ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2020 року

м. Київ

Справа № 925/1311/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Волковицької Н. О. - головуючого, Мачульського Г. М., Могила С. К.,

секретар судового засідання - Мельникова Л. В.,

за участю представників:

позивача - не з`явилися,

відповідача - Писаренка А. М. (адвокат),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 25.04.2019 (суддя Грачов В. М.) і постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2019 (Руденко М. А. - доповідач, судді Сулім В. В., Пономаренко Є. Ю.) у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Уманьгаз Збут"

про стягнення 1 992 366,22 грн.

Короткий зміст і підстави позовних вимог

1. Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (наразі і далі - АТ "НАК "Нафтогаз України") звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Уманьгаз Збут" (далі - ТОВ "Уманьгаз Збут") про стягнення 1 187 038,23 грн пені, 273 666,93 грн - 3 % річних, 531 661,05 грн інфляційних втрат за неналежне виконання зобов`язання з оплати за договором від 11.04.2017 № 17-262-Н купівлі-продажу природного газу (далі - договір № 17-262-Н).

Короткий зміст судових рішень у справі

2. Рішенням Господарського суду Черкаської області від 25.04.2019 у справі № 925/1311/18, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2019, у задоволенні позову відмовлено.

3. Рішення суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, аргументовано тим, що незалежно від виникнення правовідносин між сторонами на підставі господарського договору грошові зобов`язання між сторонами договору № 17-262-Н у частині, яку держава компенсуватиме за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема адміністративного (бюджетного), застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови, чи навпаки. Суд першої інстанції також зазначив, що сторони, підписавши спільні протокольні рішення, погодилися із встановленням між ними іншого, аніж той, який був урегульований договором, порядку розрахунків. Підписання сторонами спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ і послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, а також фактичне виконання розрахунків у порядку, зазначеному в цих протокольних рішеннях відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" (далі - постанова Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20; Порядок від 11.01.2005), свідчить про погодження сторонами зміни порядку і строків проведення оплати за природний газ за договором № 17-262-Н. Отже, сторони за взаємною згодою і домовленістю змінили порядок проведення остаточного розрахунку, їх відносини були підпорядковані вимогам, наведеним у спільних протокольних рішеннях і спеціальних нормативно-правових актах, зокрема у постанові Кабінету Міністрів України від 11.01.2015 № 20. Відповідач на виконання умов спільних протокольних рішень повністю розрахувався за природний газ, не прострочив виконання грошового зобов`язання, що свідчить про відсутність підстав для нарахування та стягнення з відповідача сум пені, інфляційних втрат по сумам, сплаченим за спільними протокольними рішеннями.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

4. Як установили суди попередніх інстанцій і свідчать матеріали справи, 11.04.2017 між АТ "НАК "Нафтогаз України" як продавцем і ТОВ "Уманьгаз Збут" як покупцем укладено договір № 17-262-Н.

5. Відповідно до пунктів 1.1- 1.3 пункту 1 цього договору продавець зобов`язався передати у власність покупцю у 2017 році природний газ, який може бути поставлений (за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2711 21 00 00), власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, ввезений АТ "НАК "Нафтогаз України" на митну територію України, а покупець - прийняти та оплатити цей природний газ на умовах зазначеного договору. Природний газ, що передається за цим договором, використовується покупцем виключно для постачання побутовим споживачам.

