ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

22.05.2020 Справа № 920/481/20
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Котельницької В.Л., розглянувши матеріали (вх. № 1757 від 21.05.2020)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Облсумиліфт», м. Лубни Полтавської області

до боржника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вулик-32», м.Суми

про видачу судового наказу,

установив:

До господарського суду в порядку наказного провадження звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Облсумиліфт» із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вулик-32» 3000,00 грн заборгованості, яка виникла в результаті несвоєчасної оплати послуг з технічного обслуговування та ремонту ліфтів за договором № 93-ТО від 01.06.2016.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного).

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно із ч. 1 ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

За змістом ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Судом встановлено, що заявник звернувся до суду у порядку наказного провадження, при цьому зазначивши, що заборгованість боржника виникла внаслідок невиконання останнім умов договору про повне технічне обслуговування та ремонт ліфів № 93-ТО від 01.06.2016. Так, пунктом 5.2 цього договору сторони погодили, що оплата виконаних робіт здійснюється не пізніше 30-го (тридцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим. На обґрунтування заявлених вимог заявник додав до заяви про видачу судового наказу копію Акту № 93-ТО приймання виконаних робіт по техобслуговуванню ліфтів за вересень 2016 року на суму 3000,00 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 1) заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; 2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу; 4) наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу; 5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; 6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; 7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 цієї частини; 8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; 9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відтак з урахуванням положень пункту 5.2 спірного договору та приписів статті 257 ЦК України суд зазначає, що строк позовної давності за вищезазначеною вимогою сплив у листопаді 2019 року.

Згідно частини 2 статі 154 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає відповідний наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

За вказаних обставин суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу у зв`язку з тим, що з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою (п. 5 ч. 1 ст. 152 ГПК України) та відповідно до ч. 2 ст. 153 ГПК України суд роз`яснює заявнику про право звернутись до суду з тими ж самими вимогами у порядку позовного провадження.

Керуючись статтями 12, 148, 152-154, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1.Відмовити у видачі судового наказу за вимогами Товариства з обмеженою відповідальністю «Облсумиліфт» до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вулик-32» про стягнення 3000,00 грн заборгованості за договором про повне технічне обслуговування та ремонт ліфів № 93-ТО від 01.06.2016.

2.Копію ухвали направити заявнику та боржнику.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 22.05.2020 та може бути оскаржена у порядку та строк, встановлені ст.ст. 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.Л. Котельницька