ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"22" травня 2020 р. Справа № 924/587/20

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Танасюк О.Є., розглянувши матеріали

за заявою ОСОБА_1 , Хмельницька область, Старокостянтинівський район, с. Старий Остропіль

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - ОСОБА_1 , Хмельницька область, Старокостянтинівський район, с. Старий Остропіль звернувся до суду із заявою про відкриття провадження у справі про свою неплатоспроможність в порядку Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.05.2020р. вказаний позов передано на розгляд судді Танасюк О.Є.

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає за необхідне залишити її без руху, зважаючи на те, що подана заява про відкриття провадження у справі про банкрутство не відповідає вимогам, встановленим Кодексом України з процедур банкрутства (далі за текстом - Кодекс або КУПБ).

Частиною 1 ст. 2 Кодексу (який набрав чинності 21.10.2019р.) передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Кодекс України з процедур банкрутства встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що неплатоспроможність - це неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 113 КУПБ у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Частиною 4 ст. 34 Кодексу передбачено, що до заяви боржника про відкриття провадження у справі про банкрутство додаються, зокрема, докази сплати судового збору, крім випадків, коли згідно із законом судовий збір не підлягає сплаті.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України „Про судовий збір".

Положеннями ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

В частині 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" наведений перелік заяв, за подання яких не справляється судовий збір, в якому відсутня на заява фізичної особи про визнання її неплатоспроможності.

Таким чином, враховуючи положення Господарського процесуального кодексу України, Кодексу України з процедур банкрутства та Закону України "Про судовий збір" заява, на підставі якої суд розглядає справу (заяву), зокрема, заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність (банкрутство) підлягає оплаті судовим збором.

Згідно п.п. 9 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство справляється судовий збір у сумі 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України „Про державний бюджет на 2020 рік" прожитковий мінімуму для працездатних осіб: з 1 січня 2020 р. становить 2102,00 грн.

Таким чином, за подання до суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи підлягає сплаті судовий збір в розмірі 21020,00 грн.

Одна, доказів сплати судового збору за подання заяви про відкриття провадження про платоспроможність боржника не надано.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства до заяви про відкриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи мають бути надані докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Статтею 30 цього Кодексу врегульовано питання винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Так, арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Кодексу розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

З 01.01.2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2102 грн. Отже, при поданні заяви мають бути надані докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією у розмірі 31530,00 грн. (2102х5х3).

Заявником не надано докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією. При цьому, ОСОБА_1 подав до суду клопотання про створення фонду кредиторами для винагороди арбітражному керуючому та клопотання про нарахування і виплату грошової винагороди арбітражному керуючому, в якому посилаючись на те, що у боржника відсутня реальна можливість сплати авансового внеску одноразово, боржник змушений просити суд звільнити від сплати винагороди арбітражному керуючому на момент подання заяви та включити суму винагороди керуючому реструктуризацією до загального боргу боржника із можливістю її першочергового стягнення під час реструктуризації на 60 місяців, або включити цю суму винагороди керуючому реструктуризацією за рахунок коштів фонду кредиторів, створеного для оплати винагороди арбітражним керуючим із можливістю її першочергової оплати саме з фонду, або включити цю суму винагороди керуючому реструктуризацією після закінчення відстрочки на умовах передбачених Планом реструктуризації (відстрочення), схваленим зборами кредиторів та затвердженим господарським судом - при працевлаштуванні на роботу.

Таким чином, одночасно із зверненням до суду із заявою про відкриття справи щодо неплатоспроможності фізичної особи, боржник просить суд перекласти обов`язок авансування винагороди керуючому реструктуризацією на кредиторів.

Обов`язок боржника авансувати вищенаведену суму до звернення з відповідною заявою до суду передбачений КУПБ та подання доказів авансування є обов`язковою умовою, встановленою ст. 116 КУПБ. При цьому Кодекс не містить умов та не передбачає права боржника бути звільненим від авансування винагороди арбітражному керуючому на етапі подання заяви та вирішення судом питання про її прийняття до розгляду. Не містить Кодекс і повноважень суду звільнити або відстрочити авансування зазначених витрат за аналогією із судовим збором.

Не можуть бути прийняті і посилання боржника на норми КУПБ, які встановлюють право кредиторів встановлювати винагороду арбітражному керуючому, як обґрунтування можливості звільнення боржника від авансування винагороди арбітражного керуючого шляхом перекладання такого обов`язку на кредиторів на етапі прийняття заяви до розгляду з наступних підстав.

