СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2020 р. Справа № 5023/5567/12

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тихий П.В., суддя Россолов В.В. , суддя Хачатрян В.С.

при секретарі судового засідання Беккер Т.М.

за участю представників:

від апелянта - Прядко С.В. (довіреність від 27.12.2019 №08-21/4465/2-19);

(інші представники учасників справи в судове засідання не з`явились);

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Харківської міської ради (вх.№1356Х/1-43) на ухвалу господарського суду Харківської області від 28.11.2017 (суддя А.О. Швидкін) у справі №5023/5567/12

за заявою Фізичної особи - підприємця Адікайбе Крістіантус Онебучі, м.Харків,

про визнання банкрутом, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою господарського суду Харківської області від 17.12.2012р. Фізичну особу - підприємця Адікайбе К.О. визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатором арбітражного керуючого Запорожця І.С.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.03.2014р. задоволено скаргу ПАТ "Укрсоцбанк" на дії ліквідатора, усунено арбітражного керуючого Запорожця І.С. від виконання обов`язків ліквідатора банкрута, призначено ліквідатором ФОП Адікайбе К.О. арбітражного керуючого Татіщева О.Є.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03.07.2014р. задоволено клопотання Татіщева О.Є. про припинення його обов`язків ліквідатора у даній справі; звільнено арбітражного керуючого Татіщева О.Є. від виконання обов`язків ліквідатора банкрута; призначено ліквідатором ФОП Адікайбе К.О. арбітражного керуючого Михайлову М.М.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.12.2015 р. задоволено клопотання Михайлової М.М. про звільнення її від обов`язків ліквідатора; звільнено Михайлову М.М. від виконання обов`язків ліквідатора ФОП Адікайбе К.О.; призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Безпалого С.О.

26.10.2017р. ліквідатором боржника подано до господарського суду Харківської області клопотання про визнання права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , літ. "А1" за ФОП Адікайбе К.О.

В обґрунтування поданого клопотання ліквідатор посилався на те, що йому стало відомо про належність банкруту на праві приватної власності житлового будинку за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, №118А/2, літ. "А1", про що свідчать копія технічного паспорту на громадський будинок № 118А по вул. Академіка Павлова у м. Харкові; договір будівельного підряду №17/2011 від 03.03.2011 року; додаток № 1 до Договору - Основні параметри об`єкта будівництва; додаток № 2 до Договору - Кошторис; додаток № 3 до Договору - Календарний графік виконання робіт; акт № 17 прийому-передачі виконаних робіт від 05.03.2012 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.10.2017р. залучено Приватне підприємство "Хедж" до участі у справі в межах розгляду клопотання ліквідатора про визнання права власності за банкрутом.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.11.2017р. визнано за фізичною особою-підприємцем Адікайбе Крістіанус Онебучі право власності на житловий будинок за адресою м. АДРЕСА_2 2, літ. "А1"; доручено ліквідатору фізичної особи-підприємця Адікайбе Крістіанус Онебучі арбітражному керуючому Безпалому Сергій Олександровичу звернутися до суб`єкта державної реєстрації прав щодо внесення відомостей про право власності на нерухоме майно.

Харківська міська рада з ухвалою господарського суду першої інстанції не погодилась та звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 28.11.2017р. у справі №5023/5567/12 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні клопотання ліквідатора про визнання права власності.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при постановленні оскаржуваної ухвали господарським судом першої інстанції не було враховано тих обставин, що за боржником було визнано право власності на майно (житловий будинок), яке було збудовано на земельній ділянці розпорядником якої є Харківська міська рада, проте, матеріали справи не містять доказів наявності права власності, права користування земельною ділянкою або суперфіцію у боржника _ ФОП Адікайбе К.О., отже постановлення оскаржуваної ухвали, якою було визнано право власності на житловий будинок, призвело до негативних наслідків, а саме вибуття із володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у власності територіальної громади міста Харкова.

Окрім викладеного, апелянт зазначає про те, що матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження тих обставин, що майно (житловий будинок) було збудовано за наявності дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з будівництва та вводу його в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, які були б видані Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради.

Отже, за наведених обставин, апелянт наголошує на тому, що оскаржувана ухвала була постановлена з порушенням норм процесуального права, що полягає у незалученні до участі у справі Харківської міської ради, як розпорядника земельної ділянки, яка перебуває у власності територіальної громади міста Харкова, а також Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, яка є уповноваженим органом місцевого самоврядування щодо надання дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з будівництва та вводу об`єкта будівництва в експлуатацію.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.05.2019 поновлено Харківській міській раді строк на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Харківської області від 28.11.2017 у справі №5023/5567/12; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Харківської міської ради на ухвалу господарського суду Харківської області від 28.11.2017 у справі №5023/5567/12; зобов`язано господарський суд Харківської області невідкладно надіслати на адресу Східного апеляційного господарського суду матеріали справи №5023/5567/12; встановлено сторонам у справі строк до 15.05.2019р. для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання та призначено справу до розгляду на 29.05.2019.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.05.2019 залучено Харківську міську раду та Інспекцію Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради учасниками провадження у даній справі про банкрутство в межах розгляду клопотання ліквідатора боржника про визнання права власності (від 26.10.2017 вх.№35220), оскільки рішення щодо розгляду вказаного клопотання може вплинути на їх права та обов`язки.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.07.2019 залучено до участі у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 учасниками провадження у даній справі про банкрутство в межах розгляду клопотання ліквідатора боржника про визнання права власності (від 26.10.2017 вх.№35220), оскільки рішення щодо розгляду вказаного клопотання може вплинути на їх права та обов`язки.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 31.07.2019 ухвалу господарського суду Харківської області від 28.11.2017 у справі №5023/5567/12 скасовано. Відмовлено в задоволенні заяви ліквідатора про визнання права власності на житловий будинок літ. "А1", що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за банкрутом - ОСОБА_3 .

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09.12.2019 Касаційну скаргу ліквідатора Фізичної особи - підприємця Адікайбе Крістіантус Онебучі арбітражного керуючого Безпалого С.О. задовольнити частково. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 31.07.2019 у справі №5023/5567/12 скасовано. Справу №5023/5567/12 передано на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду.

Згідно витягу з Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 10.01.2020, сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Тихий П.В. (суддя-доповідач), суддя Ільїн О.В., суддя Хачатрян В.С.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.01.2020 справу №5023/5567/12 прийнято до провадження та призначено її до розгляду на 04.02.2020 на 11:30 год. Встановлено строк учасникам провадження у справі про банкрутство для подання відзивів на апеляційну скаргу (з урахуванням вимог ст. 263 ГПК України) протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали. Учасникам провадження у справі про банкрутство ухвалено надати письмові пояснення щодо питання залучення ОСОБА_4 до участі у даній справі про банкрутство в межах розгляду клопотання ліквідатора боржника про визнання права власності (вх.№35220 від 26.10.2017).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2020, у зв`язку з відпусткою судді Хачатрян В.С., визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Тихий П.В. (суддя-доповідач), суддя Ільїн О.В., суддя Россолов В.В.

Від ОСОБА_4 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (Вх.№1016 від 03.02.2020 та вх.№1033 від 04.02.2020), в якому вони просить відкласти розгляд справи на іншу дату, залучити її до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача та надати можливість ознайомитись представнику з матеріалами справи.

Від ОСОБА_1 також надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з метою забезпечення належного представництва його інтересів у даній справі (вх.№1017 від 03.02.2020)

Арбітражний керуючий Безпалий С.О. подав письмові пояснення (вх.№1034 від 04.02.2020), в яких просить залучити ОСОБА_4 до участі у даній справі.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.02.2020 клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи задоволено, розгляд справи відкладено на 03.03.2020 на 11:30 год. Залучено до участі у справі про банкрутство ФОП Адікайбе К.О. в межах розгляду клопотання ліквідатора боржника про визнання права власності (від 26.10.2017р. вх.№35220) - ОСОБА_4 (62250, с. Довжик, Золочівський район, Харківська область, РНОКПП НОМЕР_1 ). Ухвалено ліквідатору боржника арбітражному керуючому Безпалому Сергію Олександровичу надіслати ОСОБА_4 копію клопотання про визнання права власності (від 26.10.2017р. вх.№35220) та доданих до нього документів та надати суду докази надсилання. Ухвалено Харківській міській раді надіслати ОСОБА_4 копію апеляційної скарги та доданих до неї документів та надати суду докази надсилання. Встановити ОСОБА_4 строк до 28.02.2020 для надання письмових пояснень з викладенням своїх аргументів і міркувань щодо клопотання ліквідатора про визнання права власності та щодо апеляційної скарги та надати докази їх надсилання сторонам у справі.

05.02.2020 арбітражний керуючий Безпалий С.О. подав відзив на апеляційну скаргу Харківської міської ради (вх.№1113), в якому просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

02.03.2020 від арбітражним керуючим Безпалим С.О. надано на виконання вимог ухвали суду від 04.02.2020 докази надсилання клопотання про визнання права власності на адресу ОСОБА_4 (вх.№2102). Крім того, ним подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні (вх.№2103).

Харківська міська рада надала на виконання вимог ухвали суду від 04.02.2020 докази надсилання копії апеляційної скарги на адресу ОСОБА_4 (вх.№2130 від 03.03.2020).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2020, у зв`язку з відпусткою судді Ільїна О.В., визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Тихий П.В. (суддя-доповідач), суддя Хачатрян В.С., суддя Россолов В.В.

03.03.2020 Харківською міською радою на виконання вимог ухвали суду від 04.02.2020 надано докази надсилання апеляційної скарги на адресу ОСОБА_4 (вх.№2130).

03.03.2020 від ОСОБА_4 на адресу Східного апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення (вх.№2172).

Ухвалою суду від 03.03.2020 клопотання Безпалого С.О. про відкладення розгляду справи задоволено. Розгляд справи відкладено на 24.03.2020 о 12:00 год.

19.03.2020 ухвалою Східного апеляційного господарського суду відкладено розгляд справи №5023/5567/12 за апеляційною скаргою Харківської міської ради. Вирішено про подальший розгляд справи, а також призначення її до розгляду повідомити учасників судового процесу додатково.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.04.2020 призначено справу №5023/5567/12 до розгляду на 14.04.2020 о 12:00.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.04.2020 задоволено клопотання представника Харківської міської ради та відкладено розгляд справи на 12.05.2020.

У судовому засіданні 12.05.2020 представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 28.11.2017р. у справі №5023/5567/12 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні клопотання ліквідатора про визнання права власності.

Інші учасники справи належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази, однак, наданим їй процесуальним правом не скористались та в судове засідання не з`явились, своїх повноважних представників не направили, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи положення ч.12 ст.270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю останніх.

Відповідно до ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши в судовому засіданні уповноваженого представника апелянта, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дійшла до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Так, стаття 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, Господарський процесуальний кодекс України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку.

У відповідності до статті 4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Законом встановлено, що у випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб`єктами підприємницької діяльності. Частина 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України містить перелік суб`єктів, право на звернення яких до господарського суду є обмеженим. Це означає, що право на звернення до господарського суду повинно бути прямо передбачене законодавчими актами України.

Відповідно до частини 1 статті 254 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

За приписами процесуального законодавства судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, які не брала участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.05.2018р. у справі №910/20190/16.

У розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважала, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов`язки, апеляційний господарський суд, прийнявши апеляційну скаргу до провадження (якщо вона не підлягала поверненню з передбачених Господарським процесуальним кодексом України підстав), повинен з`ясувати наявність правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі.

З матеріалів справи вбачається, що предметом розгляду клопотання ліквідатора боржника у даній справі про банкрутство Фізичної особи - підприємця Адікайбе Крістіантус Онебучі є визнання права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , літ. "А1" за ФОП Адікайбе К.О. в порядку статті 331 Цивільного кодексу України.

В обґрунтування поданого клопотання ліквідатор посилався на те, що йому стало відомо про належність банкруту на праві приватної власності житлового будинку за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, №118А/2, літ. "А1", про що свідчать копія технічного паспорту на громадський будинок № 118А по вул. Академіка Павлова у м. Харкові; договір будівельного підряду №17/2011 від 03.03.2011 року; додаток № 1 до Договору - Основні параметри об`єкта будівництва; додаток № 2 до Договору - Кошторис; додаток № 3 до Договору - Календарний графік виконання робіт; акт № 17 прийому-передачі виконаних робіт від 05.03.2012р.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, апелянт - Харківська міська рада не була учасником судового процесу під час розгляду даної справи, а місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваної ухвали не вирішувалось питань щодо прав та обов`язків вказаної особи.

Разом з тим, в обґрунтування наявності підстав для звернення з відповідною апеляційною скаргою скаржник посилається на те, що за боржником було визнано право власності на майно (житловий будинок), яке було збудовано на земельній ділянці розпорядником якої є Харківська міська рада, матеріали справи не містять доказів наявності права власності, права користування земельною ділянкою або суперфіцію у боржника _ ФОП Адікайбе К.О., отже постановлення оскаржуваної ухвали, якою було визнано право власності на житловий будинок, призвело до негативних наслідків, а саме вибуття із володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у власності територіальної громади міста Харкова.

Окрім викладеного, апелянт зазначав про те, що матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження тих обставин, що майно (житловий будинок) було збудовано за наявності дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з будівництва та вводу його в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, які були б видані Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради.

Отже, за наведених обставин, апелянт наголошував на тому, що оскаржувана ухвала була постановлена з порушенням норм процесуального права, що полягає у незалученні до участі у справі Харківської міської ради, як розпорядника земельної ділянки, яка перебуває у власності територіальної громади міста Харкова, а також Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, яка є уповноваженим органом місцевого самоврядування щодо надання дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з будівництва та вводу об`єкта будівництва в експлуатацію.

Судова колегія зазначає, що згідно зі статями 13 та 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земля та її надра є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого право власності здійснюють органи державної влади і місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України і Законами України.

Відповідно до положень статті 83 Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Згідно зі статтею 373 Цивільного кодексу України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом за результатами аукціону.

Зі змісту вказаної правової норми випливає, що право власності або користування земельною ділянкою із земель державної або комунальної власності виникає лише за наявності рішення зазначених органів і тільки в межах, вказаних в цих рішеннях.

Оскільки предметом розгляду клопотання ліквідатора боржника про визнання права власності є майно (житлова будівля), яка розташована в м.Харків, за адресою: вул. Академіка Павлова, 118А/2, відповідні повноваження щодо розпорядження вказаною земельною ділянкою є виключною компетенцією Харківської міської ради.

Отже, єдиною підставою набуття права власності чи права користування земельними ділянками комунальної власності в м. Харкові для громадян та юридичних осіб є відповідне рішення Харківської міської ради.

Згідно статей 125 та 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Проте, господарським судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали зазначених обставин досліджено не було, зі змісту оскаржуваної ухвали не вбачається, що місцевим господарським судом досліджувались обставини наявності або відсутності у боржника права власності, права користування земельною ділянкою або суперфіцію на земельну ділянку на якій збудовано майно (нежитлову будівлю), розташовану в м.Харків, за адресою: вул. Академіка Павлова, 118А/2, матеріали справи відповідних доказів не містять, Харківська міська рада, яка особа, уповноважена на розпорядження вказаною земельною ділянкою на якій було здійснено будівництво до участі у справі залучена не була.

Окрім викладеного, судова колегія зазначає, що згідно з частиною 2 статті 331 Цивільного кодексу України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Як випливає зі змісту частини 2 статті 331 Цивільного кодексу України, у випадку наявності певних обставин для набуття права власності на нову річ, заінтересована в цьому особа, повинна дотримуватися передбачених законом умов. Це свідчить про встановлення Цивільним кодексом України спеціального режиму правового регулювання відносин у сфері набуття права власності на новостворене нерухоме майно.

Відповідно до статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) замовник має право виконувати будівельні роботи після направлення повідомлення про початок виконання будівельних робіт Державній архітектурно-будівельній інспекції або її територіальному органу за місцезнаходженням об`єкта.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 13.04.2011р. № 466 "Про деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт" (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, крім винесення інженерних мереж та видалення зелених насаджень, готується замовником за формою згідно з додатком 1 та подається замовником (його уповноважені особою) особисто або надсилається рекомендованим листом з описом вкладення не пізніше ніж за один календарний день до початку виконання підготовчих робіт до Інспекції за місцезнаходженням об`єкта будівництва.

Відповідно до статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належать до І-ІІІ категорій складності, та об`єктів, будівництво яких здійснювалось на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідною Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 13.04.2011р. № 461 "Про питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів" (в редакції, що діяла на виникнення спірних правовідносин) замовник (його уповноважена особа) подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення до Інспекції примірники декларації за формою згідно з додатком 1.

Виходячи зі змісту пункту 8 "Тимчасового положення про порядок Державіної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно", затвердженого наказом Мін`юсту від 07.02.2002р. №7/5, право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об`єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності.

З аналізу вказаних правових норм випливає, що Державна архітектурно-будівельна інспекція, а в даному випадку її територіальний орган - Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради уповноважена державою на надання дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з будівництва та вводу об`єкта будівництва в експлуатацію.

Проте, господарським судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали зазначених обставин досліджено не було. Зі змісту оскаржуваної ухвали не вбачається, що місцевим господарським судом досліджувалось питання щодо надання боржнику у встановленому порядку, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, дозвільних документів на виконання будівельних робіт, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності. Матеріали справи відповідних доказів не містять. Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради до розгляду заяви ліквідатора боржника про визнання права власності залучена не була.

Встановивши зазначені вище обставини, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.05.2019р. з метою захисту майнових прав територіальної громади міста Харкова, забезпечення принципів рівності всіх учасників перед законом та судом, а також створення сторонам необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи було залучено Харківську міську раду та Інспекцію Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради учасниками провадження у даній справі про банкрутство в межах розгляду клопотання ліквідатора боржника про визнання права власності (від 26.10.2017р. вх.№35220), оскільки рішення щодо розгляду вказаного клопотання може вплинути на їх права та обов`язки.

Крім того, у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 15.07.2019р. представником апелянта було надано для долучення до матеріалів справи Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 12.07.2019р. щодо об`єкта нерухомості - житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 2, літ. "А1" (вх.№6559).

Зі змісту вказаної довідки вбачається, що, на даний час, ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , літ. "А1", визнання права власності на який є предметом розгляду заяви ліквідатора боржника у даній справі про банкрутство Фізичної особи - підприємця Адікайбе Крістіантус Онебучі.

Крім того, вказаний житловий будинок перебуває в іпотеці на підставі договору іпотеки від 25.08.2019р. укладеного між ОСОБА_1 (іпотекодавець) та ОСОБА_2 (іпотекодержатель).

З огляду на встановлені обставини, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.07.2019р., з метою забезпечення принципів рівності всіх учасників перед законом та судом, а також створення сторонам необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи було залучено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до участі у справі про банкрутство ФОП Адікайбе К.О. в межах розгляду клопотання ліквідатора боржника про визнання права власності (від 26.10.2017р. вх.№35220), оскільки рішення щодо розгляду вказаного клопотання може вплинути на їх права та обов`язки.

Крім того, на виконання вказівок Верховного суду, викладених в постанові від 09.12.2019, ухвалою Східного апеляційного господарського суду 04.02.2020 залучено ОСОБА_4 до участі у справі про банкрутство ФОП Адікайбе К.О. в межах розгляду клопотання ліквідатора боржника про визнання права власності (від 26.10.2017р. вх.№35220), оскільки ОСОБА_4 є переможцем аукціону із продажу спірного нерухомого майна банкрута, а також те, що вона є попереднім власником вказаного житлового будинку літ."А1", що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 104 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на час прийняття постановлення оскаржуваної ухвали) порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо, зокрема, господарський суд прийняв рішення про права і обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі;

На підставі пункту 4 частини 3 статті 277 Господарського процесуального кодексу України ухвала господарського суду Харківської області від 28.11.2017р. у справі №5023/5567/12 підлягає скасуванню, оскільки таке порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо господарський суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Судова колегія також враховує, що у рішеннях Європейського суду з прав людини наголошується на тому, що правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться. На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (Рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" від 26.10.1984 та Рішення у справі "Кастілло Альгар " проти Іспанії" від 28.10.1998). Якщо помилка національного суду щодо питань права або факту є настільки очевидною, що її можна кваліфікувати як "явну помилку" (тобто помилку якої б не міг припуститись розумний суд), вона може порушити справедливість провадження (Справа "Хамідов проти Росії").

Таким чином, враховуючи вищевикладене, ухвала господарського суду Харківської області від 28.11.2017р. у справі №5023/5567/12 підлягає скасуванню, як така, що прийняття з порушенням норм процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційні скарзі доводи апелянта, колегія суддів, зазначає, що відповідно до частини 4 статті 13 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання.

Згідно з частиною 4 статті 41 Конституції України та частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України, право приватної власності є непорушним та ніхто не може бути позбавлений права власності.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як було зазначено вище, предметом розгляду клопотання ліквідатора боржника у даній справі про банкрутство Фізичної особи - підприємця Адікайбе Крістіантус Онебучі є визнання права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , літ. "А1" за ФОП Адікайбе К.О. в порядку статті 331 Цивільного кодексу України (т.5 а.с.135-136).

Відповідно до частини 1 статті 331 Цивільного кодексу України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Частиною 2 статті 331 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Вирішуючи спір про визнання права власності слід враховувати, що судове рішення про таке визнання не породжує право власності, а лише підтверджує наявне у позивача право, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 02.05.2018р. у справі № 914/904/17, від 27.06.2018р. у справі № 904/8186/17.

Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку, зокрема у визначений позивачем спосіб, є наявність підтвердженого належними доказами права власності особи щодо майна, яке оспорюється або не визнається іншою особою, а також підтверджене належними доказами порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно.

Одночасно частиною 3 статті 331 Цивільного кодексу України передбачено, що до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об`єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об`єкта незавершеного будівництва.

Державна реєстрація права власності як на об`єкт незавершеного будівництва, так і на нерухоме майно здійснюється у порядку, встановленому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до положень статті 331 Цивільного кодексу України разом з нормами статей 177 - 179, 182 цього Кодексу, частини 3 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" дає підстави для висновку про те, що право власності на новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільних прав виникає з моменту його державної реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження права власності ліквідатором було додано до клопотання копію технічного паспорту на громадський будинок № 118А по вул. Академіка Павлова у м. Харкові; копію договору будівельного підряду №17/2011 від 03.03.2011року; копію додатку №1 до Договору - Основні параметри об`єкта будівництва; копію додатку №2 до Договору - Кошторис; копію додатку №3 до Договору - Календарний графік виконання робіт; копію акту №17 прийому-передачі виконаних робіт від 05.03.2012р.; копію експлікації приміщень до плану поверхів громадського будинку (т.5 а.с.137-153).

Дослідивши надані документи місцевий господарський суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заявленого ліквідатором клопотання про визнання права власності в порядку статті 331 Цивільного кодексу України.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що при постановленні оскаржуваної ухвали господарським судом першої інстанції не було враховано абзацу другого частини 2 статті 331 Цивільного кодексу України, відповідно до якого, якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, яка діяла на момент звернення з відповідною заявою) державна реєстрація прав на об`єкт незавершеного будівництва та їх обтяжень у випадках, установлених законом, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, з урахуванням особливостей правового статусу такого об`єкта.

Статтею 4 зазначеного Закону передбачено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого в експлуатацію, в судовому порядку нормами Цивільного кодексу України чи іншими нормативними актами не передбачено.

Закінчені будівництвом об`єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку об`єктів забороняється.

Колегія суддів наголошує на тому, що матеріали справи не містять доказів прийняття в експлуатацію об`єкту нерухомого майна, у відповідності до вимог Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів та Закону України "Про основи містобудування", не містять доказів звернення ОСОБА_3 до відповідних органів для вирішення в установленому законом порядку питання щодо оформлення права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , літ. "А1" або доказів відмови оформлення право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна.

З огляду на вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що ухвала господарського суду Харківської області від 28.11.2017р. у справі №5023/5567/12 прийнято при неповному з`ясуванні обставин справи, а тому підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом вимог чинного законодавства та неврахування при прийнятті оскаржуваної ухвали статті 376 Цивільного кодексу України про визнання права власності на самочинне будівництво відхиляються колегією суддів, оскільки, відповідно до частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог. Як вбачається з заяви про визнання права власності ліквідатор просив визнати право власності на нерухоме майно на підставі статті 331 Цивільного кодексу України, тому апеляційний господарський суд розглядає справу в межах заявлених вимог.

Згідно з положеннями частин 1, 3 статті 74, статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо задоволення клопотання ліквідатора про визнання права власності на майно за ОСОБА_3 і вважає клопотання таким, що не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Судове рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Матеріали справи свідчать про те, що господарський суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, не надав вірну юридичну оцінку обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження при перегляді оскаржуваної ухвали в апеляційному порядку та приймаються судовою колегією, у зв`язку з чим апеляційна скарга Харківської міської ради, а ухвала господарського суду Харківської області від 28.11.2017р. у справі №5023/5567/12 - скасуванню.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, судова колегія керується приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України та покладає витрати по сплаті судового збору на фізичну особу-підприємця Адікайбе Крістіантус Онебучі.

Керуючись статтями 253, 254, 270, 275, 277, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради задовольнити.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 28.11.2017 у справі №5023/5567/12 скасувати.

В задоволенні заяви ліквідатора про визнання права власності на житловий будинок літ. "А1", що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за банкрутом - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_2 ) відмовити.

Покласти на фізичну особу-підприємця Адікайбе Крістіантус Онебучі ( АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_2 ) судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги Харківською міською радою (61003, м.Харків, пл.Конституції,7, ) у розмірі 1921,00 грн.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту до Верховного Суду у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, через Східний апеляційний господарський суд або безпосередньо до Верховного Суду.

Повна постанова складена 19.05.2020.

Головуючий суддя П.В. Тихий

Суддя В.В. Россолов

Суддя В.С. Хачатрян