У Х В А Л А

19 травня 2020 року Справа № 913/285/20

Провадження №1/913/285/20

Господарський суд Луганської області у складі судді Зюбанової Н.М., розглянувши матеріали за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю Луганськгаз Збут, м. Сєвєродонецьк Луганської області

до відповідача Державного закладу Луганський національний університет імені Тараса Шевченка, м. Старобільськ Луганської області в особі відокремленого підрозділу Рубіжанський політехнічний коледж імені О.Є. Порай-Кошиці Луганського національного університету імені Тараса Шевченка, м. Рубіжне Луганської області

про стягнення 230159 грн. 74 коп.

в с т а н о в и в:

Так, Товариство з обмеженою відповідальністю Луганськгаз Збут звернулось до Господарського суду Луганської області з позовом до Державного закладу Луганський національний університет імені Тараса Шевченка в особі відокремленого підрозділу Рубіжанський політехнічний коледж імені О.Є. Порай-Кошиці Луганського національного університету імені Тараса Шевченка про стягнення 230159 грн. 74 коп. боргу за договором на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (для забезпечення потреб установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів) від 23.01.2019 № 2019/Б-СЕВ/8.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем п. 4.2 вказаного договору, за умовами якого оплата газу здійснюється споживачем до 10 числа місяця наступного за розрахунковим місяцем та з урахуванням підписаних актів приймання-передачі природного газу.

Факт постачання природного газу у червні та листопаді 2019 року підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 30.06.2019 № 6663 на суму 4449 грн. 72 коп., від 30.11.2019 № 7430 на суму 225710 грн. 02 коп. та наступними копіями виставлених рахунків: № 3981 від 31.01.2020, № 17499 від 30.11.2019.

Оскільки відповідач оплату за постачання природного газу на порушення п. 4.2 договору не здійснив, утворилась заборгованість у сумі 230159 грн. 74 коп. та позивач звернувся до суду.

Розглянувши позовні матеріали, господарський суд дійшов висновку, що позовну заяву оформлено з дотриманням вимог ст. 162 ГПК України, до неї додано усі документи, передбачені ст. 164 ГПК України, а тому немає підстав для її повернення чи відмови у відкритті провадження.

Згідно з частинами першою та п`ятою статті 12 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження та позовного провадження (загального або спрощеного).

Зокрема, загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, зокрема, ті, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 5 ст. 12 ГПК України), крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 247 ГПК України, при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; категорію та складність справи тощо.

Судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення 230159 грн. 74 коп., що за ціною позову не відповідає визначенню законодавцем справи, як малозначної, оскільки ціна позову перевищує 210200 грн. 00 коп., проте вона не більше п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 1051000 грн. 00 коп.

Позивачем подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

За змістом ч. 2 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у ч. 4 цієї статті.

У випадку, передбаченому ч. 2 ст. 247 цього Кодексу, за наслідками розгляду відповідного клопотання позивача суд з урахуванням конкретних обставин справи може: задовольнити клопотання та визначити строк відповідачу для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження; або відмовити в задоволенні клопотання та розглянути справу за правилами загального позовного провадження.

Як справи, передбачені ч. 2 ст. 247 ГПК України, слід розуміти справи: щодо яких немає підстав для визнання їх малозначними (справами незначної складності) відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 12 ГПК України, які одночасно не належать до переліку справ, що підлягають розгляду виключно у загальному позовному провадженні відповідно до ч. 4 ст. 247 ГПК України.

Зазначені справи за загальним правилом розглядаються у порядку загального позовного провадження, проте суд із врахуванням критеріїв, установлених ч. 3 ст. 247 ГПК України може прийняти рішення про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Таке рішення він приймає лише за наявності клопотання позивача та з урахуванням положень ст.ст. 249, 250 ГПК України.

Положення ч. 1 ст. 247, ч. 1, 7 ст. 250 ГПК України слід розуміти так, що малозначна справа (справа незначної складності) розглядається виключно за правилами спрощеного позовного провадження та не може бути розглянута за правилами загального позовного провадження навіть з урахуванням критеріїв, установлених ч. 3 ст. 247 ГПК України.

Оскільки предметом спору є стягнення боргу за два розрахункових періоди, клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження судом задовольняється, проте, п. 8 ч. 3 ст. 247 передбачає врахування судом думки сторін з цього питання, тому відповідачу слід подати заяву із запереченнями (за наявності останніх).

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 250 ГПК України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

З урахуванням викладеного та приписів ст. 176 ГПК України позовні матеріали є достатніми для прийняття до розгляду та відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з одночасним визначенням строку відповідачу для подання заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до ч. 2 ст. 247 та п. 1 ч. 2 ст. 250 ГПК України.

Щодо особливостей розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, то ст. 252 ГПК України передбачено можливість розгляду справ такої категорії без проведення судового засідання. Так, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що призначення судового засідання та виклик сторін є недоцільними.

Сторонам на протязі 30 днів слід подати відповідні клопотання (у разі необхідності призначення судового засідання), а відповідачу відзив на позовну заяву.

Керуючись ст. ст. 12, 176, 234, 247, 249, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

1. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 913/285/20.

2. Здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін.

3. Запропонувати сторонам на протязі 30 днів подати відповідні клопотання про призначення судового засідання (у разі необхідності), а відповідачу відзив на позовну заяву із урахуванням вимог ст.ст. 165, 251 ГПК України; заяву із запереченнями проти розгляду справи у спрощеному провадженні (за наявності останніх).

4. Встановити позивачу строк - п`ять днів з дня отримання відзиву для подання до суду відповіді на відзив із урахуванням вимог ст.ст. 166, 251 Господарського процесуального кодексу України.

5. Встановити відповідачу строк - п`ять днів з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду заперечень із урахуванням вимог ст.ст. 167, 251 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 19.05.2020 та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Н.М.Зюбанова