Порядок сплати основної грошової винагороди чітко врегульований абзацами 6,7 ч.2 ст.30 КУПБ і не допускає подвійного тлумачення.

Так, цими нормами встановлено, що сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення платоспроможності та відкриття провадження у справі.

У разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі.

Норми, на які посилається боржник, врегульовують лише права кредиторів щодо виплати грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого.

Так, ч. 5 ст. 30 КУПБ встановлено, що кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.

Частиною 4 ст.114 Кодексу (для процедури неплатоспроможності фізичної особи) передбачено, що кредитори мають право за рахунок власних коштів встановити арбітражному керуючому додаткову винагороду.

Суд звертає увагу заявника на те, що мова йде про кредиторів, тобто осіб, статус яких буде визначений судом після відкриття провадження у справі у підготовчому засіданні (протягом 15 днів з дня прийняття заяви - ст. 117 Кодексу), публікації відповідного оголошення, розгляду кредиторських вимог арбітражним керуючим та подання результатів розгляду до суду (30 днів з дня підготовчого засідання - ст. 119 Кодексу), попереднього засідання суду (не пізніше 60 днів з дня відкриття провадження у справі - ст.122 Кодексу), проведення зборів кредиторів (не пізніше 14 днів після попереднього засіданні - ст. ст. 122, 123 Кодексу).

Отже, як слідує зі змісту наведених норм, перші збори кредиторів, на яких можливе прийняття рішення, зокрема, про створення фонду для авансування винагороди арбітражному керуючому, можливі після спливу щонайменше тримісячного строку з моменту подання до суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Сам термін "авансування" передбачає сплату наперед, в даному випадку до вчинення будь-яких дій арбітражним керуючим.

Отже, комітет кредиторів чи збори кредиторів в силу закону не мають змоги авансувати грошову винагороду арбітражному керуючому до відкриття провадження у справі і тому не можуть на етапі прийняття судом заяви боржника підміняти останнього в обов`язку відповідного авансування.

Таким чином, звернення боржника з клопотаннями про створення кредиторами фонду для винагороди арбітражному керуючому та розподілу між кредиторами зобов`язання сплатити кошти на відшкодування витрат арбітражного керуючого є передчасним, та за своїм змістом не може розглядатись на етапі прийняття заяви до розгляду, а лише після встановлення кредиторів, прийняття останніми, шляхом скликання зборів, відповідного рішення.

Також, виходячи з викладеного, суд вважає, що ч. 5 ст. 30 КЗПБ врегульовує порядок (але не обов`язковий, а можливий) авансування кредиторами винагороди, яка має виплачуватись арбітражному керуючому після тримісячного строку виконання ним своїх повноважень.

З аналізу вищенаведених норм у їх сукупності слід дійти висновку, що питання про звільнення заявника від авансування винагороди арбітражного керуючого знаходиться поза компетенцією суду.

Тому зазначені клопотання заявника залишаються судом без задоволення.

Крім того, зі змісту клопотання про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому слідує, що боржник ототожнює судовий збір із винагородою арбітражного керуючого. Зазначає, що вони надсилаються на один розрахунковий рахунок суду та вважає, що винагорода є ідентичною сплаті судового збору.

Однак, суд звертає увагу позивача, що відповідно до ст. 1 Закону України „Про судовий збір" судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. В свою чергу, винагорода арбітражному керуючому, як передбачено ст. 30 КУПБ, є платою арбітражному керуючому за виконання ним своїх повноважень.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України „Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Натомість, згідно п. 6 ч. 2 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства, винагорода арбітражного керуючого здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу.

Отже, за подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство подаються і докази сплати судового збору (21020,00 грн.), і авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією (31530,00грн.).

Згідно положень ст. 115 Кодексу провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи або фізичної особи - підприємця може бути відкрито лише за заявою боржника.

Боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо:

1) розмір прострочених зобов`язань боржника перед кредитором (кредиторами) становить не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати;

2) боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців;

3) ухвалено постанову у виконавчому провадженні про відсутність у фізичної особи майна, на яке може бути звернено стягнення;

4) існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).

