номер провадження справи 9/2/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2020 Справа № 908/104/20

м.Запоріжжя

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "НІКОТРЕЙДСЕРВІС", (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Івана Богуна, буд. 6-Б)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОФВЕЙ", (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 129)

про стягнення суми 318230,14 грн.

Суддя Боєва О.С.

при секретарі судового засідання Бичківській О.О.

За участю представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "НІКОТРЕЙДСЕРВІС" до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОФВЕЙ", про стягнення заборгованості за договором про надання послуг № 010619 від 01.06.2019, яка складається з суми основної заборгованості - 300000,00 грн., пені - 16528,77 грн., 3% річних - 1701,37 грн.

Ухвалою суду від 21.01.2020 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/104/20, присвоєний номер провадження 9/2/20, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 18.02.2020. Ухвалою суду від 18.02.2020 підготовче засідання відкладено на 19.03.2020. Ухвалою суду від 19.03.2020 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів - до 22.04.2020 включно, підготовче засідання відкладено на 16.04.2020. Ухвалою від 16.04.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.05.2020.

12.05.2020 на електронну адресу господарського суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача, згідно з якою останній просить у зв`язку із запровадженням на території України карантину через спалах коронавірусу COVID-19 розглянути справу без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, просить позов задовольнити.

Відповідно до Постанови Кабінету міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" з 12 березня до 3 квітня 2020 на усій території України установлено карантин. На засіданні уряду 25.03.2020 запроваджено режим надзвичайної ситуації по всій території України на 30 днів. Відповідно, всі карантинні обмеження також подовжені на 30 днів до 24 квітня 2020. На засіданні Уряду 22 квітня 2020 Кабінет Міністрів України продовжив дію карантину до 11 травня 2020 року. Постановою Кабінету Міністрів України № 343 від 4 травня 2020 строки загальнонаціонального карантину в України продовжено до 22 травня.

З огляду на вищезазначене, суд не визнає явку учасників справи в судове засідання 14.05.2020 обов`язковою та визнав можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

14.05.2020 справу розглянуто, прийнято рішення.

Позивні вимоги мотивовані наступним. 01.06.2019 між позивачем та відповідачем укладено договір надання послуг № 010619, згідно з умовами якого позивач зобов`язався надати послуги з влаштування тонкошарового покриття з литої емульсійно-мінеральної суміші обладнанням MACROPAVER 12B. Відповідно до 2.6 договору розрахунок за послуги здійснюється шляхом внесення 100% передоплати. В додатку № 1 до договору визначено розмір оплати послуг. Згідно з платіжним дорученням № 3 від 12.06.2019 ТОВ «Профвей» перерахувало на рахунок позивача грошові кошти в сумі 300000,00 грн. На підставі договору відповідачу було надано послуги техніки, про що сторонами складено акти надання послуг від 09.08.2019 на суму 300000,00 грн. та від 01.11.2019 на суму 30000,00 грн. Відповідач повинен був здійснити оплату наданих послуг в сумі 300000,00 грн. до 06.11.2019, яка станом на 13.01.2020 є простроченою. У зв`язку із порушенням виконання грошового зобов`язання позивачем за період прострочення з 06.11.2019 по 13.01.2020 нараховано відповідачу пеню в розмірі 16528,77 грн. та суму 1701,37 грн. 3% річних, які позивач також просить стягнути. Позов обґрунтовано ст.ст. 509, 525, 526, 599, 625, 901 ЦК України, ст.ст. 173, 193, 230 ГК України та умовами договору надання послуг № 010619 від 01.06.2019.

Відповідач відзив на позов суду не надав, причини неявки в засідання не повідомив. Ухвали суду надсилалась на адресу відповідача вказану в позовній заяві, яка відповідає відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 129. Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 21.01.2020 та ухвала суду від 18.02.2020 повернуті підприємством поштового зв`язку до господарського суду без вручення адресату з відміткою: «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення: адресат не розшуканий».

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зокрема, містяться відомості про місцезнаходження юридичної особи.

Згідно з частиною 1 ст. 7 та ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру. Якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

За змістом з п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову від отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку.

У разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії (висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 25.06.2018 у справі №904/9904/17).

Отже, відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Із змісту ч. 9 ст. 165 ГПК України слідує, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

01.06.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "НІКОТРЕЙДСЕРВІС" (Виконавець, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОФВЕЙ" (Замовник, відповідач у справі) укладено договір № 010619 про надання послуг.

В розділі 1 договору визначено, що Виконавець зобов`язується виконати Замовнику послуги з влаштування тонкошарового покриття з литої емульсійно-мінеральної суміші обладнанням Macropaver 12B. Сторони письмово погоджують дату початку надання послуг, після чого Замовник перераховує Виконавцеві передоплату згідно розд. 2 договору. Виконавець зобов`язується розпочати надання послуг за цим договором через три дні з моменту отримання попередньої оплати за послуги відповідно до п. 2.6 договору (п.п. 1.1., 1.2 договору).

В пункті 2.1 договору визначено, що сума оплати за роботу техніки визначається на підставі підписаних сторонами актів приймання-передачі наданих послуг, виходячи з вартості за надання послуг, визначених у Додатках до цього договору, які є його невід`ємною частиною.

Сторонами підписано Додаток № 1 до вищевказаного договору, в якому узгоджено обсяги надання послуг та розмір оплати цих послуг, загальна вартість яких склала 900000,00 грн.

Згідно з п. 2.6 розрахунок за послуги здійснюється шляхом внесення 100% передплати.

За змістом п.п. 2.6.1-2.6.2 перед початком надання послуг Виконавець надає Замовнику рахунок на здійснення передоплати за 7500 квадратних метрів. Замовник має сплатити наданий рахунок, а виконавець має приступити до надання послуг протягом трьох днів з дня надходження коштів на рахунок Виконавця.

