РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.05.2020Справа № 910/3807/20

Господарський суд міста Києва в складі судді Коткова О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/3807/20

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах»

до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ РЕ»

про стягнення грошових коштів

Без виклику учасників судового процесу.

СУТЬ СПОРУ:

13 березня 2020 року до Господарського суду міста Києва від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» (позивач) надійшла позовна заява № 1869254 від 11.03.2020 року до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ РЕ» (відповідач) про стягнення страхового відшкодування в розмірі 8545,26 грн. (вісім тисяч п`ятсот сорок п`ять гривень 26 копійок).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № АРКІ20564 від 22.04.2018 року, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, позивачем виплачено відшкодування власнику пошкодженого застрахованого ним автомобіля марки «Kia Rio», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , тому, відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України позивач отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільна відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля марки «Lexus LX450», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , водій якого визнаний винним у скоєнні ДТП, застрахована відповідачем, позивач просить суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.03.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи № 910/3807/20 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

02.04.2020 року через відділ діловодства суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла інформація про страхове покриття № 9-02/10054 від 27.03.2020 року.

Згідно з частиною 4 статті 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, ухвалу суду про відкриття провадження у даній справі було направлено Товариству з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ РЕ» за адресою: 03680, м. Київ, вул. Анрі Барбюса, 13-Б, яка вказана в позовній заяві та відповідає адресі місцезнаходження у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Водночас, суд звертає увагу, що поштове відправлення з ухвалою суду про відкриття провадження у даній справі не було вручене відповідачу та було повернуте до суду з відміткою у довідці відділення поштового зв`язку на відповідному конверті «вибули» - 25.03.2020 року.

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

В п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Отже, керуючись приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що днем вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі від 17.03.2020 року у справі № 910/3807/20 є 25.03.2020 року.

Тобто, строк для надання відзиву на позовну заяву до 09.04.2020 року (включно).

На адресу суду від відповідача відзиву на позов, клопотань, заяв тощо не надходило.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач так і не скористався наданими йому процесуальними правами, а за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22.04.2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Інгосстрах» (надалі - позивач, страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» (надалі - страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № АРКІ20564 (надалі - договір), предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортним засобом «Kia Rio», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить йому на правах власності, повного господарського відання, оперативного управління та інших законних підставах.

З довідки № 226465 про дорожньо-транспортну пригоду Національної поліції України вбачається, що 10.07.2019 року в місті Києві на вул. Льва Толстого, 14 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Kia Rio», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу «Lexus LX450», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходився під керуванням водія

ОСОБА_2. , ІНФОРМАЦІЯ_1 року, керуючи транспортним засобом «Lexus LX450», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 при русі заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно здійснив зіткнення з транспортним засобом «Kia Rio», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відповідно до звіту № 1869254/07/19 про оцінку колісного транспортного засобу (КТЗ) від 26.07.2019 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності Чистяковим С.М., вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Kia Rio», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 8545,26 грн.

Згідно з рахунком на оплату № ОЛ 0001871/07/19 від 26.07.2019 року, складеним ФОП Ревуновим В.Г. СТО «Восток», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Kia Rio», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 545,26 грн.

За наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 8545,26 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 73 від 01.08.2019 року. Вказаний розмір страхового відшкодування підтверджується наявним в матеріалах справи страховим актом № 54-10260643 від 30.07.2019 року.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, /інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 25.09.2019 року у справі № 761/27910/19 (належним чином засвідчена копія постанови міститься в матеріалах справи) дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 п. 10.9. Правил дорожнього руху України. ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. В таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора, а саме потерпілій (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.

Таким чином, за суброгацією відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов`язанні (зміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. Це означає, що одна особа набуває прав і обов`язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав.

Отже, суброгація допускається тільки у договорах майнового страхування і правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК та стаття 27 Закону України "Про страхування".

