ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2020 року

м. Київ

Справа № 910/10447/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Баранця О. М. - головуючого, Кондратової І. Д., Студенця В. І.,

за участю секретаря судового засідання Низенко В. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація»

на рішення Господарського суду міста Києва

у складі судді Котков О. В.

від 12.11.2019

та постанову Північного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Шаптали Є. Ю., Куксова В. В., Тищенко А. І.

від 12.02.2020

за позовом Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртеплобудіндустрія»

про зобов?язання вчинити дії

за участю представників:

позивача: Мазурок Я. В.

відповідача: не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2019 року Комунальне підприємство «Київжитлоспецексплуатація» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртеплобудіндустрія» про зобов?язання надати відповідно до пункту 13.5. договору підряду № 19-І48-КР6К від 02.04.2019 забезпечення виконання договору в сумі, що не перевищує 5% від вартості виконаних будівельних робіт підписаної форми № КБ-3, а саме: 223 915,03 грн, строком до 30.05.2024 на підтвердження гарантійного терміну, визначеного у пункті 7.1. договору.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не виконав пункт 13.5. укладеного між ним та позивачем договору підряду №19-І48-КР6К від 02.04.2019 та не надав позивачу передбачене цим пунктом договору забезпечення виконання договору в сумі 223 915,03 грн.

2. Короткий виклад обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій.

02.04.2019 між Комунальним підприємством «Київжитлоспецексплуатація» (Замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укртеплобудіндустрія» (Підрядник, відповідач) був укладений договір підряду № 19-І48-КР6К (далі по тексту - договір, договір підряду), відповідно до пунктів 1.1. та 1.2. якого Підрядник зобов`язався здійснити роботи за кодом ДК 021:2015- 45453000-7 - Капітальний ремонт і реставрація «Капітальний ремонт 6-го корпусу ДОК «Джерело» за адресою: Київська область, м. Буча, вул. Інститутська, 48» в об`ємі, визначеному в кошторисній документації до цього договору, (далі - роботи), а Замовник зобов`язався прийняти виконані підрядником роботи та оплатити їх вартість у строки та на умовах, визначених даним договором та відповідними додатками до нього.

У пункті 2.1. договору сторони визначили строк виконання робіт: початок робіт - протягом 5-ти днів з моменту укладання договору, закінчення робіт - 20.05.2019.

Датою закінчення робіт вважається дата їх прийняття замовником на підставі актів приймання виконаних робіт за формою № КБ-2в (пункт 2.2. договору).

Згідно з пунктом 3.1. договору ціна договору становить 4 478 300,62 грн.

Відповідно до пунктів 4.3., 4.4. договору оплата замовником виконаних робіт здійснюється на підставі акта приймання виконаних будівельних робіт типової форми № КБ-2в та довідки форми КБ-3. Оплата за фактом виконаних робіт із відтермінуванням платежу до 90 календарних днів.

У пункті 13.5. договору сторони узгодили, що під час підписання акту (актів) виконаних робіт за формою КБ-2в та довідки (довідок) форми КБ-3, зазначених у пункті 5.1. договору, підрядник на підтвердження гарантійного терміну, визначеного в пункті 7.1. договору, надає замовнику забезпечення виконання договору в сумі, що не перевищує 5% від вартості виконаних будівельних робіт підписаної форми №КБ-3, а саме: 223 915,03 грн строком до 30.05.2024.

Додатковою угодою № 1 від 09.04.2019 до договору сторони визначили, що ціна договору становить 4 478 288,78 грн.

Додатковою угодою № 2 від 20.05.2019 до договору сторони продовжили строк виконання робіт до 30.05.2019.

На виконання умов договору Підрядник виконав, а Замовник прийняв роботи на суму 3 793 064,37 грн, що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт за травень 2019 року № 1 від 02.05.2019 та № 2 від 21.05.2019 та актом прийому-передачі наданих послуг від 02.05.2019, які підписані сторонами без заперечень та оплачені Замовником згідно з платіжними дорученнями № 11286 від 04.04.2019 на суму 1 343 490,19 грн, № 11563 від 02.05.2019 на суму 4933,00 грн, № 11562 від 02.05.2019 на суму1 407 130,18 грн, № 11765 від 22.05.2019 на суму 1 037 511,00 грн.

