ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХвала
про відмову у видачі судового наказу
"14" травня 2020 р. м. Ужгород Справа № 907/277/20
Суддя Господарського суду Закарпатської області Пригара Л.І.,
розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Імекспо, м. Ужгород про видачу судового наказу про стягнення з боржника Дочірнього підприємства Універсал-Ужгород Торгово-промислового підприємства Універсал, м. Ужгород заборгованості за договором продажу товарів № 01/2019 від 15.10.2019 року на суму 28 149 грн. 12 коп., 210 грн. 20 коп. витрат по сплаті судового збору та 1 300 грн. витрат на професійну правничу допомогу,
06.05.2020 року для розгляду судді Господарського суду Закарпатської області Пригарі Л.І. автоматизованою системою документообігу суду розподілена заява Товариства з обмеженою відповідальністю Імекспо, м. Ужгород про видачу судового наказу про стягнення з боржника Дочірнього підприємства Універсал-Ужгород Торгово-промислового підприємства Універсал, м. Ужгород заборгованості за договором продажу товарів № 01/2019 від 15.10.2019 року на суму 28 149 грн. 12 коп., 210 грн. 20 коп. витрат по сплаті судового збору та 1 300 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
За приписами ст. 12 ГПК України господарське судочинство здійснюється у порядку наказного провадження та позовного провадження (загального або спрощеного).
Відповідно до ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього кодексу. Судовий наказ може бути видано за відповідною заявою особи-заявника до особи - боржника за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій формі (у тому числі електронній).
Згідно частини 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
При зверненні до суду, заявник просить стягнути з боржника, крім заборгованості за договором та відшкодування судового збору за подання заяви, що підлягає задоволенню судом шляхом видачі судового наказу на зазначені суми, також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 300 грн.
Щодо заявленої вимоги заявника про стягнення з боржника витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Приписами ст. 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи, витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Такий розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Цією ж статтею визначена можливість суду, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього кодексу. Розгляд заяви про видачу судового наказу проводиться без судового засідання, під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті (ст. ст. 154. 155 ГПК України).
Враховуючи порядок здійснення судочинства у наказному провадженні, виходячи з приписів зазначених норм, у боржника відсутня можливість доведення неспівмірності витрат, заявлених до стягнення заявником, що суперечить приписам ст. 13 ГПК України.
За нормою до ч. 2 ст. 12 ГПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
В той час як з аналізу глави 8 "Судові витрати" ГПК України слід дійти висновку, що судові витрати на професійну правничу допомогу можуть бути предметом розгляду у позовному провадженні, де учасниками справи є сторони, які мають право доводити розмір витрат, а суд здійснює їх розподіл за результатами розгляду справи.
У пункті 3 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу. Частиною третьою цієї ж статті встановлено, що у разі, якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог.
Враховуючи вищенаведене, оскільки процесуальний закон не передбачає при здійсненні судочинства у наказному провадженні розподілу будь-яких судових витрат, окрім судового збору, у видачі судового наказу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1 300 грн. належить відмовити.
Керуючись ст. ст. 147 - 154, 234 Господарського процесуального кодексу України,
СУД УХВАЛИВ:
1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю Імекспо, м. Ужгород у видачі судового наказу про стягнення з боржника Дочірнього підприємства Універсал-Ужгород Торгово-промислового підприємства Універсал, м. Ужгород суми 1 300 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
2. На підставі ст. 235 Господарського процесуального кодексу України ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею. Апеляційна скарга на ухвалу суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без участі учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ухвали). Ухвала може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду.
3. Ухвалу надіслати сторонам у справі.
Ухвалу складено і підписано 15.05.2020 року.
Суддя Пригара Л.І.