При зверненні до суду з даними позовом про стягнення з відповідача 8545,26 грн. страхового відшкодування позивач посилається ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України та зазначає про виникнення у нього до відповідача права вимоги в межах виплаченої суми.

Позивач в позовній заяві зазначив, що станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 (винної особи) була застрахована в ТДВ «СК «Київ РЕ» згідно з полісом № АМ/4889244.

Зазначене стало підставою для звернення до відповідача з претензією (заявою) № 26-02/02-05 від 26.02.2020 року про виплату страхового відшкодування в розмірі 8545,26 грн.

Позивачем було додано до позову роздруківку з централізованої бази даних МТСБУ щодо полісу № АМ/004889244.

З даної роздруківки вбачається, що за полісом № АМ/004889244 ТДВ «СК «Київ РЕ» був застрахований транспортний засіб «Lexus LX450», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який не співпадає з реєстраційним номером автомобіля «Lexus LX450», встановленого у довідці Національної поліції України № НОМЕР_4 та постанові Шевченківського районного суду м. Києва від 25.09.2019 року у справі № 761/27910/19.

З листа № 31/16826 від 09.08.2019 року Головного сервісного центру МВС слідує, що згідно з інформацією бази даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів станом на 08.08.2019 року транспортний засіб «Lexus LX450», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 до 22.03.2019 року був зареєстрований за номерним знаком НОМЕР_3 .

Статтею 11 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик подає інформацію про укладені та достроково припинені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності до централізованої бази даних у порядку, встановленому у положенні про централізовану базу даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яке затверджується Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.

Відповідно до п. 1.3 Положення про єдину централізовану базу даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого розпорядженням № 566 від 09.07.2010 року Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України, база даних Моторного транспортного страхового бюро України - це єдина централізована база даних Моторного транспортного страхового бюро України щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з п. 5.3 вказаного Положення, інформація, отримана з бази даних МТСБУ, використовується з метою отримання відомостей про наявність чи відсутність договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на дату скоєння ДТП та отримання відомостей про страховика, який застрахував цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу на дату ДТП або на дату укладення договору обов`язкового страхування.

Отже, з наведеного вище вбачається, що відомості бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України є публічними та можуть бути використані судом з метою визначення наявності полісу обов`язкового страхування у особи, яку визнано винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, в межах провадження по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.03.2020 року у справі № 910/3807/20 у Моторного (транспортного) страхового бюро України було витребувано відомості стосовно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо транспортного засобу «Lexus LX450», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 станом на 10.07.2019 року, зокрема: якою страховою компанією застрахована цивільно-правова відповідальність за вказаним полісом, цивільно-правова відповідальність якого водія застрахована та який автомобіль було застраховано згідно вказаного полісу, термін дії вищезазначеного полісу, розмір безумовної франшизи, передбаченої цим полісом, тип полісу.

За змістом інформації з єдиної централізованої бази даних МТСБУ станом на 10.07.2020 року, яка була надана Моторним (транспортним) страховим бюро України на запит суду (лист № 9-02/10054 від 27.03.2020 року), договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладений щодо забезпечення автомобіля «Lexus LX450», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , не виявлено.

Отже, з викладеного слідує, що поліс № НОМЕР_6 , на який позивач посилається в позовній заяві, не підтверджує того факту, що транспортний засіб «Lexus LX450», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 станом на момент скоєння ДТП, був застрахований в ТДВ «СК «Київ РЕ».

Таким чином, суд дійшов висновку, що у даному випадку, ТДВ «СК «Київ РЕ» не є відповідальною особою за відшкодування майнової шкоди, завданої застрахованому позивачем транспортному засобу внаслідок ДТП, тому відсутні правові підстави для задоволення заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 8545,26 грн.

За ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Згідно ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з підстав недоведеності та необґрунтованості факту порушення відповідачем прав позивача та охоронюваних законом інтересів, в аспекті ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, за викладених в позовній заяві обставин.

Судові витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 14.05.2020р.

Суддя О.В. Котков