РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.05.2020Справа № 910/2970/20

Господарський суд міста Києва, в складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, м .Київ, бул. Лесі Українки, буд. 26; ідентифікаційний код 32382598)

до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" (01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 33; ідентифікаційний код 16285602)

про стягнення 3 400, 00 грн,

без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго Україна" про стягнення заборгованості в розмірі 25 720, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ним на виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту "Пряме врегулювання до автоцивільки" № 06-TR/АМ-9928935 від 04.04.2019 було виплачено потерпілій внаслідок ДТП особі суму страхового відшкодування в розмірі 25 720, 00 грн, а тому до позивача перейшло право вимоги до відповідача на вказану суму за полісом № АО/0468968.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2020 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

18.03.2020 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки заявлена позивачем сума розрахована без урахування коефіцієнту фізичного зносу, а відтак сума повинна бути зменшена на 3 400, 00 грн. згідно наданого ним розрахунку.

27.03.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якому позивач заперечує щодо доводів відповідача, викладених у відзиві та зазначає, що обґрунтованою сумою страхового відшкодування є сума 25 720, 00 грн., оскільки саме остання була виплачена потерпілій внаслідок ДТП на підставі рахунку -фактури № 0246 від 22.08.2019 та згідно платіжного доручення № 3042 від 04.09.2019.

08.04.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про зменшення розміру позовних вимог до суми 3 400, 00 грн, оскільки 17.03.2020 відповідачем було сплачено на користь позивача в якості страхового відшкодування суму в розмірі 22 320, 00 грн. за автомобіль Great Wall Voleex С 30, державний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 2 ч. ст. 46 Господарського процесуального кодексу України крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд, дослідивши заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, дійшов висновку, що остання відповідає вимогам ст. 46 Господарського процесуального кодексу України та приймається судом до уваги, а подальший розгляду справи здійснюється з її врахування.

Так, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до ч. 5, 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи

Розглянувши подані до суду матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

04.04.2019 між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" та ОСОБА_1 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Пряме врегулювання до автоцивілки» № 06-TR/АМ-9928935, відповідно до умов якого застраховано транспортний засіб Great Wall Voleex С 30, державний номер НОМЕР_1 (поліс № АМ / 9928935 , строк дії з 11.04.2019 по 10.04.2020).

30.07.2019 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Great Wall Voleex С 30, державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу Renault, державний номер НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2 цивільно-правова відповідальність якого застрахована у Акціонерному товаристві "Страхова компанія "Інго" згідно полісу № АО/0468968 (строк дії з 17.05.2019 по 16.05.2020, франшиза - 0 грн.).

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль Great Wall Voleex С 30, державний номер НОМЕР_1 .

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 02.09.2019 у справі № 752/16450/19, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вищевказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

01.08.2019 ОСОБА_1 звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, в якому зазначив, що страхове відшкодування необхідно виплатити на рахунок СТО.

Відповідно до наявного в матеріалах справи висновку автотоварознавчого дослідження від 18.02.2020 № 48-D/65/4, виготовлено ФОП Яремчук В.В. (свідоцтво №1940 від 30.03.2018), вартість матеріального збитку завданого власнику Great Wall Voleex С 30, державний номер НОМЕР_1 складає 30 172, 58 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на підставі страхового акту № СТ/19/0250 від 04.09.2019, який складено відповідно до рахунку-фактури ФОП Короленко Л.Л. № 0246 від 22.08.2019 та розрахунку суми страхового відшкодування здійснив виплату потерпілій внаслідок ДТП особі суму страхового відшкодування в розмірі 25 720, 00 грн, шляхом її перерахування на рахунок СТО - ФОП Короленко Л.Л. згідно платіжного доручення № 3042 від 04.09.2019, із зазначення призначення платежу « 02*страх.відшк. ОСОБА_1. по т.з. Great Wall Voleex С 30 № НОМЕР_1 , зг. страх.акту № СТ/19/0250 за дог. страх. № 06-TR/АМ-9928935 від 04.04.2019».

Відтак, позивач у зв`язку з тим, що ним було виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 30 172, 58 грн потерпілій особі за збитки, які були спричинені транспортний засобом Renault, державний номер НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована у Акціонерному товаристві "Страхова компанія "Інго" згідно полісу № АО/0468968, просить суд стягнути з відповідача в порядку регресу вказані кошти.

Водночас відповідач у своєму відзиві заперечує щодо заявлених позовних вимог та надає суду розрахунок № 2049940 від 21.112019, складний ОСОБА_8. , з якого вбачається, що сума виплати страхового відшкодування повинна бути зменшена на 3 400, 00 грн - на вартість пофарбування облицювання заднього бампера, як це зазначено у рахунку-фактурі ФОП ОСОБА_6 № 0246 від 22.08.2019.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України вказано, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування" за договором страхування страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Нормами статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень,зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на

стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно зі ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

З огляду на викладене вище, виходячи із доказів, які наявні в матеріалах справи, судом встановлено, що до позивача перейшло в порядку регресу право вимоги до страховика винної особи (відповідача) за полісом № АО/0468968 в розмірі 25 720, 00 грн (враховуючи встановлений ліміт за майнову шкоду та розмір франшизи-0,00 грн) у зв`язку з тим, що позивачем було виплачено страхувальнику (на рахунок СТО) суму страхового відшкодування в розмірі 25 720, 00 грн згідно платіжного доручення № 3042 від 04.09.2019.

При тому суд вказує, що проведення оцінки завданої шкоди суб`єктом оціночної діяльності є необхідним лише у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнту фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395).

Відповідно до пункту 7.38 вказаної Методики значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

Згідно з п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 142/5/2092, строк експлуатації - період часу від дати виготовлення КТЗ до дати його оцінки.

Зі свідоцтва про реєстрацію пошкодженого автомобіля Great Wall Voleex С 30, державний номер НОМЕР_1 , вбачається, що рік випуску автомобіля - 2014, а отже на момент дорожньо-транспортної пригоди строк його експлуатації не перевищував строк, встановленого у п. 7.38 Методики.

Крім того, у висновку автотоварознавчого дослідження від 18.02.2020 № 48-D/65/4 також закріплено, що коефіцієнт фізичного зносу автомобіля Great Wall Voleex С 30, державний номер НОМЕР_1 , дорівнює 0.

Відтак з огляду на викладене вище, суд бере до уваги доводи позивача та не погоджується з доводами відповідача, які викладені у відзиві щодо необхідності зменшення вартості відшкодування в порядку регресу на суму 3 400, 00 грн як це зазначено у розрахунку відповідача № 2049940 від 21.11.2019, оскільки як вбачається із висновку автотоварознавчого дослідження від 18.02.2020 № 48-D/65/4 коефіцієнт фізичного зносу автомобіля Great Wall Voleex С 30, державний номер НОМЕР_1 , дорівнює 0, а наданий відповідачем розрахунок, який підписаний ОСОБА_7 є неналежним доказом для суду оскільки відповідачем не надано жодного документа, який би підтверджував кваліфікацію вказаної особи та повноваження здійснювати такі розрахунку (сертифікат) як це вимагається Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність».

Також суд вказує, що окрім відсутності у вказаному вище розрахунку № 2049940 від 21.11.2019 коефіцієнту фізичного зносу автомобіля Great Wall Voleex С 30, державний номер НОМЕР_1 , в ньому вказано, що складова, а саме бампер задній був пошкоджений внаслідок ДТП 30.07.2019 та відповідно потребує відновленню з повним пофарбування, що як вбачається із рахунку-фактури № 0246 від 22.08.2019 ФОП ОСОБА_6 і було враховано при визначенні вартості відновлення пошкодженого транспортного засобу.

Крім того суд вказує, що норма ч. 1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а отже така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО чи акту виконаних робіт.

При цьому суд зазначає, що звіт про оцінку транспортного засобу, в тому числі і калькуляція є лише попереднім оціночним документом, у якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.07.2018 у справі № 922/4013/17.

Підсумовуючи викладене вище, враховуючи суму страхового відшкодування, яка була виплачена позивачем потерпілій особі та заяву позивача про зменшення розміру позовних вимо, у зв`язку із частковою сплатою відповідачем суми страхового відшкодування в розмірі 22 320, 00 грн, суд дійшов висновку, що на користь позивача підлягають сплаті кошти в розмірі 3 400, 00 грн (25 720, 00 грн - 22 320, 00 грн), а відтак позовні вимоги підлягаю задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" - задовольнити.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" (01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 33; ідентифікаційний код 16285602) на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 26; ідентифікаційний код 32382598) суму страхового відшкодування в розмірі 3 400 (три тисячі чотириста) грн 00 коп. та судовий збір в розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 04.05.2020

Суддя Д.О. Баранов