ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.05.2020 м. Івано-ФранківськСправа № 909/234/20

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шіляк М. А., секретар судового засідання Феденько Н. М., розглянувши у відкритому судовому засідання за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Експо Страхування"

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька"

про стягнення страхового відшкодування в сумі 47 835,41 грн.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Івано-Франківської області подано позов Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Експо Страхування" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" про стягнення страхового відшкодування в сумі 47 835,41 грн.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 24.03.2020 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі, здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та розгляд справи по суті призначити на 28.04.2020.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 28.04.2020 суд постановив відкласти розгляд справи на 19.05.2020.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому заявлені у позовній заяві вимоги підтримав у повному обсязі. Позовні вимоги мотивовано тим, що на виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту позивач виплатив страхувальнику страхове відшкодування, в результаті чого набув право зворотної вимоги до відповідача. Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідач застрахував цивільно-правову відповідальність винної у ДТП особи.

Відповідач в судові засідання жодного разу не з`явився, причин неприбуття суду не повідомив.

Ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 24.03.2020 та 28.04.2020 повернулися на адресу суду із зазначенням в поштовій довідці "за терміном зберігання".

Судом здійснено витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до витягу станом на 28.04.2020 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань значиться Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Галицька", де зазначено місцезнаходження відповідача - 76018, Івано-Франківська область, місто Івано-Франківськ, вулиця Василіянок, будинок 24, тобто адреса, яка вказувалась в позовній заяві та ухвалах суду, що надсилались відповідачу.

Отже, як встановлено судом, ухвали по справі надсилались відповідачу за адресою місцезнаходження, яке зазначено в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Суд зазначає, що вищезазначені ухвали суду надсилалися рекомендованим листом з поміткою "Судова повістка".

Відповідно до п. 99 постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку", рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату. У разі відсутності адресата до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення.

Згідно до п. 116 розділу "Строк зберігання поштових відправлень, поштових переказів" постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку", у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через 5 календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причини невручення.

З пунктів 99 та 116 вказаних постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку" вбачається, що повернення поштою рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з зазначенням причини "за закінченням терміну зберігання" можливо тільки у разі, якщо під час доставки поштою його не можна було вручити адресату або його уповноваженому представнику (відправлення не вручене під час доставки), та якщо на вкладене до абонентської скриньки адресата повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення адресат не відреагував - не звернувся на пошту для отримання судової повістки, проте відправлення чекало адресата (зберігалося) на пошті встановлений законом строк, і лише після його сплину було повернуто за зворотною адресою.

Враховуючи наведене, суд вважає, що неотримання судових повісток (листів з ухвалами суду) відповідачем та повернення їх до суду з помітками "за терміном зберігання" є наслідками волевої поведінки у формі бездіяльності щодо її належного отримання.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічні норми містяться в частині 9 статті 165 ГПК України.

Згідно ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі повноважних представників сторін за наявними в ній матеріалами, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази у відповідності до ст. 86 ГПК України, суд встановив наступне.

17.12.2018 в м. Києві по просп. Перемоги сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля "MAN", д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля "Nissan", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 21.01.2019 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Автомобіль "Nissan", д.н.з. НОМЕР_2 застрахований в Товаристві з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Експо Страхування" на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту від 29.03.2018 № 48/0102/18.

18.12.2018 Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Експо Страхування" отримало повідомлення про настання страхового вищезазначеного випадку.

21.12.2018 для визначення вартості матеріального збитку автомобілю "Nissan", д.н.з. НОМЕР_2 , Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Експо Страхування" замовлено проведення авто товарознавчого дослідження та сплачено за його проведення 1 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 09.01.2019.

Відповідно до проведеної оцінки вартість матеріального збитку склала 49 179,80 грн.

14.01.2019 страхувальник звернувся до страховика з заявою на виплату страхового відшкодування, в якій просило перерахувати грошові кошти належні за пошкоджений транспортний засіб на станцію технічного обслуговування.

Відповідно до рахунку від 01.01.2019 № 1158 вартість відновлювального ремонту автомобіля "Nissan", д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок вищезазначеної ДТП, склала 48 435,41 грн.

Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Експо Страхування" сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу в сумі 46 835,41 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 12.01.2019 № 8092.

Матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем страхового відшкодування.

Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими виходячи з наступного.

При вирішенні даного спору суд враховує положення ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) відповідно до якої господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 352 ГК України страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб`єктів господарювання (страховиків), пов`язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом сплати страхувальниками страхових платежів. Страхування може здійснюватися на основі договору між страхувальником і страховиком (добровільне страхування) або на основі закону (обов`язкове страхування).

За договором страхування страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування, а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (ч. 1 ст. 354 ГК України). Вказане положення кореспондується зі ст. 979 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування".

Частиною 1 статті 355 ГК України передбачено, що об`єкти страхування, види обов`язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються ЦК України, цим кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

В силу положень ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та ч. 1 ст. 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як визначено ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Таким чином, до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Експо Страхування" перейшло право вимоги до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька".