6. За змістом пункту 6.1 договору № 17-262-Н:

- оплату за природний газ покупець здійснює виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця купівлі-продажу природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ, крім фактично переданого природного газу, визначеного в абзаці 3 цього пункту, здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу (абзаци 1, 2);

- остаточний розрахунок з оплати вартості придбаного природного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій та компенсацій проводиться за процедурою, визначеною у Порядку від 11.01.2005, і має бути здійснений протягом 90 днів із 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу. У разі якщо продавець протягом 5 робочих днів із дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5-денний строк (абзац 3);

- вартість фактично переданого природного газу, яка підлягає сплаті грошовими коштами за процедурою, передбаченою в абзаці 3 цього пункту, визначається на підставі актів звіряння розрахунків (у тому числі коригуючих актів) за відповідний місяць, підписаних покупцем та розпорядником коштів місцевого бюджету, оригінали яких покупець надає продавцеві до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу (абзац 4);

- покупець може ініціювати проведення розрахунку за придбаний природний газ за процедурою, передбаченою у Порядку від 11.01.2005, і після спливу 90-денного строку, передбаченого в абзаці 3 цього пункту (абзац 7);

- сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаємних розрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів із дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5-денний строк (абзац 8).

7. Оплата за природний газ здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідною постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (пункт 6.2 договору № 17-262-Н).

8. За невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором (пункт 7.1).

9. У пункті 7.2 договору № 17-262-Н сторони погодили, що у разі невиконання покупцем пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день його прострочення.

10. Відповідно до пункту 11.1 зазначеного договору він набрав чинності із дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює свої дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.04.2017, і діяв у частині продажу природного газу до 30.09.2017 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

11. Згідно з актами приймання-передачі природного газу від 30.04.2017, від 31.05.2017, від 30.06.2017, від 31.07.2017, від 31.08.2017, від 30.09.2017, актами звіряння розрахунків за надані населенню послуги, на які подаються субсидії, актами звіряння розрахунків за надані населенню послуги, на які подаються пільги, погоджених та підписаних відповідачем та управліннями праці та соціального захисту населення Уманської райдержадміністрації, Христинівської райдержадміністрації, Маньківської райдержадміністрації, бухгалтерською довідкою позивача станом із 01.04.2017 по 28.02.2018, виписками позивача про операції з відповідачем із 01.04.2017 по 28.02.2018 позивач поставив, а відповідач прийняв протягом квітня-вересня 2017 року природний газ на загальну суму 67 949 271,89 грн; відповідач постачав споживачам цей газ, оплату за який, в тому числі, здійснювали управління праці і соціального захисту населення Уманської райдержадміністрації, Христинівської райдержадміністрації, Маньківської райдержадміністрації в межах пільг і субсидій населенню.

12. Головне управління Державної казначейської служби України в Черкаській області (сторона 1), Департамент фінансів Черкаської обласної державної адміністрації (сторона 2), відповідач - ТОВ "Уманьгаз Збут" (сторона 3), позивач - Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (сторона остання) підписали такі спільні протокольні рішення і додатки до них:

13. 14.04.2017 підписано Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 2193 за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України.

14. 15.05.2017 між позивачем і відповідачем підписано додаток № 1 до Спільного протокольного рішення № 2193 про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету.

15. 15.05.2017 підписано Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 2561 за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України; Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 2559 за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України; Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 2560 за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України; Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 2562 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України.

16. 20.07.2017 підписано Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 3089 за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України; Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 3090 за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України; Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 3092 за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України; Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 3091 за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України.

17. 16.08.2017 підписано Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 3245 за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України; Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 3244 за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України.

18. 19.09.2017 підписано Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 3518 за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України.

19. 18.10.2017 підписано Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу № 3676 за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України.

20. Відповідно до розділу 1 зазначених спільних протокольних рішень предметом кожного із них є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20.

21. За змістом розділу 2 кожного зі спільних протокольних рішень його сторони погодили організацію проведення взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 і визначили такий порядок погашення заборгованості.

22. Державна казначейська служба України перераховує стороні 1 відповідні кошти загального фонду з приміткою "Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20", далі ці кошти сторона 1 перераховує на рахунок стороні 2, сторона 2 перераховує кошти стороні 3, а сторона 3 перераховує кошти стороні останній.

