У Х В А Л А

22 травня 2020 року Справа № 913/294/20

Провадження №1/913/294/20

Господарський суд Луганської області у складі судді Зюбанової Н.М., розглянувши матеріали за позовом

позивача ОСОБА_1 , м. Київ

до відповідача Державного підприємства "Первомайськвугілля" в особі Відокремленого підрозділу шахти "Гірська", м. Гірське Попаснянського району Луганської області

про стягнення 124587 грн. 71 коп.

в с т а н о в и в:

Так, ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Луганської області з позовом до Державного підприємства "Первомайськвугілля" в особі Відокремленого підрозділу шахти "Гірська" про стягнення 96000 грн. 00 коп. боргу, 6727 грн. 59 коп. 3% річних, 10713 грн. 60 коп. інфляційних нарахувань та 11146 грн. 52 коп. пені за договором поставки від 16.03.2018 № 16/03-1.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем п. 4.3 договору, за умовами якого розрахунки за продукцію покупцем здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на підставі рахунку постачальника на умовах 100% передоплати кожної окремої партії продукції.

Факти поставки товару підтверджуються видатковою накладною № 2 від 16.03.2018 на суму 192000 грн. 00 коп., товарно-транспортною накладною від 16.03.2018 та рахунком на оплату № 2 від 15.03.2018 на суму 192000 грн. 00 коп.

Оскільки відповідач оплату за поставлений товар здійснив не в повному обсязі, утворилась заборгованість у сумі 96000 грн. 00 коп. та позивач звернувся до суду.

У зв`язку з порушенням строків оплати товару за покупцем виникло прострочення грошових зобов`язань та позивач нарахував додаткові вимоги на підставі ст. 625 ЦК України у вигляді 3% в сумі 6727 грн. 59 коп., інфляційних нарахувань - 10713 грн. 60 коп. та пені - 11146 грн. 52 коп.

Розглянувши позовні матеріали, господарський суд дійшов висновку, що позовну заяву оформлено з дотриманням вимог ст. 162 ГПК України, до неї додано усі документи, передбачені ст. 164 ГПК України, а тому немає підстав для її повернення чи відмови у відкритті провадження.

Окремо слід зазначити, що при підготовці справи до розгляду суд перевірив факти, викладені позивачем щодо його статусу, зокрема, надані докази свідчать, що при оформленні сторонами договору поставки у березні 2018 року позивач - ОСОБА_1 мав статус ФОП, який припинився 26.02.2020 (номер запису 2164487).

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів визначається ст. 20 ГПК України, яка передбачає - господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

За ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями ст. 20 цього Кодексу (як приклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Позивач, звертаючись до господарського суду, посилається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові у справі № 910/8729/18, в якій звертається увага на те, що для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

У постанові від 13.02.2019 Верховний Суд зазначив, що позивач обґрунтовано визначив належність спору до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинились.

Таким чином, відкриваючи провадження у цій справі, де позивач не має статусу ФОП, суд враховує вказану вище правову позицію у подібній справі.

Так, згідно з частинами першої та п`ятою статті 12 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного).

Згідно приписів частин першої, другої статті 247 ГПК України у спрощеному провадженні господарський суд розглядає малозначні справи, а крім того, у спрощеному порядку може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення 124587 грн. 71 коп., що за ціною позову відповідає визначенню законодавцем справи, як малозначної згідно з п. 1. ч. 5 ст. 12 ГПК України.

З огляду на те, що ціна позову є невеликою та предметом спору є стягнення частини боргу та додаткових вимог у вигляді 3% річних, інфляційних нарахувань та пені, суд дійшов висновку, що призначення судового засідання та виклик сторін є недоцільними.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 250 ГПК України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

З урахуванням викладеного та приписів ст. 176 ГПК України, позовні матеріали є достатніми для прийняття до розгляду та відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження у відповідності до п. 1. ч. 5 ст. 12 ГПК України.

Щодо особливостей розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, то ст. 252 ГПК України передбачено можливість розгляду справ такої категорії без проведення судового засідання. Так, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Сторонам на протязі 30 днів слід подати відповідні клопотання (у разі необхідності призначення судового засідання), а відповідачу - відзив на позовну заяву.

Керуючись ст. ст. 12, 176, 234, 247, 249, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

1. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 913/294/20.

2. Здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін.

3. Запропонувати сторонам на протязі 30 днів подати відповідні клопотання про призначення судового засідання (у разі необхідності), а відповідачу - відзив на позовну заяву із урахуванням вимог ст.ст. 165, 251 ГПК України; заяву із запереченнями проти розгляду справи у спрощеному провадженні (за наявності останніх).

4. Запропонувати позивачу - подати докази часткової оплати продукції відповідачем (виписку банку), нормативне обґрунтування порядку визначення прострочення в оплаті відповідачем боргу саме з 17.03.2018, у той час, коли поставка продукції відбулась без одержання передплати, уточнений розрахунок додаткових вимог з урахуванням звернення до відповідача з першою вимогою про оплату продукції у порядку ст. 530 ГПК України.

5. Встановити позивачу строк - п`ять днів з дня отримання відзиву для подання до суду відповіді на відзив із урахуванням вимог ст.ст. 166, 251 Господарського процесуального кодексу України.

6. Встановити відповідачу строк - п`ять днів з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду заперечень із урахуванням вимог ст.ст. 167, 251 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 22.05.2020 та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Н.М.Зюбанова