ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"14" травня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/249/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.

секретар судового засідання Голоденко І.О.

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Обрій ХХІ" (вул. Грецька, буд. 24, кв. 5, м. Одеса, 65026)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Шаінської Валентини Георгіївни (АДРЕСА_1)

про стягнення 109065,54 грн,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Горун Ю.В.;

від відповідача: Козак Р.Д.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Обрій ХХІ" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Шаінської Валентини Георгіївни, в якій просить суд стягнути з відповідача на його користь 105880,44 грн безпідставно отриманих коштів та 3185,10 грн 3% річних.

Позиції учасників справи

Звертаючись до господарського суду з позовом до відповідача позивач посилається на те, що відповідач, як суб'єкт підприємницької діяльності, без достатньої правової підстави отримав орендну плату за рахунок здачі в оренду приміщення, яке належить позивачу на праві власності та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, НОМЕР_1, м. Одеса (далі - НОМЕР_1). Розрахунок суми коштів, які позивач визначив як безпідставно набуті відповідачем, позивачем здійснено на підставі долученого до позову висновку експерта (спеціаліста), з врахуванням площі об'єкту нерухомості.

27.02.2020 від відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на позов (а.с.64-141, т.1), в якому відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі, зазначивши, зокрема, що: позивач не є власником вищевказаної квартири, оскільки вона припинила своє існування як об'єкт цивільних прав та обов'язків у зв'язку з об'єднанням з іншими об'єктами нерухомого майна в будинку АДРЕСА_2; наявність в Єдиному державному реєстрі речових прав запису щодо НОМЕР_1 є наслідком бездіяльності посадових осіб КП «БТІ» Одеської міської ради; свідоцтво про право власності на НОМЕР_1 ПАТ «МТБ Банк» приватним нотаріусом було видано всупереч вимог Закону України «Про нотаріат»; договір купівлі-продажу НОМЕР_1 від 22.12.2018, укладений між позивачем та ПАТ «МТБ Банк», є недійсним. Також, відповідач пояснив, що у березні 2019 року позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом щодо усунення перешкод у користуванні позивачем НОМЕР_1 до ОСОБА_1. та ОСОБА_2., за якими було зареєстровано право власності на домоволодіння після здійснення реконструкції, в результаті якої НОМЕР_1 припинила своє існування як об'єкт цивільних прав та обов'язків; за позицією відповідача подання позивачем позовів, що розглядаються Господарським судом Одеської області та Приморським районним судом м. Одеси, свідчить про недобросовісність дій позивача, які полягають у тому, що позивач штучно намагається досягти встановлення в судовому порядку певних недостовірних фактів з метою узаконити неправомірне набуте право власності на майно - НОМЕР_1. Крім цього, відповідач зазначив, що твердження позивача про здачу відповідачем, як суб'єктом підприємницької діяльності, НОМЕР_1 в оренду засновані на припущеннях та не підтверджені жодним доказом; позивачем не доведено, що зовнішню рекламу про здачу в оренду приміщення розміщено саме відповідачем; відповідач наголосив, що зовнішня реклама не є доказом здійснення відповідних господарських операцій; з наведеної позивачем фототаблиці неможливо встановити, що зовнішня реклама стосується саме НОМЕР_1; позивачем не доведено здійснення відповідачем передачі в оренду будь-якого майна; позивачем не зазначається та жодним чином не підтверджується протягом якого строку відповідач передавав в оренду НОМЕР_1; долучений позивачем до позовної заяви висновок експерта складений неправомірно, всупереч вимог чинного законодавства, без фактичного огляду, обміру та визначення стану досліджуваного приміщення, з використанням застарілих та неактуальних вихідних даних.

28.02.2020 від відповідача до канцелярії суду за вх. № 5263/20 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №916/249/20 до набрання законної сили рішенням суду Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/5284/19 за позовом позивача до ОСОБА_1. та ОСОБА_2. про усунення перешкод у користуванні майном (а.с.142-162, т.1). Здійснивши розгляд вказаного клопотання у судовому засіданні 14.05.2020 за участю представників обох сторін, судом було проголошено протокольну ухвалу про відмову у задоволенні вказаного клопотання з мотивів, які були проголошені судом в порядку ч. 10 ст. 240 ГПК України.