23. У розділі 3 кожного зі спільних протокольних рішень передбачено, що з метою реалізації цього Спільного протокольного рішення сторони зобов`язуються:

- забезпечити подання до органів Державної казначейської служби України належним чином оформлених спільних протокольних рішень та платіжних доручень згідно з Порядком проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію, затвердженим наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 № 493/688 (далі - Порядок проведення розрахунків);

- перерахувати кошти наступній cтороні, а cторона остання - до загального фонду Державного бюджету України не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунок;

- оперативно обмінюватися наявною інформацією, виходячи із принципів задоволення взаємних інтересів у процесі реалізації цього Спільного протокольного рішення;

- забезпечити проведення розрахунків відповідно до цього Спільного протокольного рішення та з урахуванням укладених договорів на розрахунково-касове обслуговування, згідно з якими може бути передбачено, що у разі несвоєчасного надання учасниками розрахунків платіжних документів органи Державної казначейської служби України своїм платіжним дорученням можуть самостійно перераховувати кошти за схемою, передбаченою цим Спільним протокольним рішенням.

Сторони, які підписали Спільне протокольне рішення, несуть відповідальність за недотримання вимог постанови Уряду від 11.01.2005 № 20 і Порядку проведення розрахунків, а також за невиконання своїх зобов`язань за Спільним протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків відповідно до законодавства України (пункт 4 спільних протокольних рішень).

24. Як підтверджують наявні матеріали справи, на виконання зазначених спільних протокольних рішень та у визначеному згідно із цими рішеннями порядку відповідач перерахував позивачеві заборгованість за договором № 17-262-Н, що підтверджується платіжними дорученнями від 16.05.2017 № 110 на суму 7 316 937,85 грн, від 16.05.2017 № 109 на суму 27 683 062,15 грн, від 20.06.2017 № 117 на суму 250 000 грн, від 06.07.2017 № 120 на суму 200 000 грн, від 11.09.2017 № 131 на суму 20 000 000 грн, від 06.07.2017 № 122 на суму 2 000 000 грн, від 02.08.2017 № 126 на суму 100 000 грн, від 11.09.2017 № 132 на суму 100 000 грн, від 16.10.2017 № 149 на суму 1 500 000 грн, від 26.10.2017 № 155 на суму 500 000 грн, від 26.10.2017 № 154 на суму 200 000 грн, від 27.11.2017 № 1 на суму 7 000 000 грн, від 28.11.2017 № 9 на суму 500 000 грн, від 27.11.2017 № 5 на суму 200 000 грн.

25. Оскільки позивач вважає, що відповідач свої зобов`язання за договором № 17-262-Н виконав із порушенням умов пункту 6.1 договору, за поставлений природний газ розрахувався несвоєчасно, із порушенням обумовлених строків, АТ "НАК "Нафтогаз України" звернулося до суду із цим позовом.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

26. Не погоджуючись із рішенням Господарського суду Черкаської області від 25.04.2019 і постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2019 у справі № 925/1311/18, АТ "НАК "Нафтогаз України" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати зазначені рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

27. Скаржник стверджує, що суди попередніх інстанцій неповно та неправильно встановили обставини, що мають значення для справи, зазначивши, що внаслідок підписання спільних протокольних рішень змінено строки та порядок розрахунків. Проте це не відповідає умовам пункту 6.1 договору № 17-262-Н. На думку заявника, під час розгляду цієї справи належить керуватися саме умовами договору, в якому визначено порядок відповідальності за неналежне виконання зобов`язань.

28. Суди попередніх інстанцій також не взяли до уваги, що нарахування сум пені, 3 % річних та інфляційних витрат позивач здійснив на заборгованість, яку відповідач сплатив власними коштами із порушенням строків розрахунків.

29. Крім того, висновки судів першої та апеляційної інстанцій суперечать постановам Верховного Суду від 21.11.2019 у справі № 902/517/18, від 31.05.2019 у справі № 924/296/18, від 17.04.2018 у справі № 918/1395/15, від 21.02.2018 у справі № 910/16072/16.

