ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

13.05.2020р. Справа №905/445/17

за скаргою від 27.04.2020р. Акціонерного товариства "Мелітопольський м`ясокомбінат", м.Мелітополь, Запорізька область

на бездіяльність начальника Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) щодо несвоєчасного розгляду скарг на дії державного виконавця та відсутності контролю за ним під час виконання рішення суду по справі №905/445/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Мелітопольський м`ясокомбінат", м.Мелітополь, Запорізька область

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Таурус-2015", м.Маріуполь, Донецька область

про стягнення заборгованості в розмірі 6935,43 грн.

Суддя Левшина Г.В.

при секретарі судового засідання Ламановій А.В.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

державний виконавець: не з`явився

В засіданні суду брали участь:

Рішенням господарського суду Донецької області від 03.04.2017р. у справі №905/445/17 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Мелітопольський м`ясокомбінат", м.Мелітополь до Товариства з обмеженою відповідальністю "Таурус-2015", м.Маріуполь про стягнення заборгованості в розмірі 6935,43 грн. задоволено повністю:

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Таурус-2015" (87548 Донецька область, м.Маріуполь, пр.Будівельників, буд.125, р/р НОМЕР_1 у ДОУ ПАТ "Ощадбанк", МФО 335106, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Мелітопольський м`ясокомбінат" (72319 Запорізька область, м.Мелітополь, вул.Героїв України, буд.175, ) заборгованість в розмірі 6935,43 грн., судовий збір в сумі 1600,00 грн.

18.04.2017р. господарським судом Донецької області на виконання рішення господарського суду Донецької області від 03.04.2017р. по справі №905/445/17, яке набрало законної сили 14.04.2017р., видано відповідний наказ.

Згідно з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 28.08.2018р. та копії витягу зі Статуту, з 27.08.2018р. відбулася зміна типу акціонерного товариства з Публічного акціонерного товариства "Мелітопольський м`ясокомбінат" на Акціонерне товариство "Мелітопольський м`ясокомбінат".

15.07.2019р. на адресу господарського суду Донецької області надійшла скарга №09/07юр від 09.07.2019р. Акціонерного товариства "Мелітопольський м`ясокомбінат", м.Мелітополь на дії Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області по справі №905/445/17 щодо виконання рішення суду від 03.04.2017р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 03.09.2019р. скаргу №09/07юр від 09.07.2019р. Акціонерного товариства "Мелітопольський м`ясокомбінат", м.Мелітополь задоволено, визнано протиправною бездіяльність Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, яка полягає в ухиленні від прийняття заяви про відкриття виконавчого провадження разом з клопотанням про заборону на виїзд за кордон по справі №905/445/17; зобов`язано Центральний відділ державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області згідно вимог та у порядку, встановлених Законом України "Про виконавче провадження", вчинити дії щодо прийняття на примусове виконання наказу господарського суду Донецької області від 18.04.2017р. по справі №905/445/17 та здійснити заходи, направлені на примусове виконання рішення суду від 03.04.2017р. у справі №905/445/17.

06.09.2019р. господарським судом Донецької області на виконання ухвали господарського суду Донецької області від 03.09.2019р. по справі №905/445/17, яка набрала законної сили 06.09.2019р., видано відповідний наказ.

04.05.2020р. на адресу господарського суду Донецької області надійшла скарга від 27.04.2020р. Акціонерного товариства "Мелітопольський м`ясокомбінат", м.Мелітополь Запорізька область на бездіяльність начальника Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків). Зокрема, скаржником заявлено про:

- визнання неправомірною бездіяльності начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Сахова Є.В. щодо несвоєчасного розгляду скарги Акціонерного товариства «Мелітопольський м`ясокомбінат» (в порядку статті 74 ЗУ «Про виконавче провадження») від 02.04.2020р.;

- визнання неправомірною бездіяльності начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Сахова Є.В., що полягає у відсутності контролю за діями державного виконавця Хаваліц С.В., в провадженні якого знаходиться зведене виконавче провадження № 59454527 з примусового виконання судового наказу від 18.04.2017р., виданого господарським судом Донецької області по справі №905/445/17.