У серпні 2019 року Замовник - Комунальне підприємство «Київжитлоспецексплуатація» звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртеплобудіндустрія», в якому послався на те, що відповідач станом на 22.07.2019 не виконав умову пункту 13.5. договору та не надав позивачу забезпечення виконання договору в сумі 223 915,03 грн строком до 30.05.2024, з огляду на що просив суд зобов?язати Підрядника надати йому відповідно до пункту 13.5. договору підряду №19-І48-КР6К від 02.04.2019 забезпечення виконання договору в сумі, що не перевищує 5% від вартості виконаних будівельних робіт підписаної форми № КБ-3, а саме: 223 915,03 грн, строком до 30.05.2024 на підтвердження гарантійного терміну, визначеного в пункті 7.1. договору.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, мотивуючи це тим, що він виконав обумовлені договором роботи на суму 4 408 575,58 грн, за виконані роботи позивач розрахувався частково у розмірі 3 793 064,37 грн, заборгованість позивача перед відповідачем згідно з актами виконаних робіт становить 615 511,21 грн. Відповідач вказує, що позивач розрахувався за виконані роботи частково, сплативши 3 793 064,37 грн, проте забезпечення виконання договору відповідно до пункту 13.5. договору позивач просить стягнути з відповідача в розмірі 5% саме від договірної ціни 4 478 300,62 грн.

3. Короткий зміст рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів і мотиви їх прийняття.

Господарський суд міста Києва рішенням від 12.11.2019, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2020, відмовив у позові повністю.

Судові рішення мотивовані тим, що позивач не довів порушення його прав та охоронюваних законом інтересів відповідачем, оскільки зобов`язання з надання відповідачем забезпечення виконання ним зобов`язань за договором підряду № 19-І48-КР6К від 02.04.2019 було виконане Публічним акціонерним товариством «Банк Інвестицій та Заощаджень», яке надало позивачу гарантію № 5338/19-ГВ від 25.03.2019, за якою сплатило позивачу визначену в гарантії суму грошових коштів у розмірі 223 915,03 грн.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги.

У касаційній скарзі позивач - Комунальне підприємство «Київжитлоспецексплуатація» просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2020 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

5. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу.

Як на підстави касаційного оскарження судових рішень позивач послався на:

- неправильне застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального права, а саме: статей 11, 509, 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України, які передбачають виконання зобов?язання належним чином відповідно до умов договору, не урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 15.10.2019 у справі № 903/879/18, (пункт 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України)

- неправильне застосування норм матеріального права, які передбачають забезпечення виконання зобов?язання належним чином відповідно до умов договору (статті 546 Цивільного кодексу України), оскільки відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України). У зв`язку з цим скаржник зазначає, що норми чинного законодавства не містять заборони щодо забезпечення в договорі різних обов`язків контрагента гарантією.

Також скаржник посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, а саме: статей 4, 27, 73, 76, 78, 86, 236 Господарського процесуального кодексу України, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункт 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України). За твердженням скаржника, суди попередніх інстанцій не дослідили зібрані у справі докази, встановили обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів та дійшли помилкового висновку про те, що забезпечення виконання договору підряду № 19-І48-КР6К від 02.04.2019, передбачене пунктом 13.5. договору, було виконане за рахунок банківської гарантії № 5338/19-ГВ від 25.03.2019. У зв`язку з цим скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій:

- не дослідили належним чином умови договору підряду та умови банківської гарантії № 5338/19-ГВ від 25.03.2019,

- залишили поза увагою положення пункту 13.4. договору, не дослідили належним чином пункти 13.4. та 13.5. договору в їх сукупності, умови яких передбачають забезпечення різних зобов`язань: пункт 13.4. стосується забезпечення належного виконання відповідачем договору взагалі, а пункт 13.5. - забезпечення якості виконаних робіт по договору протягом гарантійного терміну, а також передбачають надання цих забезпечень на різні строки, у зв`язку з чим, за твердженням позивача, наявність обов`язку контрагента та фактичного виконання цього обов`язку по пункту 13.4. договору не виключає можливість виникнення обов`язку відповідача по пункту 13.5. договору ;

- залишили поза увагою обставини того, що банківська гарантія № 5338/19-ГВ від 25.03.2019 була сплачена Публічним акціонерним товариством «Банк Інвестицій та Заощаджень» саме на виконання пункту 13.4., а не пункту 13.5. договору підряду;

- не врахували, що підставою позову у цій справі та предметом доказування є саме пункт 13.5., а не пункт 13.4.;

- не з`ясували обставини щодо невиконання відповідачем умов пункту 13.5. договору підряду та не надали оцінку доказам, які ці обставинами підтверджують.

6. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Відповідач відзив на касаційну скаргу не надав.

Позиція Верховного Суду

7. Оцінка аргументів учасників справи і висновків місцевого господарського суду та господарського суду апеляційної інстанцій.

Касаційний господарський суд, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судами, дослідивши правильність застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального та дотримання норм процесуального права, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу.

До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Отже основними видами забезпечення є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. Проте цей перелік не є вичерпним і з огляду на положення частини другої статті 546 Цивільного кодексу України сторони можуть обумовлювати інші специфічні види забезпечення. Залежно від значущості договірного зобов`язання можна обирати різні за характером способи (види) забезпечення, а за потреби - застосовувати одночасно кілька забезпечень.

Як встановили суди укладений між сторонами у справі договір підряду № 19-І48-КР6 від 02.04.2019 за своєю правовою природою є договором підряду (будівельного підряду) та був укладений позивачем за результатами проведених конкурсних торгів на закупівлю робіт « 45453000-7 Капітальний ремонт і реставрація «Капітальний ремонт 6-го корпусу ДОК «Джерело» за адресою: Київська область, м. Буча, вул. Інститутська, 48» (ДСТУ Б Д.1.1-1:2013)» з відповідачем як з переможцем цих торгів.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади установлює Закон України «Про публічні закупівлі».

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 1 Закону України «Про публічні закупівлі» (тут і далі по тексту - в редакції, чинній станом під час проведених конкурсних торгів на закупівлю робіт « 45453000-7 Капітальний ремонт і реставрація «Капітальний ремонт 6-го корпусу ДОК «Джерело») забезпечення виконання договору про закупівлю - надання забезпечення виконання зобов`язань учасника перед замовником за договором про закупівлю.

Пункт 15 частини 2 статті 22 Закону України «Про публічні закупівлі» передбачають для замовника закупівлі можливість вимагати від учасників надання забезпечення тендерних пропозицій та забезпечення виконання договору про закупівлю із зазначенням їх розміру, виду, строку та умов, про що замовник зазначає у тендерній документації.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 26 Закону України «Про публічні закупівлі» замовник має право вимагати від учасника-переможця внесення ним не пізніше дати укладення договору про закупівлю забезпечення виконання такого договору, якщо внесення такого забезпечення передбачено тендерною документацією. Замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю після виконання учасником-переможцем договору, а також у разі визнання судом результатів процедури закупівлі або договору про закупівлю недійсними та у випадках, передбачених статтею 37 цього Закону, а також згідно з умовами, зазначеними в договорі, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.

Розмір забезпечення виконання договору про закупівлю не може перевищувати 5 відсотків вартості договору.

Отже Закон України «Про публічні закупівлі» передбачає надання учасником-переможцем торгів забезпечення виконання зобов`язань за договором про закупівлю, який укладається з учасником-переможцем за результатом проведення торгів.

Разом з цим відповідно до статті 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.

До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 857 Цивільного кодексу України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру.

Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові.

Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Відповідно до статті 859 Цивільного кодексу України якщо договором або законом передбачено надання підрядником замовникові гарантії якості роботи, підрядник зобов`язаний передати замовникові результат роботи, який має відповідати вимогам статті 857 цього Кодексу протягом усього гарантійного строку.

Гарантія якості роботи поширюється на все, що становить результат роботи, якщо інше не встановлено договором підряду.