Доводи інших учасників справи

30. ТОВ "Уманьгаз Збут" не скористалося своїм правом подати відзив на касаційну скаргу АТ "НАК "Нафтогаз України".

Позиція Верховного Суду

31. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на таке.

32. За змістом статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у редакції Закону України від 18.12.2019 № 390-IX, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

33. Суди попередніх інстанцій встановили, що на підставі договору № 17-262-Н позивач продав відповідачеві природний газ на загальну суму 67 949 271,89 грн, що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими печатками сторін актами приймання-передачі природного газу.

34. На думку позивача, відповідач у порушення взятих на себе зобов`язань за договором № 17-262-Н оплату за переданий природний газ здійснив несвоєчасно, тому просить стягнути 1 187 038,23 грн пені, 273 666,93 грн - 3 % річних, 531 661,05 грн інфляційних втрат.

35. Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Черкаській області, Департаментом фінансів Черкаської обласної державної адміністрації, відповідачем - ТОВ "Уманьгаз Збут", Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" з метою погашення взаємної заборгованості оформлено та підписано спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України. У зазначених спільних протокольних рішеннях сторони погодили, що предметом таких рішень є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20.

36. Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

37. Згідно зі статтею 509 цього Кодексу зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

38. Відповідно до статті 526 ЦК України положенням якої кореспондує зміст статті 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

39. Згідно з частиною 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

40. За змістом статті 610 зазначеного Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання);

41. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пункт 3 частини 1 статті 611 ЦК України).

42. Відповідно до частини 1 статті 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

43. Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

44. У статті 7 Господарського кодексу України визначено, що відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами.

45. За змістом частин 1- 3 статті 12 Господарського кодексу України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є: державне замовлення; ліцензування, патентування і квотування; технічне регулювання; застосування нормативів та лімітів; регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб`єктів господарювання здійснюються відповідно до цього Кодексу та інших законів.

46. Одним із засобів державного регулювання господарської діяльності є визначення механізму перерахування субвенції із державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за транзитне транспортування природного газу і за природний газ, що видобувається в Україні. Таке регулювання визначено постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20.

47. Аналіз змісту Порядку від 11.01.2005, затвердженого зазначеною постановою, свідчить, що держава взяла на себе бюджетне зобов`язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населенню, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

48. Згідно з пунктом 1.2 Порядку проведення розрахунків розрахунки, передбачені в пункті 1.1 розділу І цього Порядку, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню або договорів, що визначають обсяг щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу, форма якого наведена у додатку 1 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, форма якого наведена у додатку 2 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію та природний газ або вугілля, форма якого наведена у додатку 3 до цього Порядку.

49. Усі учасники розрахунків зобов`язані забезпечувати підписання спільних протокольних рішень на проведення розрахунків протягом 2 робочих днів із дня отримання таких спільних протокольних рішень (пункт 1.5 Порядку проведення розрахунків).

50. Наведене свідчить про адміністративно-правове регулювання відносин щодо механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів із виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг і житлових субсидій населенню, зокрема на оплату природного газу.

51. Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу, визначений Порядком проведення розрахунків, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населення, яке використовує житлові субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг. Тобто держава офіційно визнає неспроможність підприємств паливно-енергетичного комплексу забезпечити вчасні розрахунки в цій частині (залежно від рівня отриманих пільг та субсидій, отриманих населенням на відповідній ліцензованій території діяльності).

52. Визнаючи неможливість розрахунків у цій частині підприємствами паливно-енергетичного комплексу, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склалися між сторонами на підставі укладених між ними договорів.

53. Тобто правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині (у розмірі отриманих пільг та субсидій, отриманих населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулюючого впливу держави, яка приймає законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг та субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. Отже, на виконання таких законодавчих актів держава в особі відповідних державних органів приймає підзаконні нормативні акти, як то постанова Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20.

54. Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору № 17-262-Н у частині, яку держава компенсуватиме за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема адміністративного (бюджетного), застосування та чинність яких не залежать від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови.

