вантажу.

Враховуючи дане, предметом дослідження є встановлення такого порушення.

Як вбачається зі змісту відзиву №10/378 від 22.04.2020 на позовну заяву, відповідач погоджується з невідповідністю фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена у накладній №52245446.

Доказів на підтвердження відсутності вини вантажовідправника у невідповідності відомостей у перевізному документі фактичній масі вантажу у спірних вагонах суду не надано.

Відтак, судом встановлено наявність підстав для застосування відповідальності, передбаченої вищеозначеним нормативним актом.

Окрім того, при застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки.

Відповідно до ст.118 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню у п`ятикратному розмірі провізної плати.

Виходячи з того, що провізна плата за перевезення вантажу у спірному вагоні складає 7539,00грн., позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення з відповідача штраф в сумі 37695,00грн.

Судом встановлено, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним, та відповідає ст.ст.118, 122 Статут залізниць України.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій суд зазначає, що в даному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає із зазначених положень Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає права, обов`язки і відповідальність залізниці, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку чітко визначена ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України. Підстав вважати такий штраф надмірно великим у порівнянні з допущеним правопорушенням у суду немає, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.

Аналогічна за змістом позиція міститься у висновках Верховного Суду за результатом розгляду досліджуваного питання, зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.02.2019 по справі №914/2339/17.

Відтак, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу.

З огляду на таке, позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» до Державного підприємства «Торецьквугілля» підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.4, 7, 13, 42, 73-81, 86, 129, 233, 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця», м.Дніпро, до Державного підприємства «Торецьквугілля», м.Торецьк Донецької обл., про стягнення штрафу за неправильно зазначену у накладній масу вантажу у розмірі 37 695,00грн., задовольнити.

2.Стягнути з Державного підприємства «Торецьквугілля» (85200, Донецька область, місто Торецьк, вулиця Дружби, будинок 19, , банківські реквізити не вказано) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м.Київ, вул.Тверська, б.5, ) в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (49602, м.Дніпро, Кіровський район, пр-т Дмитра Яворницького, б.108, , банківські реквізити п/НОМЕР_1, в АТ «Ощадбанк», МФО 300465, , отримувач: філія «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» АТ «Укрзалізниця») штраф у розмірі 37 695,00грн.

3. Стягнути з Державного підприємства «Торецьквугілля» (85200, Донецька область, місто Торецьк, вулиця Дружби, будинок 19, , банківські реквізити не вказано) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м.Київ, вул.Тверська, б.5, ) в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (49602, м.Дніпро, Кіровський район, пр-т Дмитра Яворницького, б.108, , банківські реквізити: п/НОМЕР_2, філія Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 305482, , отримувач: регіональна філія «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця») відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 2 102,00грн.

4.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5.В судовому засіданні 19.05.2020 ухвалено рішення (вступна та резолютивна частини рішення).

6.Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Звернути увагу сторін на п.4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України (зміни, внесені згідно із Законом №540-IX від 30.03.2020).

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

7.Повний текст судового рішення складено 25.05.2020.

Суддя О.В. Кротінова