У пунктах 7.1. договору підряду сторони погодили, що Підрядник гарантує якість робіт на термін 60 місяців відповідно до Державних Будівельних норм за умови дотримання правил експлуатації конструкції, обладнання, матеріалів, застосованих при виконанні робіт. Підрядник гарантує, що всі матеріали, виробів та конструкції, які використовуються при виконанні робіт, сертифіковані відповідно до діючих правил обов`язкової сертифікації будівельних матеріалів, виробів та конструкції, затверджених наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації № 192 від 11.04.1997.

Підрядник гарантує якість виконаних робіт, досягнення показників, визначених у кошторисній документації, актах виконаних робіт та можливість експлуатації протягом гарантійного строку, за умови дотримання правил експлуатації конструкції, обладнання.

Положення щодо гарантії якості у договорі будівельного підряду закріплені у статті 884 Цивільного кодексу України, згідно з частинами 1 та 5 якої підрядник гарантує досягнення об`єктом будівництва визначених у проектно-кошторисній документації показників і можливість експлуатації об`єкта відповідно до договору протягом гарантійного строку, якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.

Договором будівельного підряду може бути встановлено право замовника сплатити передбачену договором частину ціни робіт, визначеної у кошторисі, після закінчення гарантійного строку.

Отже передбачений у частині п`ятій статті 884 Цивільного кодексу України платіж є елементом встановлення ціни під відкладальною умовою належного виконання гарантійних зобов`язань щодо якості виконаних робіт з боку підрядника. Передбачене цією нормою відстрочення оплати є забезпечувальним заходом, спрямованим на захист майнових інтересів кредиторів у зобов`язаннях, тобто різновидом забезпечення виконання зобов`язання, зокрема зобов`язання щодо якості виконаних робіт.

Аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що норми Закону України «Про публічні закупівлі» передбачають можливість надання учасником-переможцем торгів забезпечення належного виконання ним усіх зобов`язань за договором про закупівлю в цілому, без їх конкретного визначення. Разом з цим зазначені норми Цивільного кодексу України, які регулюють окремий вид відносин: відносини підряду (будівельного підряду), передбачають можливість забезпечення виконання підрядником конкретних (чітко визначних) зобов`язань: щодо якості підрядних (будівельних) робіт. При цьому диспозитивний характер норми, закріпленій у частині п`ятій статті 884 Цивільного кодексу України, передбачає лише можливість для сторін договору будівельного підряду визначити в договорі в якості забезпечувального заходу умову про відстрочення замовником оплати до закінчення гарантійного строку. З огляду на принцип свободи договору та положення частини 2 статті 546 Цивільного кодексу України сторони в договорі можуть передбачити інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Однак суди попередніх інстанцій не застосували до спірних правовідносин наведені норми Закону України «Про публічні закупівлі», норми Цивільного кодексу України, які регулюють відносини підряду (будівельного підряду), неправильно застосували до спірних правовідносин положення статті 546 Цивільного кодексу України щодо видів забезпечення виконання зобов`язання, з огляду на що не дослідили належним чином умови укладеного між сторонами у справі договору підряду № 19-І48-КР6К від 02.04.2019, не з`ясували, які заходи (види) забезпечення виконання зобов`язань сторони передбачили в договорі та які зобов`язання за договором передбачали забезпечення.

У зв`язку з цим суди залишили поза увагою положення пункту 13.4. договору, не дослідили належним чином пункти 13.4. та 13.5. договору підряду в їх сукупності, не надали оцінку доводам позивача про те, що умови цих пунктів договору передбачають забезпечення різних зобов`язань: пункт 13.4. стосується забезпечення належного виконання відповідачем договору взагалі, а пункт 13.5. - забезпечення якості виконаних робіт по договору протягом гарантійного терміну.

З огляду на викладене, не з`ясувавши ці обставини, суди дійшли передчасного висновку про те, що передбачене пунктом 13.5. договору підряду № 19-І48-КР6К від 02.04.2019 забезпечення виконання договору було виконане за рахунок банківської гарантії № 5338/19-ГВ від 25.03.2019.

Суди попередніх інстанцій не дослідили належним чином умови банківської гарантії № 5338/19-ГВ від 25.03.2019, не з`ясували на виконання яких зобов`язань та на який строк вона була видана Публічним акціонерним товариством «Банк Інвестицій та Заощаджень», залишили поза увагою доводи позивача про те, що банківська гарантія № 5338/19-ГВ від 25.03.2019 була видана саме на виконання пункту 13.4., а не пункту 13.5. договору підряду, з огляду на що дійшли передчасних висновків про те, що банківська гарантія № 5338/19-ГВ від 25.03.2019 є належними та допустимим доказом у справі, який підтверджує виконання відповідачем пункту 13.5. договору.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві викладає предмет і підставу позову. Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Предмет позову повинен мати правовий характер і випливати з певних матеріально-правових відносин.

Підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що стверджують позов, зокрема, факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення.

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Тобто, перш, ніж прийняти рішення, суд зобов`язаний перевірити наявність обставин (підстав), якими позивач обґрунтовує свої вимоги, їх правомірність та чи доводять вони заявлені позовні вимоги, і в залежності від встановленого прийняти рішення відповідно до вимог закону.

Однак суди попередніх інстанцій залишили поза увагою, що підставою позову у цій справі позивач визначив пункт 13.5. договору підряду, з огляду на що предметом дослідження та з`ясування у цій справі є обставини, пов`язані з виконанням відповідачем умов цього пункту договору, які суди не дослідили належним чином, не надали оцінку доказам, які ці обставини підтверджують, та, відповідно не встановили з достовірністю ці обставини.

Передбачені статтею 300 Господарського процесуального кодексу України межі розгляду справи судом касаційної інстанції не дають суду касаційної інстанції права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішеннях судів чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Встановлення зазначених обставин, оцінка доказів виходить за межі розгляду справи в суді касаційної інстанції та є підставою для скасування рішення місцевого і постанови апеляційного господарських судів з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Верховний Суд не бере до уваги посилання скаржника на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 15.10.2019 у справі № 903/879/18, щодо застосування норм матеріального права, які передбачають виконання зобов`язань належним чином відповідно до умов договору, оскільки правовідносини у зазначеній справі стосувалися договору поставки та не є подібними правовідносинам у цій справі (№ 910/10447/19), що виникли з договору будівельного підряду, який був укладений за результатом проведених торгів.

Разом з цим Верховний Суд вважає обґрунтованою заявлену позивачем у касаційній скарзі підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування у правовідносинах будівельного підряду статті 546 Цивільного кодексу України щодо можливості забезпечення виконання різних договірних зобов`язань, частини 5 статті 884 Цивільного кодексу України щодо забезпечення виконання зобов`язання з дотримання якості підрядних робіт та норм Закону України «Про публічні закупівлі» щодо забезпечення виконання зобов`язань за договором будівельного підряду, укладеним за результатом проведеної процедури закупівлі.

Крім того Верховний Суд вважає обґрунтованими доводи скаржники про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суди попередніх інстанцій не дослідили зібрані у справі докази, встановили обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів та дійшли передчасного висновку про те, що забезпечення виконання договору підряду № 19-І48-КР6К від 02.04.2019, передбачене пунктом 13.5. договору, було виконане за рахунок банківської гарантії № 5338/19-ГВ від 25.03.2019.

8. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.

Згідно з частинами 3, 4 статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

З огляду викладене Касаційний господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження та доводів скаржника. Враховуючи те, що суди попередніх інстанцій допустили неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, враховуючи межі розгляду справи в суді касаційної інстанції, Касаційний господарський суд дійшов висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2019 та постанова Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2020 підлягають скасуванню, а справа передачі на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

9. Судові витрати.

Відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини 1 статті 315 Господарського процесуального кодексу України у резолютивній частині постанові суду касаційної інстанції повинен бути зазначений новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення, а також розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Згідно з частиною 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи те, що судові рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню, а справа передається на новий розгляд до місцевого господарського суду, розподіл судових витрат у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд -,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2020 у справі № 910/10447/19 скасувати.

3. Справу № 910/10447/19 передати на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Баранець

Судді І. Кондратова

В. Студенець