Ухвалою від 05.05.2020р. повідомлено сторони та ВДВС про розгляд скарги від 27.04.2020р. Акціонерного товариства «Мелітопольський м`ясокомбінат», м.Мелітополь, Запорізька область в судовому засіданні, яке відбудеться 13.05.2020 року о 12:40 год.

12.05.2020р. від позивача надійшли додаткові письмові пояснення, за змістом яких останній підтримав викладені в скарзі обставини та збільшив свої вимоги, заявивши, також, про зобов`язання начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Сахова Євгена Вікторовича за наслідками розгляду скарги Акціонерного товариства «Мелітопольський м`ясокомбінат» (в порядку статті 74 ЗУ «Про виконавче провадження») від 27.04.2020р. винести постанову про перевірку матеріалів виконавчого провадження.

Крім того, 12.05.2020р. стягувачем подано клопотання про стягнення з Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь Акціонерного товариства «Мелітопольський м`ясокомбінат» за рахунок бюджетних асигнувань Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) документально підтвердженої суми витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3058,00 грн.

13.05.2020р. в судове засідання представники сторін та ДВС не з`явились, вимог ухвал суду щодо надання письмових пояснень по суті скарги ДВС не виконав, жодних документів суду не представив.

Відповідно до ст.120 Господарського процесуального кодексу України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Судом було направлено вищевказані ухвали на адресу Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), зазначену скаржником та в Єдиному державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Таким чином, ДВС було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом створені всі необхідні умови для розгляду скарги на дії ДВС на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом. Враховуючи встановлені законом процесуальні строки для розгляду скарг, суд вбачає за можливе розглянути скаргу за наявними матеріалами.

За приписами статі 342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Розглянувши матеріали скарги, господарським судом встановлено наступне:

Як вбачається з матеріалів скарги, а також з офіційного веб-сайту загального доступу до Автоматизованої системи виконавчих проваджень, 17.12.2019р. Центральним відділом державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відкрито виконавче провадження №60886541 з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 18.04.2017р. у справі №905/445/17.

Постановою від 17.12.2019р. №60886541 приєднано вищевказане ВП до зведеного виконавчого провадження №59454527, яке перебуває на виконанні у Центральному ВДВС м.Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Таурус-2015", м.Маріуполь, Донецька область загальної суми боргу на користь юридичних осіб та виконання рішень господарських судів.

Постановою від 17.12.2019р. №60886541 Центральним відділом державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору 9355,6 грн.

02.04.2020р. Акціонерним товариством "Мелітопольський м`ясокомбінат" направлено на адресу Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області скаргу на бездіяльність державного виконавця - Хаваліц С.В. (в порядку статті 74 ЗУ «Про виконавче провадження»), в якій останнім зазначено обставини бездіяльності державного виконавця - Хаваліц С.В., а також заявлено про розгляд скарги безпосередньо начальником відділу в установлений законом строк, вжиття заходів щодо порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження». Дана скарга отримана органом стягнення 16.04.2020р., що підтверджується наданим витягом з сайту АТ «Укрпошта».

Як зазначає стягувач, 27.04.2020р. в телефонному режимі представником Центрального ВДВС м.Маріуполь його було повідомлено про те, що вказана скарга не розглянута.

У своїх додаткових поясненнях, які надійшли до суду 06.05.2020р., скаржник повідомив суд про ті обставини, що після звернення до суду ним було отримано відповідь №59454527/зв/3 від 27.04.2020р. Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області за підписом начальника відділу. За змістом зазначеної відповіді, начальником відділу було звернуто увагу стягувача на те, що всі виконавчі дії по зведеному виконавчому провадженню можна відслідкувати лише по виконавчому провадженню №60886541, в якому вони вчинялись. Як вказано у відповіді, сторона виконавчого провадження не має доступу до розділу «Скановані копії» та розділу «сформовані запити» в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, а інформацію щодо виконавчого провадження можна отримати або шляхом ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження або зверненням із заявою про хід виконавчого провадження. Натомість, як зазначено у відповіді, АТ «Мелітопольський м`ясокомбінат» не зверталось до державного виконавця із відповідними заявами та клопотаннями, у зв`язку з чим, начальнику відділу не зрозуміло, яким чином скаржник дійшов висновку про наявність бездіяльності посадових осіб, невжиття заходів примусового виконання рішення по справі №905/445/17 та порушення його прав. Крім того начальником ВДВС повідомлено стягувача про ті обставини, що матеріали зведеного ВП№59454527 містять запити та відповіді ДПС, ГУ ДФС у Донецькій області, ГУ Держпродспоживслужби в Донецькій області, Морської адміністрації, Укрпатенту, Управління статистики, АТ «Ощадбанку».