12.03.2020 від позивача до канцелярії суду за вх. № 6419/20 надійшла відповідь на відзив (а.с.173-180, т.1), згідно якої позивач наголосив, що НОМЕР_1 не припинила своє існування, як про це зазначає відповідач, а досі існує у складі нежитлового приміщення НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 та вказані офісні приміщення здаються відповідачем в оренду третім особам, що є безпідставним збагаченням відповідача; позивач наголосив, що ані ОСОБА_1., як колишній власник нежитлового приміщення НОМЕР_2, ані відповідач, як новий власник, після реконструкції приміщення не здійснили дій щодо подання державному реєстратору відомостей про припинення існування НОМЕР_1; позивач також наполягає на тому, що укладений між ним та ПАТ «МТБ Банк» договір купівлі продажу від 22.12.2018, за яким позивач придбав НОМЕР_1, укладений з додержанням всіх вимог законодавства, а тому вважати його недійсним немає підстав.

20.03.2020 від відповідача за вх. № 7347/20 надійшли письмові заперечення (а.с.183-198, т.1), в яких відповідач виклав свої доводи з приводу правовідносин щодо права власності на НОМЕР_1, а також зазначив, що позивач у відповіді на відзив не спростував всіх аргументів відповідача, які були викладені у відзиві, що за позицією відповідача свідчить про визнання позивачем відповідних обставин.

Під час розгляду справи по суті у судовому засіданні представник позивача в повному обсязі підтримав заявлені до відповідача вимоги та наполягав на їх задоволенні, а представник відповідача проти позову в повному обсязі заперечував, просив суд відмовити позивачу у його задоволенні.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.02.2020 позовну заяву ТОВ "Обрій ХХІ" було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Враховуючи усунення позивачем недоліків позовної заяви у строки, встановлені судом, ухвалою суду від 10.02.2020 позовну заяву ТОВ "Обрій ХХІ" було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №916/249/20; ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін; судове засідання для розгляду справи по суті було призначено на 05.03.2020 о 15год.00хв.

05.03.2020 судом було протокольно ухвалено оголосити перерву у судовому засіданні до 20.03.2020 о 16год.00хв.

Приймаючи до уваги встановлення постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" на території України карантину, ухвалою суду від 17.03.2020 призначене на 20.03.2020 судове засідання було перенесено на"06" квітня 2020 о 12год.30хв.

Приймаючи до уваги продовження урядом на території України строку карантину та подання сторонами клопотання про відкладення розгляду справи, 06.04.2020 судом було протокольно оголошено перерву у судовому засіданні до « 27» квітня 2020 о 14год.00хв. 27.04.2020 судом було протокольно оголошено перерву у судовому засіданні до « 14» травня 2020.

У судовому засіданні 14.05.2020, в якому були присутні представники обох сторін, судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи

Позивач звертаючись до господарського суду з позовом до відповідача посилається на те, що йому на праві власності належить нерухоме майно - НОМЕР_1, в АДРЕСА_2. На підтвердження цієї обставини позивач надав суду:

- копію договору купівлі-продажу нерухомого майна (а.с.17-20, т.1), укладеного 22.12.2018 між Публічним акціонерним товариством «МТБ Банк» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Обрій ХХІ» (покупець), згідно з п.1.1. якого продавець передає у власність (продає), а покупець приймає у власність (купує) нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру загальною площею 25,3 кв.м., житловою площею 14,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, НОМЕР_1, що належить продавцю на праві власності, та зобов'язується сплатити за нього ціну, визначену цим договором. У п. 1.2. вказаного договору зазначено, що нерухоме майно належить продавцю на підставі свідоцтва, виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенко О.В. 18.10.2018 за реєстровим номером 2287, право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.10.2018, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 101, номер запису 141735484;

- копію витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.12.2018 (а.с.21, т.1), в якому значиться, що право власності на об'єкт нерухомого майна - НОМЕР_1, в АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 101), зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Обрій ХХІ»;

- викопіювання з плану будівельного кварталу за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 22-26, т. 1).

В свою чергу, відповідач, заперечуючи проти позову, пояснює, що НОМЕР_1, в буд. АДРЕСА_2 не існує як об'єкт цивільних прав, припинила своє існування внаслідок реконструкції та створення нового об'єкта цивільних прав - приміщення № НОМЕР_2, яке належить Шаінській В.Г. на праві власності. На підтвердження даної обставини відповідач надав суду:

- копію договору дарування від 28.07.2004 (а.с.84, т.1), укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1., згідно з яким ОСОБА_3 зобов'язався подарувати, а ОСОБА_1. прийняти в дар НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2, яка в цілому складається з однієї кімнати, загальною площею 25,3 кв.м., у тому числі житловою 14,3 кв.м.;

- копію витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.08.2004 (а.с.86, т.1), згідно з яким за ОСОБА_1. зареєстровано право власності на вищевказану квартиру;

- копію розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 09.09.2004 №2971 (а.с.87, т.1), згідно з яким житловому будинку (фасадному та лівоворотньому флігелям, квартири №№1,2,5), розташованому по АДРЕСА_2, присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_2;

- копію рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26.01.2005 у справі №2-510/2005 (а.с.88-89, т.1), згідно з яким визнано за ОСОБА_1. право власності на домоволодіння загальною площею 853,48 кв.м., житловою 409,3 кв.м., підсобною - 258,68 кв.м. з підвалом - 185,5 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2;

- копію витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28.01.2005 на підставі вищевказаного рішення суду (а.с.90, т.1);

- копію розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 16.03.2006 № 523 (а.с. 93, т. 1), згідно з яким було надано дозвіл ОСОБА_1 на реконструкцію домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2, під офіс з надбудовою третього поверху та улаштуванням входу;

- копію рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради від 15.11.2006 № 685 (а.с. 94, т.1), згідно з яким ОСОБА_1 був наданий дозвіл на реконструкцію квартир №№ 1, 2, 5 для розташування офісу з надбудовою третього поверху за адресою: АДРЕСА_2;

- копію договору дарування від 29.02.2008 (а.с.98-99, т.1), згідно з п. 1 якого ОСОБА_1. зобов'язався подарувати, а ОСОБА_2. прийняти в дар 14/1000 частин домоволодіння АДРЕСА_2, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2;

- копію витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.03.2008 (а.с.100, т.1), згідно з яким за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на вищевказану частину домоволодіння;

- копію технічного паспорту на домоволодіння загальною площею 1669,5 кв. м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.101-113, т.1);

- копію розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 23.01.2009 №31 (а.с.114, т.1), згідно з яким було затверджено технічний висновок та прийнято в експлуатацію нежитлову офісну будівлю, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, загальна площа якої складає 1669,5 кв.м., вказано, що власниками вказаного об'єкту є громадяни: ОСОБА_1. - 986/1000 частин будівлі; ОСОБА_2. - 14/1000 частин будівлі;

- копії витягів про реєстрацію прав власності від 07.02.2009 на вищевказане нерухоме майно у зазначених частках за ОСОБА_1. та ОСОБА_2. (а.с.115-116, т.1);

- копію договору купівлі-продажу від 31.03.2016 (а.с.118-121, т.1), згідно з яким ОСОБА_1. зобов'язався продати, а Шаінська В.Г. (як фізична особа) купити нежитлові приміщення НОМЕР_2, загальною площею 1648,1 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2;

- копію інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 29.01.2019 (а.с. 122-122-124, т. 1), згідно з якою в реєстрі власником приміщення № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 значиться Шаінська В.Г. (як фізична особа).

Згідно з ЄДР (а.с. 51-53, т. 1) Шаінська В.Г. зареєстрована як фізична особа - підприємець 29.05.2019.

На підтвердження підстав позову щодо отримання відповідачем без достатньої правової підстави орендної плати за рахунок здачі в оренду нерухомого майна - НОМЕР_1, в АДРЕСА_2, позивачем надано суду:

1. фототаблиця № 1, яка за позицією позивача фіксує розміщення відповідачем на фасаді будівлі за адресою: АДРЕСА_2 зовнішньої реклами та здійснення відповідачем діяльності щодо здачі в оренду майна - НОМЕР_1 (а.с.33-35, т.1).

Дослідивши зміст вищевказаної фототаблиці № 1, яку засвідчено директором ТОВ «Обрій ХХІ», суд встановив, що вона не містить інформації коли саме її було здійснено (дата фотофіксації); із зафіксованої на фото зовнішньої реклами не вбачається якою особою вона була розміщена та щодо якого майна. При цьому суд відзначає, що в матеріалах справи відсутні докази щодо наявності у відповідача правовідносин з третіми особами щодо здачі в оренду будь-яких приміщень, клопотань про витребування відповідних доказів позивач до суду не заявляв;

2. висновок експерта (спеціаліста) №26-12/19, складений 26.12.2019 експертом Найдьоновим І.В. (а.с.39-45, т.1), на вирішення якого були поставлені наступні питання: 1) визначити місце розташування НОМЕР_1, за адресою: АДРЕСА_2; 2) визначити вартість орендної плати досліджуваного об'єкту за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно з цим висновком дослідження виконано на підставі наступних документів: 1) документація - витяг з архіву БТІ Одеської міської ради; 2) правовстановлююча документація на НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2; 3) технічна документація на НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2.

При виконанні дослідження використовувались наступні нормативно-правові акти, рекомендована науково-технічна та спеціальна література: 1) Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VI; 2) інструкція про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна №127 (зі змінами та доповненнями від 08.01.2013 №2); 3) Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»; 4) наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України «Про затвердження Порядку розроблення містобудівної документації» від 16.11.2011 №290, з наступними змінами та доповненнями; 5) ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджені Наказом Держкоммістобудування від 17.04.1992 №44.

При здійсненні дослідження експертом по першому питанню надано висновок, що згідно з конфігурації та геометричних параметрів НОМЕР_1, вона розташована у будинку АДРЕСА_2; по другому питанню - у результаті аналізу ринку оренди нерухомості, функціонального аналогічних до об'єкта оцінки, проведеного 26.12.2019, отриманий наступний діапазон вартостей оренди, а саме: 14-16 дол. США за 1 кв.м., приймаємо середній показник 15 доларів США за 1 кв.м., отже вартість орендної плати досліджуваного об'єкту за адресою: АДРЕСА_2 складає 379,5 доларів США у місяць.

На підставі проведеного дослідження експерт зробив висновок:

- по першому питанню: згідно конфігурації та геометричних параметрів НОМЕР_1, вона розташована у будинку АДРЕСА_2;

- по другому питанню: вартість орендної плати досліджуваного об'єкту за адресою: АДРЕСА_2, складає 379,5 доларів США у місяць.

До висновку експерта також долучено копію кваліфікаційного сертифікату №001034, виданого 19.12.2012 Атестаційною архітектурно-будівельною комісією Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України про те, що Найдьонов Іван Віталійович пройшов професійну атестацію, що підтверджує його відповідність кваліфікаційним вимогам у сфері діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, професійну спеціалізацію, необхідний рівень кваліфікації і знань. Роботи (послуги), пов'язані із створенням об'єктів архітектури, спроможність виконання яких визначено кваліфікаційним сертифікатом: «Технічне обстеження будівель і споруд» (а.с.44, т.1);

3. роздруківку, в якій зазначено інформацію про офіційний курс гривні щодо іноземних валют станом на 26.12.2019 (а.с.46-47, т.1).

Суму коштів, як безпідставно набутих відповідачем, позивач у позовній заяві (а.с.3, т.1) розрахував виходячи з визначеної у вищевказаному висновку експерта вартості здачі в оренду одного квадратного метру приміщення - 15 доларів США (що за курсом відповідно до інформації, розміщеної на сайті НБУ від 26.12.2019, становить 348,75 грн) та помноженої на загальну площу НОМЕР_1 (25,3 кв.м.) і термін у 12 місяців. Як вказує позивач, відповідно до правовстановлюючих документів він є власником спірних приміщень 12 місяців (22.12.2018-22.12.2019), отже позивачем нараховано до стягнення з відповідача 105880,44 грн, на які останній вважає відповідач безпідставно збагатився за рахунок здачі в оренду його майна.

Окрім стягнення з відповідача вищевказаної суми, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних за користування грошовими коштами в розмірі 3185,10 грн, розрахунок яких здійснено за період з 22.12.2018 по 22.12.2019 (а.с.48, т.1).

Також сторонами було подано суду:

- лист Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 21.01.2019 №01-8/684вх (а.с.36-38, т.1), в якій, зокрема, вказано, що під час виїзду на місце за адресою, вказаною заявником, встановлено, що адреса об'єкта нерухомості АДРЕСА_2 не відповідає дійсності, фактична адреса - АДРЕСА_2 та повідомлено, що оскільки даний об'єкт відноситься до категорії об'єктів зі значним класом наслідків, право на здійснення перевірки зазначеного об'єкту належить Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, на адресу якої було скеровано оригінал звернення ТОВ «Обрій ХХІ»;

- заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13.02.2020 у справі № 522/5284/19 (а.с. 135-138, т. 1), яким постановлено зобов'язати ОСОБА_1 та ОСОБА_2. усунути перешкоди у користуванні позивачем НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, шляхом надання постійного безперешкодного доступу позивачеві до цього майна;

- ухвалу Одеського апеляційного суду від 19.03.2020 у справі № 522/5284/19, якою відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Шаінської В.Г. на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13.02.2020.

Законодавство, застосоване судом до спірних відносин

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Згідно з ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). У відповідності до ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Згідно з ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» положення цього Закону поширюються на правовідносини, які виникають у процесі здійснення оцінки майна, майнових прав, що належать фізичним та юридичним особам України на території України та за її межами, а також фізичним та юридичним особам інших держав на території України та за її межами, якщо угода укладається відповідно до законодавства України, використання результатів оцінки та здійснення професійної оціночної діяльності в Україні.

За змістом статті 3 вищевказаного Закону оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності. У цьому Законі: майном, яке може оцінюватися, вважаються об'єкти в матеріальній формі, будівлі та споруди (включаючи їх невід'ємні частини), машини, обладнання, транспортні засоби тощо; паї, цінні папери; нематеріальні активи, в тому числі об'єкти права інтелектуальної власності; цілісні майнові комплекси всіх форм власності; майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги. Незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону. Датою оцінки є дата, за станом на яку здійснюються процедури оцінки майна та визначається вартість майна. Нормативно-правовими актами з оцінки майна можуть бути передбачені строки дії звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) від дати оцінки або дати її затвердження (погодження) замовником.

Відповідно до ст. 5 даного Закону суб'єктами оціночної діяльності є: суб'єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі. Права, обов'язки та відповідальність суб'єктів оціночної діяльності встановлюються цим та іншими законами.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За умовами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позиція суду

Судом встановлено, що у спірних правовідносинах між сторонами існує спір щодо права власності на нерухоме майно, існування протягом періоду розрахунку спірних коштів НОМЕР_1 як об'єкту цивільних прав. Цей спір є первісним та не переданим на вирішення господарського суду позивачем в межах даної справи, відповідно, спори, пов'язані з володінням та користуванням зазначеним майном, є похідними відносно нього і їх заявлення до вирішення первісного спору є передчасним.

Звертаючись до господарського суду з даним позовом, позивач, як на підставу позову, посилається на те, що відповідач, як суб'єкт підприємницької діяльності, без достатньої правової підстави збагачується за рахунок позивача шляхом отримання орендної плати за передане в оренду приміщення - НОМЕР_1, а отже, оскільки в силу закону судом розгляд справи здійснюється в межах заявлених позовних вимог, суд відзначає, що питання щодо права власності на зазначений об'єкт нерухомості в межах даної справи судом не вирішується.

В позовній заяві (а.с.5, т.1) позивач вказав, що в контексті даної справи набуття майна відповідачем за рахунок позивача полягає в тому, що відповідач отримує орендну плату (кошти) за рахунок здачі в оренду майна - НОМЕР_1, а відсутність правових підстав такого набуття полягає в тому, що будь-які договірні відносини між сторонами з цього приводу відсутні.

Оцінивши надані позивачем докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами обставини здачі відповідачем в оренду нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 та, як наслідок, набуття відповідачем коштів за рахунок позивача, в тому числі їх розмір.

Так, судом встановлено, що долучена позивачем до позовної заяви фототаблиця № 1 не містить інформації коли саме її було здійснено (дата фотофіксації); із зафіксованої на фото зовнішньої реклами не вбачається якою особою вона була розміщена та щодо якого майна, фототаблиця жодним чином не підтверджує який період часу нерухоме майно здавалось в оренду та на яких умовах тощо. Інших доказів на підтвердження обставини здачі відповідачем нерухомого майна в оренду позивач суду не надав.

Щодо наданого позивачем висновку експерта (спеціаліста) в частині визначення вартості орендної плати, то суд оцінює цей доказ критично, оскільки позивачем не доведена кваліфікація цього експерта (спеціаліста) саме в галузі оцінки майнових прав. Крім цього, з вказаного висновку, розмір орендної плати визначено станом на 26.12.2019, натоміть розрахунок спірної суми позивач здійснив за період 12 місяців, починаючи з 22.12.2018, тобто за попередній період, що стосується і заявлених до стягнення 3% річних.

За викладених обставин, суд вважає, що у позові позивачу належить відмовити повністю.

Розподіл судових витрат.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позов позивача не підлягає задоволенню, сплачений позивачем при поданні позову судовий збір в сумі 2102,00 грн підлягає покладенню на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судовий збір в сумі 2102,00 грн покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України, з врахуванням положень п. 4 Розділу Х "Прикінцеві положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено 19 травня 2020 р.

Повний текст складено 19 травня 2020 р.

Суддя Д.О. Бездоля