ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"18" травня 2020 р. Справа№ 904/4373/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Суліма В.В.

Майданевича А.Г.

за апеляційною скаргою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2020 (повний текст складено 16.03.2020)

у справі № 904/4373/19 (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Зовнішньоторгова фірма «МіКомп»

до Головного управління казначейської служби України у Дніпропетровській області,

Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях

про відшкодування шкоди, спричиненої не виконанням судового рішення 7 504 824, 75 грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.03.2020 позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ Зовнішньоторгова фірма «МіКомп» інфляційні втрати у розмірі 1 472 810, 41 грн, 3% річних у розмірі 319 461, 15 грн та судовий збір у розмірі 26 884, 07 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях 08.04.2020 (згідно з відтиску штемпеля відділення поштового зв`язку) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2020 в частині задоволення позовних вимог та ухвалити у вказаній частині нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю. Також скаржник заявив клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наведена апеляційна скарга не відповідає вимогам Глави 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 2. ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Стаття 4 названого Закону встановлює, що за подання апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно з відбитком штемпеля суду першої інстанції позовна заява у цій позивачем була подана до суду першої інстанції у вересні 2019 року.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру складає 1, 5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2020 (з урахуванням часткового задоволення позову) складає 40 326, 11 грн ((1 472 810, 41 грн + 319 461, 15 грн) * 1,5 % * 150%).

Проте, як видно з апеляційної скарги та доданих до неї документів, жодних доказів сплати судового збору скаржник до суду апеляційної інстанції не надав. Водночас, скаржником порушено клопотання про відстрочення сплати судового збору, яке мотивоване відсутністю коштів, призначених для сплати судового збору.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Даною статтею передбачено право суду, а не обов`язок щодо відстрочки, розстрочки або звільнення від сплати судового збору.

За змістом положень ст. 8 Закону питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади) перед законом і судом.

Отже, за приписами зазначеної норми, звільнення від сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин.

Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у ст. 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі. При цьому оскільки ст. 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати. (Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 12.03.2018 у справі №916/1726/17).

Враховуючи даний принцип, а також положення ст. 5 Закону України «Про судовий збір», господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні в тому числі й у питанні звільнення від сплати судового збору.

В свою чергу, особа, яка заявляє відповідне клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати повинна навести доводи того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі, а також надати докази, які б свідчили про вжиття ним всіх необхідних заходів для своєчасної сплати судового збору та підтверджували можливість сплати судового збору до прийняття постанови у справі.

Так, звертаючись з клопотанням про відстрочення від сплати судового збору, останнє було обґрунтовано відсутністю коштів, призначених для сплати судового збору.

Водночас, жодних доказів (відсутності бюджетного фінансування (довідка, кошторис), тощо) на підтвердження неможливості здійснити сплату судового збору скаржником до апеляційної скарги не надано.

До того ж, суд апеляційної інстанції враховує позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 11.03.2019 у справі № 905/1041/18, зокрема, редакція статті 8 Закону України «Про судовий збір» передбачає право суду з урахуванням майнового стану сторони відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк лише за наявності викладених вище умов, а не тільки виходячи з майнового стану сторони. Однак з матеріалів справи вбачається, що заявником не наведено передбачених частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір» умов, за яких суд враховуючи майновий стан сторони може відстрочити сплату судового збору.

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що клопотання про відстрочення сплати судового збору підлягає відхиленню, у зв`язку з необґрунтованістю та з урахуванням принципу рівності сторін.

Приписами ч. 2 ст. 260 ГПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Отже, наявні підстави для застосування судом апеляційної інстанції ч. 2 ст. 260 ГПК України та залишення без руху поданої апеляційної скарги.

Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, за наявності.

Апеляційна скарга подана 08.04.2020, а повний текст оскаржуваного рішення суду першої інстанції складено 16.03.2020. Отже останній день подачі апеляційної скарги припав на 06.04.2020 (05.04.2020 припало на вихідний день). Судом першої інстанції, під час розкриття конверту складено акт від 14.04.2020 № 123/20 про відсутність доказу, що заявник отримав рішення суду лише 23.03.2020.

Отже, апеляційна скарга заявника подана з порушення строку на апеляційне оскарження. Водночас, клопотання про поновлення строку на таке апеляційне оскарження ні в резолютивній частині, ні по тексту скарги не заявлено.

За приписами ч. 3 ст. 260 ГПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Отже, суд апеляційної інстанції зазначає, що скаржнику необхідно звернутися із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням підстав для його поновлення. (Аналогічна позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 02.05.2018 у справі № 926/2213/17, від 02.04.2018 у справі № 909/75/17).

З врахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, слід запропонувати скаржнику сплатити судовий збір у встановленому відповідним законодавством порядку та розмірі (40 326, 11 грн) та зазначити про причини пропуску строку звернення з апеляційною скарго шляхом подання до суду відповідної заяви.

Керуючись статтями 174, 234, 258, 260, Господарського процесуального кодексу України, Північного апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2020 у справі № 904/4373/19 залишити без руху.

2. Роз`яснити Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали особа має право усунути наведені недоліки шляхом подання відповідної заяви.

3. Попередити Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, що у разі якщо докази сплати судового збору не будуть подані особою в зазначений строк, суд апеляційної інстанції не приймає таку апеляційну скаргу до розгляду та повертає скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді В.В. Сулім

А.Г. Майданевич