УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

м. Київ

21.05.2020Справа № 910/6957/20

Суддя Маринченко Я.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніка Транс Логістика» (01010, м. Київ, вул. Московська, буд. 32/2; ідентифікаційний код 40960674) про вжиття заходів забезпечення позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Труд» (04071, м. Київ, вул. Кожум`яцька, буд. 10-А, оф. 2; ідентифікаційний код 41769742), Державного підприємства «СЕТАМ» (01001, м. Київ, вул. Стрілецька, буд. 4-6; ідентифікаційний код 39958500), Приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюк Олексій Степанович (18000. Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Небесної Сотні, буд. 31), Приватного акціонерного товариства «АЗОТ» (18028, Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Героїв Холодного Яру, буд. 72; ідентифікаційний код 00203826), без виклику сторін,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ніка Транс Логістика» звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Труд», Державного підприємства «СЕТАМ», Приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюк Олексій Степанович, Приватного акціонерного товариства «АЗОТ» з вимогами про:

- визнання недійсними результатів проведених 29.10.2019 електронних торгів з реалізації арештованого майна ПрАТ «АЗОТ» - залізничного вантажного напіввагону №56471303, 01.04.1991 року побудови, тип 5600, модель №12-757, зеленого кольору, через систему електронних торгів арештованого майна (СЕТАМ), результати якого оформлені протоколом №440601 від 29.10.2019 (лоту №379866), а також визнати недійсними протокол ДП «СЕТАМ» №440601 проведення електронних торгів від 29.10.2019 по лоту №379866 та акту приватного виконавця виконавчого органу Черкаської області Плесюка О.С. про проведені електронні торги від 08.11.2019;

- визнання права власності ТОВ «Ніка Транс Логістика» на залізничний вантажний напіввагон №56471303, 01.04.1991 року побудови, тип 5600, модель №12-757, зеленого кольору;

- скасування арештів накладених на залізничний вантажний напіввагон №56471303, 01.04.1991 року побудови, тип 5600, модель №12-757, зеленого кольору, постановами приватного виконавця виконавчого органу Черкаської області Плесюка О.С. про арешт майна боржника від 07.06.2019 ВП №58251249 (ЗВП №57048235) та про опис та арешт майна (коштів) боржника від 19.08.2019 ЗВП №57048235.

Разом із вказаною позовною заявою Товариством з обмеженою відповідальністю «Ніка Транс Логістика» подано заяву про забезпечення позову шляхом:

- заборони приватному виконавцю виконавчого органу Черкаської області Плесюку О.С. вчиняти будь-які дії щодо обмеження прав ТОВ «Ніка Транс Логістика» щодо володіння, користування та розпорядження своїх майном - залізничним вантажним напіввагоном №56471303, 01.04.1991 року побудови, тип 5600, модель №12-757;

- заборони ТОВ «Торговий дім «Труд» вчиняти будь-які дії щодо обмеження прав ТОВ «Ніка Транс Логістика» щодо володіння, користування та розпорядження своїх майном - залізничним вантажним напіввагоном №56471303, 01.04.1991 року побудови, тип 5600, модель №12-757

- заборони ТОВ «Торговий дім «Труд» користуватися та розпоряджатися залізничним вантажним напіввагоном №56471303, 01.04.1991 року побудови, тип 5600, модель №12-757, в тому числі відчужувати будь-яким особам та будь-якими способами залізничний вантажний напіввагон №56471303, 01.04.1991 року побудови, тип 5600, модель №12-757 (заборонити укладати договори купівлі-продажу, поставки, міни, застави, дарування, управління рухомим майном, ренти, оренди, найму, прокату, лізингу тощо).

Заява обґрунтована тим, що ТОВ «Торговий дім «Труд» може в будь-який момент відчужити спірний залізничний напіввагон іншим особам, а також користуватися ним на власний розсуд, шляхом знищення, псування, розібрання на деталі та вузли тощо. Так заявник вказує, що на електронних торгах 29.10.2019 було відчужене майно яке не належить ПрАТ «АЗОТ», а належить заявнику на підставі договору купівлі-продажу №741-500 від 16.11.2018 укладеного між ним та ПрАТ «АЗОТ».

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніка Транс Логістика» про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 1 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України).

Так, обґрунтовуючи подану заяву заявник посилається на те, що на думку останнього існує реальна загроза того, що невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до відчуження або знищення майна, про визнання права власності на яке позивачем подано до позов.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Тобто, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість зникнення/знищення певних доказів або імовірність порушення прав особи без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Судом зазначається, що в поданій заяві, міститься лише посилання на можливе порушення прав заявника, при цьому в заяві відсутнє достатнє обґрунтування та докази, які підтверджують доцільність та необхідність термінового забезпечення позову у запропонований заявником спосіб, також заявником не надано жодних доказів стосовного існування загрози відчуження або знищення оспорюваного майна.

Суд зазначає, що метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Враховуючи вище зазначене, суд зазначає, що заявником у заяві про забезпечення позову не наведено достатніх обґрунтувань та не доведено належними доказами, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він планує звернутись до суду.

Окрім того, суд зазначає, що відповідно до ч.4 ст.137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 11 статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Так суд зазначає, що вимоги ТОВ «Ніка Транс Логістика», викладені у заяві про забезпечення позову, зокрема в частині заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо обмеження прав заявника щодо володіння, користування та розпорядження спірним залізничним напіввагоном за своїм змістом є тотожними із вимогами ТОВ «Ніка Транс Логістика», які викладені у позові, зокрема щодо визнання права власності на казане майно.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні поданої заяви.

Відповідно до ч.6 ст.140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір в сумі 1051 грн за подання заяви про забезпечення позову покладається на заявника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Ніка Транс Логістика».

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Ніка Транс Логістика» в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Дата підписання: 21.05.2020.

Суддя Я.В. Маринченко