До складу грошових вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

Заявник зазначає, що у нього існують прострочені зобов`язання перед кредиторами, які становлять не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати та сягають більше 150000 грн. У конкретизованому списку кредиторів боржник зазначає, що приблизна сума заборгованості по тілу кредиту становить 215546,32 грн. та обов`язкові виплати (проценти, пеня, штрафи, комісія та бажана вигода в кінці ануїтету) за попередніми розрахунками становить 127753,36 грн.

Суд звертає увагу, що згідно положень п. 2 ч. 2 ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства боржник повинен чітко визначити розмір його прострочених зобов`язань перед кредитором (кредиторами), який має становить не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати. Підтвердженням зазначеного розміру прострочених зобов`язань є документи з банківських та інших фінансових установ, в яких чітко зазначено суму прострочених зобов`язань.

Також не підтверджено належними та допустимими доказами, зокрема, документами з банківських та фінансових установ, що боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців.

Крім того, як вбачається зі списку кредиторів, заявником під номером 5 зазначено кредитора - ТОВ „Укрпозика" та вказано про укладений між сторонами договір №L9045409 (без дати), на підставі якого за твердженням боржника останній отримав кредит в сумі 11502,00 грн. Однак, у додатках до заяви та у переліку додатків наданих до суду відсутній договір №L9045409, укладений між ТОВ „Укрпозика" та ОСОБА_1 .

Пунктом 3 ч. 2 ст. ст. 115 Кодексу передбачено, що боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо ухвалено постанову у виконавчому провадженні про відсутність у фізичної особи майна, на яке може бути звернено стягнення. Однак доказів ухвалення постанови у виконавчому провадженні про відсутність у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення боржник не надав. При цьому, в матеріалах заяви взагалі відсутні докази відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з боржника заборгованості у примусовому порядку. Крім того, в матеріалах заяви наявний витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.03.2020р., відповідно до якого ОСОБА_1 є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи вищезазначене, боржником не доведено належними та допустимими доказами підстави для звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Пунктом 3 ч. 3 ст. 116 Кодексу передбачено, що до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додається конкретизований список кредиторів і боржників із зазначенням загальної суми грошових вимог кредиторів (боржників), а також щодо кожного кредитора (боржника) - його імені або найменування, його місцезнаходження або місця проживання, ідентифікаційного коду юридичної особи або реєстраційного номера облікової картки платника податків та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором.

Наданий боржником конкретизований список кредиторів містить загальні суми заборгованості за договорами. Проте, заявником не розмежовано заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені). Також заявником зазначено кінцеві терміни кредитів, проте не вказано строку виконання чергових платежів.

Крім того, заявником в якості додатків до заяви надано лист ТОВ „Фінансова компанія „Кредит-капітал" від 17.01.2020р., з якого вбачається, що дане товариство є новим кредитором боржника у зв`язку з укладенням з ТОВ „Мілоан" договору відступлення права вимоги №44-МЛ від 26.12.2019р. Також із повідомлення ТОВ „Таліон Плюс" від 27.03.2020р. №273 про заплановану подачу позову та позовної заяви від 27.03.2020р. №32/7 слідує, що ТОВ „Таліон Плюс" є новим кредитором боржника у зв`язку з відступленням ТОВ „Манівео швидка фінансова допомога" права вимоги боргу на підставі договору факторингу №28/1118/01 від 28.11.2018р.

Пунктом 7 ч. 3 ст. 116 Кодексу передбачено, що до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються копії документів про вчинені боржником (протягом року до дня подання заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність) правочини щодо належного йому нерухомого майна, цінних паперів, часток у статутному капіталі, транспортних засобів та угоди на суму не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати.

Як було зазначено вище, заявник надав інформацію про зареєстроване за ним на праві власності нерухоме майно - житловий будинок. Також до заяви долучено довідку територіального сервісного центру МВС №6844 від 20.02.2020р. про відсутність транспортних засобів, зареєстрованих за боржником. Однак докази, які б свідчили про те, що боржник (протягом року до дня подання заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність) не вчиняв правочини щодо належного йому нерухомого майна, цінних паперів, часток у статутному капіталі, транспортних засобів та угоди на суму не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати, в матеріалах справи відсутні.

Пунктом 8 ч. 3 ст. 116 Кодексу передбачено, що до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються відомості про всі наявні рахунки боржника (у тому числі депозитні рахунки), відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках.