55. Тобто, підписавши спільні протокольні рішення, сторони погодилися з тим, що між ними встановлюється інший, аніж той, який був урегульований договором, порядок розрахунків. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду, зокрема від 31.05.2019 у справі № 924/296/18, від 11.03.2020 у справі № 925/1299/18.

56. Для застосування наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених у частині 2 статті 625 ЦК України, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, які діяли на час розгляду справи. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 18.06.2019 у справі № 914/891/16, від 17.12.2019 у справі № 909/1065/18.

57. Підставою застосування наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених у частині 2 статті 625 ЦК України, є наявність суми основного боргу, що не була предметом регулювання за спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків, несвоєчасно cплаченої відповідачем за рахунок власних коштів. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 914/891/16, від 17.12.2019 у справі № 909/1065/18.

58. Суди встановили, що відповідач належним чином виконував умови спільних протокольних рішень, оплату вартості отриманого природного газу здійснено на підставі підписаних спільних протокольних рішень у повному обсязі, що свідчить про відсутність підстав для нарахування та стягнення з відповідача сум пені, інфляційних втрат і річних, нарахованих позивачем.

59. Водночас скаржник стверджує, що погашення заборгованості здійснювалося не в повному обсязі на підставі спільних протокольних рішень, а відповідач частково розрахувався за рахунок власних коштів. Однак як установили суди попередніх інстанцій та зазначено у судових рішеннях, матеріали справи не підтверджують наявності суми боргу, яку відповідач несвоєчасно сплатив би за рахунок власних коштів.

60. Отже, такі доводи скаржника колегія суддів відхиляє, оскільки вони стосуються з`ясування обставин, уже встановлених судами попередніх інстанції, переоцінки вже оцінених ними доказів у справі та спростовуються змістом оскаржуваних судових рішеннях у справі.

61. Посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 21.11.2019 у справі № 902/517/18 є безпідставним, оскільки цю постанову Верховний Суд ухвалив за інших фактичних обставин справи. Крім того, згідно із зазначеною постановою суд касаційної інстанції передав справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, тобто остаточного рішення у цій справі Верховний Суд не постановив.

62. Наведені у касаційній скарзі доводи про неврахування судами першої та апеляційної інстанцій правових позицій Верховного Суду, викладених в рішеннях у справах № 918/1395/15, № 910/16072/16, колегія суддів відхиляє, скільки висновки у цих справах надані за інших фактичних обставин, встановлених судами попередніх інстанцій, а також з огляду на правову позицію об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зазначену у постанові від 31.05.2019 у справі № 924/296/18.

63. З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суди дослідили наявні у справі докази, здійснили оцінку правовідносин, які виникли між сторонами, з урахуванням норм матеріального і процесуального права та дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення Господарського суду Черкаської області від 25.04.2019 і постанови Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2019 у справі № 925/1311/18 немає.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги та норми права, якими керувався суд

64. За змістом пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України у редакції Закону України від 18.12.2019 № 390-IX суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

65. Відповідно до частини 1 статті 309 цього Кодексу у редакції Закону України від 18.12.2019 № 390-IX суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

66. Беручи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права не отримали підтвердження, не спростовують висновків судів, тому підстав для скасування рішення Господарського суду Черкаської області від 25.04.2019 і постанови Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2019 у справі № 925/1311/18 немає.

67. Ураховуючи наведене, зважаючи на зазначені положення законодавства, оскаржені у справі рішення і постанову належить залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Розподіл судових витрат

68. Оскільки підстав для скасування рішення і постанови у справі та задоволення касаційної скарги немає, судовий збір за подання касаційної скарги необхідно покласти на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 1 частини 1 статті 308, статтями 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Черкаської області від 25.04.2019 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2019 у справі № 925/1311/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Волковицька

Судді Г. М. Мачульський

С. К. Могил