Відповідно до п. 8.1 договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2019, а в частині здійснення розрахунків - до повного їх виконання.

Матеріали справи свідчать, що згідно з платіжним дорученням № 32 від 12.06.2019 ТОВ «ПРОФВЕЙ» перерахувало на рахунок ТОВ «НІКОТРЕЙДСЕРВІС» суму 300000,00 грн. за оренду спецтехніки згідно договору № 010619 від 01.06.2019.

В подальшому сторонами підписано Акт надання послуг № 09/08 від 09.08.2019 на суму 300000,00 грн. з ПДВ та Акт надання послуг № 01/11-1 від 01.11.2019 на суму 300000,00 грн., згідно з якими позивач надав, а відповідач прийняв виконані позивачем роботи. Відповідно до змісту цих актів претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) Замовник не має.

Як зазначив позивач, з урахуванням здійсненої відповідачем передплати у розмірі 300000,00 грн., заборгованість за надані позивачем послуги становить 300000,00 грн., яка залишилась неоплаченою.

Позивач у січні 2020 року звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача суми 300000,00 грн. заборгованості, а також суми 16528,77 грн. пені та суми 1701,37 грн. 3% річних, за яким відкрито провадження у даній справі.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтями 11, 509 ЦК України встановлено, що підставою виникнення зобов`язань (цивільних прав та обов`язків) є, зокрема, договір. Зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Приписами ст.629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 903 цього Кодексу якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В пунктах 2.1, 2.6 договору визначено, що розрахунок за послуги здійснюється шляхом внесення 100% передплати. Сума оплати за роботу техніки визначається на підставі підписаних сторонами актів приймання-передачі наданих послуг, виходячи з вартості за надання послуг, визначених у Додатках до цього договору, які є його невід`ємною частиною.

Як зазначалось вище, за платіжним дорученням № 32 від 12.06.2019 відповідач перерахував на рахунок позивача суму 300 000,00 грн.

09.08.2019 та 01.11.2019 сторонами були підписані Акти надання послуг № 09/08 на суму 300000,00 грн. та № 01/11-1 на суму 300000,00 грн., згідно з якими позивач надав, а відповідач прийняв виконані позивачем роботи (надані позивачем послуги). Відповідно до змісту цих актів претензій по об`єму, якості та строкам наданих послуг Замовник не мав.

Отже, з урахуванням здійсненої відповідачем передплати у розмірі 300000,00 грн., заборгованість за надані позивачем послуги становить 300000,00 грн., яка залишилась неоплаченою.

Відповідач відзив не надав, позовні вимоги не спростував, доказів виконання зобов`язання щодо повної оплати вартості наданих послуг не надав.

Таким чином позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми 300000,00 грн. заборгованості є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлені вимоги про стягнення з відповідача суми 16528,77 грн. пені, нарахованої згідно з наданим до позовної заяви розрахунком за період з 06.11.2019 по 13.01.2020.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України).

За змістом статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (п. 2 ст. 551 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно зі ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В пункті 4.2 договору передбачено, що за порушення строків оплати Замовником, нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми неоплачених послуг.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за допомогою комп`ютерної програми "Законодавство", суд встановив, що за визначений позивачем період нарахування до стягнення підлягає пеня у розмірі 16520,88 грн., а тому позовні вимоги в цій частині задовольняються частково - на суму 16520,88 грн.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 1701,37 грн. за період з 06.11.2019 по 13.01.2020.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено правильність нарахування 3% річних та встановлено, що за заявлений позивачем період до стягнення належить сума 1700,49 грн. 3% річних.

На підставі викладеного, позов в цілому задовольняється частково.

Відповідно до статті 129 ГПК України з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог необхідно стягнути суму 4773,32 грн. грн. витрат зі сплати судового збору.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 4, ч. 1 ст. 9 Закону «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Ціна позову у позовах про стягнення коштів визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному порядку (безакцептному) порядку (ч. 1 ст. 163 ГПК України).

Із змісту ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», ч. 2 ст. 163 ГПК України слідує, що у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній, розмір судового збору визначається судом з подальшою сплатою недоплаченої суми судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Судом встановлено, що позивачем у позовній заяві невірно вказано ціну позову - у розмірі 317929,54 грн., оскільки загальний розмір суми, заявленої позивачем до стягнення: (300000,00 грн. основного боргу, 16528,77 грн. пені та 1701,37 грн. 3 % річних) фактично становить 318230,14 грн., 1,5% від якої складає 4773,45 грн.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 4768,95 грн., отже недоплачена позивачем сума судового збору складає 4,50 грн., яка підлягає стягненню з позивача в доход Державного бюджету України за відповідним наказом суду.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОФВЕЙ", (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 129) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НІКОТРЕЙДСЕРВІС", (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Івана Богуна, буд. 6-Б) суму 300000 (триста тисяч) грн. 00 коп. основного боргу, суму 16520 (шістнадцять тисяч п`ятсот двадцять) грн. 88 коп. пені, суму 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 49 коп. - 3% річних, суму 4773 (чотири тисячі сімсот сімдесят три) грн. 32 коп. витрат зі сплати судового збору.

У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НІКОТРЕЙДСЕРВІС", (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Івана Богуна, буд. 6-Б) в доход Державного бюджету України суму 4 (чотири) грн. 50 коп. судового збору (стягувач - Державна судова адміністрація України; отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106; призначення платежу: судовий збір за рішенням №908/104/20).

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 22.05.2020.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням пункту 4 розділу Х "Прикінцеві положення" ГПК України.

Суддя О.С. Боєва