Ознайомившись з даною відповіддю, скаржник у додаткових поясненнях підтримав свою правову позицію щодо неправомірної бездіяльності начальника ДВС в частині несвоєчасного розгляду скарги, відсутності контролю за виконанням виконавчого провадження. Крім того, позивач зазначив про обов`язковість внесення державним виконавцем виконавчих дій до Автоматизованої системи виконавчого провадження. Оскільки останній не має можливості їх віднайти на сайті, стягувач стверджує про те, що начальник Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Сахов Є.В. повинен був винести постанову про перевірку матеріалів виконавчого провадження. Бездіяльність начальника в цій частині, на думку стягувача, свідчить про відсутність належного контролю за діями державного виконавця Хаваліц С.В., в провадженні якого знаходиться зведене виконавче провадження №59454527 з примусового виконання судового наказу від 18.04.2017р. виданого господарським судом Донецької області по справі №905/445/17.

У зв`язку з вищевикладеним Акціонерне товариство "Мелітопольський м`ясокомбінат", м.Мелітополь, Запорізька область вважає, що бездіяльність начальника відділу щодо несвоєчасного розгляду скарг на дії державного виконавця та відсутність контролю за ним під час виконання рішення суду по справі №905/445/17 має бути визнана неправомірною та усунена судом, що видав відповідний виконавчий документ.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обгрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Конституційний Суд України зазначає, що утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, частини першої статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні ефективного механізму такого захисту. Судовий захист вважається найбільш дієвою гарантією відновлення порушених прав і свобод людини і громадянина. Конституційний Суд України у своїх рішеннях, зокрема від 25 листопада 1997 року № 6-зп, від 25 грудня 1997 року № 9-зп, послідовно підкреслював значущість положень статті 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді.

Конституційний Суд України у Рішенні від 25 листопада 1997 року № 6-зп сформулював юридичну позицію, за якою удосконалення законодавства в контексті статті 55 Конституції України має здійснюватися поступово, а саме спрямовуватися на розширення судового захисту прав і свобод людини, зокрема судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень (пункт 2 мотивувальної частини).

Ця юридична позиція узгоджується з положеннями статті 13 Конвенції щодо ефективного засобу юридичного захисту від порушень, вчинених особами, які здійснюють свої офіційні повноваження. Реалізація права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів має відповідати також вимозі стосовно доступності правосуддя, про що зазначено в актах міжнародного права - Загальній декларації прав людини 1948 року (стаття 8), Міжнародному пакті про громадянські і політичні права 1966 року (стаття 14), Конвенції (стаття 6), Декларації основних принципів правосуддя для жертв злочинів та зловживання владою, прийнятій Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 1985 року (пункт 4).

Відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003). Гарантуючи відповідно до частини першої статті 55 Основного Закону України право особи на судовий захист, Конституція України визначає основні засади судочинства, метою закріплення яких є, зокрема, забезпечення неупередженості здійснення правосуддя судом, відповідність винесеного рішення верховенству права, а також своєчасне, ефективне та справедливе поновлення особи в правах протягом розумних строків.

Відтак, порядок здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, постановлених в порядку господарського судочинства, врегульовано положеннями розділу VI «Судовий контроль за виконанням судових рішень» Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Законом України «Про виконавче провадження».

За змістом статті 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до господарського суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно положень ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Так відповідно до останнього Закону державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби. Державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом. Державні виконавці, керівники та спеціалісти органів державної виконавчої служби є державними службовцями.

Разом з тим, аналіз правових норм, передбачених статтями 339, 340 Господарського процесуального кодексу України та Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави зробити висновок, що даними положеннями врегульований порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця, у причинно-наслідковому зв`язку об`єктивно впливає та/або порушує права та інтереси сторін, унеможливлює чи перешкоджає виконанню відповідного рішення суду. При цьому, в контексті даної норми під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень необхідно розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в невчиненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними й реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВСУ від 17 квітня 2019 року по справі №342/158/17.

