ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року Справа № 924/113/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Грязнов В.В. , суддя Мельник О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з повною відповідальністю "Галицький Ломбард" (вх.№941/20 від 30.03.2020) на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 18.03.2020 у справі №924/113/19 (суддя Танасюк О.Є.)

за первісним позовом Приватного акціонерного товариства "Стожари", м. Хмельницький

до відповідача-1 Державної архітектурно-будівельної інспекції України, м. Київ

до відповідача-2 Управління Державної реєстрації Хмельницької міської ради, м. Хмельницький

до відповідача-3 Товариства з повною відповідальністю "Галицький Ломбард", м. Хмельницький

про визнання недійсними декларації про початок виконання будівельних робіт реконструкції приміщення магазину по вул. Проскурівського підпілля, 71 м. Хмельницького, зареєстрованої Інспекцією ДАБК у Хмельницькій області 15.02.2013 року за №66 та декларації про готовність об`єкта до експлуатації реконструкції магазину по вул. Проскурівського підпілля, 71, зареєстрованої інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області 28.02.2013 року № ХМ 23;

про визнання недійсними рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора прав на нерухоме майно №1615446 від 12.04.2013 року та cвідоцтво про право власності на нерухоме майно магазину загальною площею 113,8 кв.м. по вул. Проскурівського підпілля, 71 в м. Хмельницькому від 12.04.2013 року індексний № 2361368;

про зобов'язання усунути з боку товариства з повною відповідальністю "Галицький Ломбард" (Відповідача-3) будь-які перешкоди в користуванні земельною ділянкою розміром 0,0022 га ПрАТ "Стожари" шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення права позивача

за зустрічним позовом Товариства з повною відповідальністю "Галицький Ломбард", м.Хмельницький

до відповідача-1 Приватного акціонерного товариства "Стожари", м. Хмельницький

до відповідача-2 Хмельницької міської ради, м. Хмельницький

до відповідача-3 Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, м.Хмельницький

про визнання незаконним рішення Державного кадастрового реєстратора про державну реєстрацію земельної ділянки (кадастровий номер :01:006:0196), скасувавши його та усі записи у Поземельній книзі щодо цієї земельної ділянки;

про зобов'язання державного кадастрового реєстратора виключити (вилучити) із Державного земельного усі відомості (записи) про земельну ділянку (кадастровий номер :01:006:0196);

про визнання недійсним (незаконним) державного акту на право постійного користування землею від 21.12.95 р/н ХМ №247, виданого Хмельницькому відкритому акціонерному товариству "Стожари" (Приватне акціонерне товариство "Стожари") вул. Котовського, 73 Хмельницькою міською адміністрацією з моменту внесення до нього 15.09.2000 змін (виправлень), скасувавши його

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 18.03.2020 справу №924/113/19 за первісним позовом Приватного акціонерного товариства "Стожари", м. Хмельницький до: Державної архітектурно-будівельної інспекції України, м. Київ; Управління Державної реєстрації Хмельницької міської ради, м. Хмельницький; Товариства з повною відповідальністю "Галицький Ломбард", м. Хмельницький про: визнання недійсними декларації про початок виконання будівельних робіт реконструкції приміщення магазину по вул. Проскурівського підпілля, 71 м. Хмельницького, зареєстрованої Інспекцією ДАБК у Хмельницькій області 15.02.2013 року за №66 та декларації про готовність об`єкта до експлуатації реконструкції магазину по вул. Проскурівського підпілля, 71, зареєстрованої інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області 28.02.2013 року № ХМ 23; визнання недійсними рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора прав на нерухоме майно №1615446 від 12.04.2013 року та cвідоцтво про право власності на нерухоме майно магазину загальною площею 113,8 кв.м. по вул. Проскурівського підпілля, 71 в м. Хмельницькому від 12.04.2013 року індексний № 2361368; зобов'язання уcунути з боку товариства з повною відповідальністю "Галицький Ломбард" (Відповідача-3) будь-які перешкоди в користуванні земельною ділянкою розміром 0,0022 га ПрАТ "Стожари" шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення права позивача та за зустрічним позовом Товариства з повною відповідальністю "Галицький Ломбард", м.Хмельницький до: Приватного акціонерного товариства "Стожари", м.Хмельницький; Хмельницької міської ради, м.Хмельницький; Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, м. Хмельницький; про: визнання незаконним рішення Державного кадастрового реєстратора про державну реєстрацію земельної ділянки (кадастровий номер :01:006:0196), скасувавши його та усі записи у Поземельній книзі щодо цієї земельної ділянки; зобов'язання державного кадастрового реєстратора виключити (вилучити) із Державного земельного усі відомості (записи) про земельну ділянку (кадастровий номер :01:006:0196); визнання недійсним (незаконним) державного акту на право постійного користування землею від 21.12.1995 р/н ХМ №247, виданого Хмельницькому відкритому акціонерному товариству "Стожари" (Приватне акціонерне товариство "Стожари") вул. Котовського, 73 Хмельницькою міською адміністрацією з моменту внесення до нього 15.09.2000 змін (виправлень), скасувавши його, передано за територіальною підсудністю до Господарського суду м. Києва (01030, Київ, вул. Богдана Хмельницького, 44Б).