Вина особи, яка керувала транспортним засобом "MAN", д.н.з. НОМЕР_1 , встановлена у судовому порядку постановою Святошинського районного суду м. Києва від 21.01.2019 у справі № 759/231/19 (пр. № 3/357/457/19), яка набрала законної сили 31.01.2019.

Судом встановлено, що на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винної особи ОСОБА_1 , якій належить транспортний засіб International "MAN", д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Галицька" згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ2979038, що підтверджується відомостями з Централізованої бази МТСБУ.

Отже, відповідач є особою, відповідальною за спричинену у дорожньо-транспортній пригоді шкоду, та згідно з положеннями Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" він відповідає за вимогами позивача (Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Експо Страхування") як страховика, що виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів потерпілій особі в межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності.

Розмір реальних збитків не може бути меншим реальної вартості робіт виконаних або таких, які особа, яка зазнала збитків, мусить виконати з метою відновлення пошкодженої речі, що відповідає загальному правилу відшкодування збитків в повному обсязі.

Як встановлено судом, 21.12.2018 для визначення вартості матеріального збитку автомобілю "Nissan", д.н.з. НОМЕР_2 , Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Експо Страхування" замовлено проведення авто товарознавчого дослідження та сплачено за його проведення 1 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 09.01.2019.

Відповідно до рахунку від 01.01.2019 № 1158 вартість відновлювального ремонту автомобіля "Nissan", д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, склала 48 435,41 грн.

Позивачем на підставі складеного Страхового акту від 14.01.2019 № 2-82/0102/19 сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу в сумі 46 835,41 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 12.01.2019 № 8092 із призначенням платежу страхове відшкодування згідно за пошкоджений автомобіль Nissan Liaf д/н НОМЕР_2 , страх. акт ДНТ № 2-82/0102/19 від 14.01.2019 р. без ПДВ.

Позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення страхового відшкодування без врахування фізичного зносу.

Відповідно до пункту 1.6. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (далі - Методика) відновлювальний ремонт - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісних транспортних засобів чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів, а вартість відновлювального ремонту дорожнього транспортного засобу відповідно до п. 2.3 Методики - це грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ.

Системне тлумачення наведених вище положень чинного законодавства дає підстави вважати, що в разі пошкодження транспортного засобу розмір шкоди, завданої транспортному засобу, що підлягає відшкодуванню страховиком, визначається виходячи з оцінки вартості витрат, які несе власник пошкодженого транспортного засобу при здійсненні його відновлювального ремонту.

У пункті 7.38. Методики вказано, значення Ез (коефіцієнт фізичного зносу) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 7 років - для інших легкових КТЗ.

Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду у справі № 910/22886/16 від 01.02.2018.

Як вбачається з Договору добровільного страхування наземного транспорту забезпечений транспортний засіб "Nissan" 2013 року випуску. Тобто, в даному випадку експлуатація автомобіля не перевищує 7 років, відповідно коефіцієнт фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю. Крім того суд зазначає, що вищезазначеним договором страхування визначено, що вартість відновлювального ремонту розраховується без урахування фізичного зносу деталей.

Статтею 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до умов Договору добровільного страхування, страхова сума транспортного засобу складала 320 000,00 грн, а розмір франшизи 0,50% від страхової суми, тобто 1 600,00 грн.

Судом встановлено, що при зверненні до суду з відповідним позовом, позивачем зменшено заявлену до стягнення суму на розмір франшизи на 1 600,00 грн.

Суд зазначає, що реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № 910/9396/17 від 13.03.2018).

В матеріалах справи наявне платіжне доручення від 12.01.2019 № 8092 про виплату страхового відшкодування в сумі 46 835,41 грн.

Отже, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок ДТП в сумі 46 835,41 грн та 1 000,00 грн витрат на проведення автотоврознавчого дослідження.

За правилами, встановленими ст. 129 ГПК України, судовий збір по справі слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. 2, 75, 86, 129, 165, 178, 202, 232, 233, 236-238, 240-241 ГПК України

УХВАЛИВ:

позов Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Експо Страхування" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" про стягнення страхового відшкодування в сумі 47 835,41 грн задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" (вул. Василіянок, буд. 22, м. Івано-Франківськ, 76019; ідентифікаційний код 22186790) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Експо Страхування" (вул. А. Шептицького, 14, офіс 81, м. Київ, 02002; ідентифікаційний код 35392462, рахунок IBAN_НОМЕР_3 ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК") 46 835,41 грн (сорок шість тисяч вісімсот тридцять п`ять грн 41 коп.) страхового відшкодування, 1 000,00 грн (одна тисяча грн 00 коп.) витрат на проведення автотоварознавчого дослідження та 2 102,00 грн (дві тисячі сто дві грн 00 коп) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення з продовженням цього строку на час дії карантину.

Повне рішення складено 20.05.2020.

Суддя М. А. Шіляк