Статтею 10 Закону України "Про державну виконавчу службу" визначено організаційні засади контролю за діяльністю державних виконавців, зокрема, контроль за діяльністю державних виконавців здійснюють Міністерство юстиції України через Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, а Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі - через відповідні відділи державної виконавчої служби.

Відповідно до частини 3 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Відповідно до ч.2 розділу 12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. №512/5, перевірити законність виконавчого провадження мають право: директор Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділі примусового виконання рішень в районі міста Києва управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві, відділах примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень, відділах державної виконавчої служби; начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі; начальник управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі примусового виконання рішень в районі міста Києва цього управління; начальник відділу примусового виконання рішень в районі міста Києва управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі; начальник управління забезпечення примусового виконання рішень - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у відділі примусового виконання рішень цього управління та відділах державної виконавчої служби, що йому підпорядковані; начальник відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі; начальник відділу державної виконавчої служби - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі.

Частиною 2 розділу 12 Інструкції передбачено, що посадові особи, зазначені у пункті 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби та з власної ініціативи.

Посадові особи, зазначені в абзацах третьому, п`ятому, сьомому та восьмому пункту 1 цього розділу, можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження також за скаргою стягувача та інших учасників виконавчого провадження (крім боржника), а посадові особи, зазначені в абзацах другому, четвертому та шостому пункту 1 цього розділу, - за скаргою на дії та бездіяльність начальника органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

З наведеного випливає, що проведення перевірки законності виконавчого провадження є дискреційним повноваженням начальника відділу державної виконавчої служби, виконання яких не залежить від волевиявлення сторін виконавчого провадження. Конституція України з цього приводу закріплює принцип, за змістом якого, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, підсумовуючи вищевикладене, з метою повного та своєчасного виконання рішення суду законодавець надав альтернативну можливість сторонам виконавчого провадження для оскарження дій посадових осіб державної виконавчої служби. При цьому, розгляд скарги начальником відділу державної виконавчої служби не позбавляє особу права оскаржити дії (бездіяльність) саме державного виконавця до суду.

Крім того, питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України "Про звернення громадян". Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

За наслідками дослідження обставин даної скарги та аналізу вимог, викладених у її резолютивній частині, суд дійшов висновку про те, що стягувачем оскаржується бездіяльність начальника відділу ДВС не як посадової особи під час виконання рішення по справі №905/445/17 та вчинення/невчинення відповідних виконавчих дій у межах зведеного виконавчого провадження, а саме як керівника державного органу - суб`єкта владних повноважень, що за своїм правовим характером випливає з публічно-правових відносин, та є предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства. Так, предметом оскарження у даному випадку є не рішення, дія чи бездіяльність посадової особи органу державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення у справі №905/445/17, а безпосередньо дія/бездіяльність начальника відділу з розгляду скарги на бездіяльність державного виконавця.

За змістом п.1 ч.1 ст.175 і п.1 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, а відкрите провадження у справі підлягає закриттю, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

За таких обставин, враховуючи зазначене та наведені положення законодавства, суд дійшов висновку про те, що викладені стороною виконавчого провадження (стягувачем) вимоги не є предметом розгляду в порядку господарського судочинства, а провадження за скаргою від 27.04.2020р. Акціонерного товариства "Мелітопольський м`ясокомбінат", м.Мелітополь, Запорізька область на бездіяльність начальника Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) щодо несвоєчасного розгляду скарг на дії державного виконавця та відсутність контролю за ним під час виконання рішення суду по справі №905/445/17 підлягає закриттю.

Як наслідок, суд відмовляє скаржнику у стягненні витрат на правничу допомогу з ВДВС.

Таким чином, керуючись п.1 ч.1 ст.231, ст.ст.234, 339, 340, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі №905/445/17 з розгляду скарги від 27.04.2020р. Акціонерного товариства «Мелітопольський м`ясокомбінат», м.Мелітополь, Запорізька область на бездіяльність начальника Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) щодо несвоєчасного розгляду скарг на дії державного виконавця та відсутність контролю за ним під час виконання рішення суду по справі №905/445/17.

В судовому засіданні 13.05.2020р. оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Повний текст ухвали підписано 15.05.2020р.

Згідно із ст.235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Г.В. Левшина