Не погоджуючись із винесеною ухвалою, Товариство з повною відповідальністю "Галицький Ломбард" звернулося до суду з апеляційною скаргою в якій просить суд апеляційної інстанції ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 18.03.2020 у справі №924/113/19 - скасувати.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, оскільки вона прийнята із порушеннями норм процесуального права.

Судом першої інстанції не досліджено тієї обставини чи була прийнята судом справа до свого провадження ще 25.02.2019 з додержанням правил підсудності, як підстави, що зумовлює в силу приведеної ч. 2 ст. 31 ГПК України обов'язковість її розгляду цим судом і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду.

Як встановив суд першої інстанції, до позову має бути застосовано дві підстави виключної підсудності ч. 3 (спори з приводу нерухомого майна) та ч. 5 (спори із відповідачем центральним органом виконавчої влади) ст. 30 ГПК України.

Зміни до ч. 5 ст. 30 ГПК України, внаслідок яких виключна підсудність позову до центрального органу виконавчої влади має бути застосована незалежно від наявності інших визначених цією статтею підстав для виключної підсудності такого спору іншому господарському суду, набули чинності лише 15.01.2020, а провадження за первісним позовом, як зазначалося, було відкрито ще 25.02.2019 коли такої "виключної виключності" ще не існувало.

З огляду на це, суд, який вбачав дві підстави виключної підсудності, одна з яких визначала належним суд за місцезнаходженням нерухомого майна, мав дійти висновку про те, що справа була 25.02.2019 прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, оскільки на той час за наявності двох підстав виключної підсудності позивач міг обирати між ними.

Окрім того, наявна була і ще третя підстава виключної підсудності, про яку суд не вказав. Це ч. 12 ст. 30 ГПК України, відповідно до якої вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо розгляд таких вимог віднесений до юрисдикції господарського суду, розглядаються господарським судом, визначеним за правилами підсудності щодо розгляду спору, похідними від якого є такі вимоги.

Оскільки справа вже тривалий час розглядалася не в одному судовому засіданні, причому уже й на етапі розгляду її по суті, а жодна із сторін не заявляла про непідсудність справи та необхідність її передачі, - суд не мав права на передачу справи до іншого суду, усуваючись таким чином, фактично, від здійснення правосуддя.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.04.2020 у справі №924/113/19 апеляційну скаргу Товариства з повною відповідальністю "Галицький Ломбард" (вх.№941/20 від 30.03.2020) на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 18.03.2020 у справі №924/113/19 - залишено без руху. Зобов'язано скаржника протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме: подати оригінал платіжного документа (квитанції, платіжного доручення, тощо) про сплату судового збору в розмірі 2102,00 гривень та належні докази направлення копії апеляційної скарги (з описом вкладення у лист) учасникам у справі (відповідні докази подаються до суду в оригіналі).

На виконання вимог суду, викладених в ухвалі від 10.04.2020, Товариство з повною відповідальністю "Галицький Ломбард" надіслало до Північно-західного апеляційного господарського суду лист (вх. №2979/20 від 23.04.2020) до якого долучено оригінал квитанції №1933-5174-2251-3320 від 17.04.2020 про сплату судового збору в розмірі 2102,00 грн, та належні докази направлення копії апеляційної скарги (з описом вкладення у лист) учасникам у справі.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.04.2020 у справі №924/113/19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з повною відповідальністю "Галицький Ломбард" (вх.№941/20 від 30.03.2020) на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 18.03.2020 у справі №924/113/19; запропоновано ПАТ "Стожари" - у строк до 14.05.2020 надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому ст.263 ГПК України та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів ТОВ "Галицький Ломбард"; запропоновано Державній архітектурно-будівельній інспекції України, Управлінню Державної реєстрації Хмельницької міської ради, Хмельницькій міській раді, Головному управлінню Держгеокадастру у Хмельницькій області - у строк до 14.05.2020 надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмові пояснення щодо поданої апеляційної скарги та докази надсилання копій цих пояснень та доданих до них документів ТОВ "Галицький Ломбард", ПАТ "Стожари".

При цьому, апеляційним судом в ухвалі було роз'яснено учасникам справи, що відповідно до ч.2 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені зокрема в пункті 8 частини 1 статті 255 цього Кодексу (про передачу справи на розгляд іншого суду), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Матеріалами справи стверджується, що ухвалу суду від 28.04.2020 у справі №924/113/19 було отримано учасниками справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

ПАТ "Стожари" своїм процесуальним правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалося.

Державна архітектурно-будівельна інспекція України, Управління Державної реєстрації Хмельницької міської ради, Хмельницька міська рада, Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області також своїми процесуальними правами на подачу письмових пояснень щодо поданої апеляційної скарги не скористалися.

Відповідно до ст. ст. 269, 270 ГПК України апеляційна інстанція переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Під час дослідження матеріалів справи апеляційним судом встановлено наступне.

06.02.2019 на адресу суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Стожари", м. Хмельницький до: 1) Державної архітектурно-будівельної інспекції України, м. Київ 2) Управління Державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, м. Хмельницький 3) Товариства з повною відповідальністю "Галицький Ломбард", м. Хмельницький про: 1) визнання недійсними декларації про початок виконання будівельних робіт реконструкції приміщення магазину по вул. Проскурівського підпілля, 71 м. Хмельницького, зареєстрованої Інспекцією ДАБК у Хмельницькій області 15.02.2013 року за №66 та декларації про готовність об`єкта до експлуатації реконструкції магазину по вул. Проскурівського підпілля, 71, зареєстрованої інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області 28.02.2013 року № ХМ 23; 2) визнання недійсними рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора прав на нерухоме майно №1615446 від 12.04.2013 року та свідоцтво про право власності на нерухоме майно магазину загальною площею 113,8 кв.м. по вул. Проскурівського підпілля, 71 в м. Хмельницькому від 12.04.2013 року індексний № 2361368; 3) зобов'язання усунути з боку товариства з повною відповідальністю "Галицький Ломбард" (Відповідача-3) будь-які перешкоди в користуванні земельною ділянкою розміром 0,0022 га ПрАТ "Стожари" шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення права позивача.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 25.02.2019 у справі №924/113/19 відкрито провадження у справі №924/113/19, постановлено дану справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 25.03.2019 провадження у справі №924/113/19 було зупинено до набрання законної сили рішенням по справі №924/224/16, апеляційний перегляд якого здійснювався Північно-західним апеляційним господарським судом.

21.11.2019 ухвалою Господарського суду Хмельницької області поновлено провадження у справі №924/113/19.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 09.01.2020 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом у справі №924/113/19 зустрічний позов товариства з повною відповідальністю "Галицький Ломбард". Даною ухвалою об'єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом у справі №924/113/19.

Ухвалою від 04.02.2020 підготовче провадження по справі №924/113/19 було закрите та призначено справу до розгляду по суті. Розгляд справи по суті після цього відбувався у двох судових засіданнях.

У зв'язку із тимчасовою непрацездатністю судді Димбовського В. В. 17.03.2020 відбувся повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, відповідно до якого обрано суддю Танасюк О. Є.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 18.03.2020 справу №924/113/19 передано за територіальною підсудністю до Господарського суду м. Києва. При вирішенні питання щодо визначення підсудності даної справи, місцевий господарський суд виходив з того, що оскільки відповідачем-1 є Державна архітектурно-будівельна інспекція України, даний спір відноситься до виключної підсудності, який за приписами ч. 5 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України має розглядатися місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Не погоджуючись із ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 18.03.2020 у справі №924/113/19, Товариство з повною відповідальністю "Галицький Ломбард" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку винесеній ухвалі в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Предметом господарського процесу як форми діяльності суду є господарські спори або інші справи віднесені до компетенції господарських судів Господарським процесуальним кодексом України та іншими законами.

Відповідно до частини 1 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

За змістом частин 1, 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

З огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Інститут підсудності розмежовує підвідомчі господарським судам справи між відмінними елементами господарської судової системи, залежно від того, який критерій покладено в основу такого розподілу: рівень господарського суду в системі або місце розгляду справи.

Нормами Господарського процесуального кодексу України визначено такі юрисдикції: предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів (статті 20-23); інстанційна юрисдикція (статті 24-26); територіальна юрисдикція (підсудність) (статті 27-31).

Правила загальної підсудності поширюють свою дію на всі справи позовного провадження, за винятком тих, для яких ГПК України встановлює інший вид підсудності.

Відповідно до частини 1 статті 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Водночас, за деякими категоріями справ в силу специфіки предмету спору в таких справах процесуальний закон встановлює виключну підсудність, за якою тільки один конкретний суд серед інших може розглядати таку категорію справ.

Виключна підсудність - це встановлена підсудність певної категорії справ точно визначеному господарському суду, що виключає можливість розгляду їх у будь-якому іншому суді. Встановлення виключної підсудності має на меті забезпечити найкращі умови для правильного та оперативного вирішення певних категорій справ, характер яких викликає труднощі розгляду їх в іншому місці.

Перелік справ, на які поширюються правила виключної підсудності, у статті 30 ГПК України є вичерпним. Так, відповідно до частини 5 статті 30 ГПК України спори, у яких відповідачем є Кабінет Міністрів України, міністерство чи інший центральний орган виконавчої влади, Національний банк України, Рахункова палата, Верховна Рада Автономної Республіки Крим або Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, а також справи, матеріали яких містять державну таємницю, розглядаються місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Особа, яка звертається до господарського суду з позовом, самостійно обирає спосіб захисту, визначає відповідача, предмет та підстави позову.

Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції позивачем визначено за первісним позовом відповідачем-1 Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, предметом позову є визнання недійсними декларації про початок виконання будівельних робіт реконструкції приміщення магазину по вул. Проскурівського підпілля, 71 м. Хмельницького, зареєстрованої Інспекцією ДАБК у Хмельницькій області 15.02.2013 року за №66 та декларації про готовність об`єкта до експлуатації реконструкції магазину по вул. Проскурівського підпілля, 71, зареєстрованої інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області 28.02.2013 року № ХМ 23; визнання недійсними рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора прав на нерухоме майно №1615446 від 12.04.2013 року та cвідоцтво про право власності на нерухоме майно магазину загальною площею 113,8 кв.м. по вул. Проскурівського підпілля, 71 в м. Хмельницькому від 12.04.2013 року індексний № 2361368; зобов'язання уcунути з боку товариства з повною відповідальністю "Галицький Ломбард" (Відповідача-3) будь-які перешкоди в користуванні земельною ділянкою розміром 0,0022 га ПрАТ "Стожари" шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення права позивача.

При вирішенні питання щодо визначення підсудності даної справи, місцевий господарський суд виходив з того, що оскільки відповідачем-1 є Державна архітектурно-будівельна інспекція України, даний спір відноситься до виключної підсудності, який за приписами ч. 5 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України має розглядатися місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Державна архітектурно-будівельна інспекція України (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, ідентифікаційний код 37471912) є органом державної влади, який створений на підставі Указу Президента України "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" №1085 від 09.12.2010 року.

Згідно Указу Президента України №1085 від 09.12.2010 року з метою оптимізації системи центральних органів виконавчої влади, усунення дублювання їх повноважень, забезпечення скорочення чисельності управлінського апарату та витрат на його утримання, підвищення ефективності державного управління та відповідно до пункту 15 частини першої статті 106 Конституції України було утворено Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, поклавши на цю Інспекцію функції з реалізації державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 липня 2014 року № 294 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 7 червня 2017 року № 408) Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку громад та територій і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Частиною 1 ст. 29 ГПК України передбачено, що право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 статті 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 3 статті 31 ГПК України визначено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Згідно п. 5. ст. 30 ГПК України (станом на час винесення ухвали від 25.02.2019) спори, у яких відповідачем є Кабінет Міністрів України, міністерство чи інший центральний орган виконавчої влади, Національний банк України, Рахункова палата, Верховна Рада Автономної Республіки Крим або Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, а також справи, матеріали яких містять державну таємницю, розглядаються місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Відповідно до п. 5. ст. 30 ГПК України (в редакції Закону №460-ІХ від 15.01.2020) спори, у яких відповідачем є Кабінет Міністрів України, міністерство чи інший центральний орган виконавчої влади, Національний банк України, Рахункова палата, Верховна Рада Автономної Республіки Крим або Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, а також справи, матеріали яких містять державну таємницю, розглядаються місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, незалежно від наявності інших визначених цією статтею підстав для виключної підсудності такого спору іншому господарському суду.

Згідно п. 20.7 Постанови ВГСУ "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарськими судами" №10 від 24.10.2011 із змінами і доповненнями (чинної станом на час винесення даної ухвали) у разі якщо відповідачем у справі є орган, щодо якого діють положення норми статті Господарського процесуального кодексу про виключну підсудність справ, то така справа у будь-якому разі підлягає розгляду у господарському суді міста Києва.

Колегія суддів вважає за можливе взяти до уваги вказані вище роз'яснення Пленуму Вищого господарського суду України та використати їх для застосування ст.30 ГПК України "Виключна підсудність справ" (в редакції, чинній на момент прийнята судом справи до свого провадження 25.02.2019), зважаючи на відсутність будь-яких роз'яснень щодо спірного питання, враховуючи норми ГПК України в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 року №2147-VIII.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними твердження позивача, що справа була прийнята судом до свого провадження 25.02.2019 з додержанням правил підсудності.

Відтак, відсутні підстави для застосування ч. 2 ст. 31 ГПК України, якою унормовано обов'язковий розгляд справи Господарським судом Хмельницької області і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду.

З огляду на зазначені вище обставини, оскільки відповідач-1 є центральним органом виконавчої влади, спір не може бути розглянутий Господарським судом Хмельницької області, а відтак справа №924/113/19 підлягає передачі за правилами виключної підсудності до Господарського суду м. Києва.

Проте, всупереч наведеному, Господарський суд Хмельницької області не передав матеріали позову для розгляду за виключною підсудністю, а відкрив провадження у справі (ухвала Господарського суду Хмельницької області від 25.02.2019) та призначив справу до розгляду по суті (ухвала Господарського суду Хмельницької області від 04.02.2020), що є порушенням правил територіальної юрисдикції щодо виключної підсудності справ у спорах, у яких відповідачем є центральний орган виконавчої влади.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №916/142/19 від 16.08.2019.

Згідно із статтею 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у справі "Устименко проти України" (заява №32053/13) констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 (заяви №29458/04, №29465/04) зазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Zand v. Austria", висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]".

За таких обставин розгляд місцевим господарським судом позовної заяви з порушенням правил виключної підсудності та прийняттям за результатами розгляду позовної заяви судового рішення є таким, що в цілому нівелює інститут виключної підсудності та ставить під сумнів саму сутність судового розгляду.

З огляду на зазначене, Північно-західний апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарського суду Хмельницької області від 18.03.2020 у справі №924/113/19 винесена з додержанням норм процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням зокрема норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними та документально необґрунтованими. Порушень чи неправильного застосування норм процесуального права судом першої інстанції судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі судового рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 227, 229, 269, 270, 273, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з повною відповідальністю "Галицький Ломбард" (вх.№941/20 від 30.03.2020) на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 18.03.2020 у справі №924/113/19 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку в силу п.2 ч.1 ст.287 ГПК України.

3. Матеріали справи №924/113/19 надіслати за підсудністю на розгляд до Господарського суду міста Києва (01030, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 44Б).

Повний текст постанови складений "25" травня 2020 р.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Мельник О.В.