Боржник разом із заявою подав клопотання про витребування відомостей про всі наявні рахунки боржника у тому числі депозитні, відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках. В обґрунтування даного клопотання посилається на те, що ані Національним банком України, ані фіскальними службами країни зазначена інформація на запит громадянина не надається, тому просить суд надіслати запити на юридичну адресу всіх діючих 75 банків України та ухвалою суду зобов`язати банки надати запитувану інформацію.

Суд звертає увагу боржника на положення п. 1 ч. 2 ст. 62 Закону України „Про банки та банківську діяльність", в якій передбачено, що інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками на письмовий запит або з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи.

Тобто, ОСОБА_1 не позбавлений права самостійно звернутися до банківських установ на надати інформацію, передбачену п. 8 ч. 3 ст. 116 Кодексу. Таким чином, вищезазначене клопотання заявника залишається без задоволення.

Пунктом 11 ч. 3 ст. 116 Кодексу передбачено, що до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додається декларація про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства.

Відповідно до ч. 5 ст. 116 Кодексу декларація про майновий стан подається боржником за три роки (за кожен рік окремо), що передували поданню до суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Декларація повинна містити інформацію щодо майна, доходів та витрат боржника і членів його сім`ї, що перевищують 30 розмірів мінімальної заробітної плати. До членів сім`ї боржника належать особи, які перебувають у шлюбі з боржником (у тому числі якщо шлюб розірвано протягом трьох років до дня подання декларації), а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою чи піклуванням боржника, інші особи, які спільно з ним проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких з боржником не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі (ч. 5 ст. 116 Кодексу).

Як вбачається з матеріалів справи, боржник з 2002 року є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . На підтвердження придбання вказаного житлового будинку надано копію договору купівлі-продажу від 07.02.2002р.

Однак, у поданих деклараціях боржником не відображено інформації про наявність у нього на праві власності відповідного житлового будинку.

В матеріалах заяви міститься нотаріально посвідчена довіреність від 30.08.2019р., якою ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розпоряджатися (передавати в найм (оренду), позичку, заставу, обмінювати), продати за ціну і на умовах на їх розсуд, за умови сплати необхідних платежів

Крім того, у деклараціях ОСОБА_1 зазначено, що його зареєстроване місце проживання та місце фактичного проживання збігається: АДРЕСА_2 .

Разом з тим, як вбачається із відповідей банківських установ на звернення боржника, ОСОБА_1 зазначалася адреса: АДРЕСА_3 . Однак, ні в заяві, ні в деклараціях боржником не зазначено на якому речовому праві належить йому вказаний будинок.

Відповідно до ч. 3 ст. 37 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що господарський суд залишає без руху заяву про відкриття провадження у справі з підстав, передбачених статтею 174 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням вимог цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (ч. 2 ст. 174 ГПК України).

Також, суд інформує заявника, що згідно приписів ч. ч. 3. 4 ст. 174 ГПК України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. У разі не виконання вимог ухвали у визначений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 2, 34, 37, 113, 115, 116 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , Хмельницька область, Старокостянтинівський район, с. Старий Остропіль про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність залишити без руху.

Встановити заявнику строк до 11.06.2020р., але не пізніше десять днів з дня вручення копії даної ухвали для усунення недоліків, а саме, надати:

- докази спати судового збору за подання до суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у розмірі 21020,00 грн.;

- докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією у розмірі 31530,00 грн.;

- договір №L9045409, укладений між ТОВ „Укрпозика" та ОСОБА_1 , на підставі якого у боржника виникли грошові зобов`язання боржника перед кредитором;

- документи з банківських та інших фінансово-кредитних установ, які підтверджують наявність та розмір простроченої заборгованості у розмірі передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства (не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати), а також підтверджують те, що боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців;

- докази ухвалення постанови у виконавчому провадженні про відсутність у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення;

- докази, на підтвердження того, що боржник (протягом року до дня подання заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність) не вчиняв правочини щодо належного йому нерухомого майна, цінних паперів, часток у статутному капіталі, транспортних засобів та угоди на суму не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати.

- конкретизований список кредиторів, оформлений відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства;

- відомості про всі наявні рахунки боржника (у тому числі депозитні рахунки), відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках;

- декларацію про майновий стан боржника із зазначенням відомостей про наявність у боржника майна, належного на праві власності (чи іншому речовому праві: оренди, користування, тощо).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Ухвала підписана 22.05.2020р.

Суддя О.Є. Танасюк

Віддрук. 2 прим.: 1 - до справи;

2 - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ).