ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2020 р.м. ХарківСправа № 5023/4363/12
провадження №3919/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Міньковського С.В.

при секретарі судового засідання Черновій В.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Харківська міська рада
до 1) ТОВ "Нерухомість інвест плюс", м. Харків , 2) ФО ОСОБА_1 , м. Харків , 3) Обласне комунальне підприємство теплових мереж, с. Циркуни третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕХ 9"
про скасування реєстрації
за участю сторін:

не з`явились

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Харківська міська рада звернулась до господарського суду Харківської області з позовною заявою до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Нерухомість інвест плюс", 2) гр. ОСОБА_1 , 3) Обласного комунального підприємства теплових мереж про скасування державної реєстрації прав та визнання недійсним правочину, в якому просить суд: 1. Відкрити провадження у справі; 2. Скасувати запис (номер запису про право власності 31992700, дата реєстрації 13.06.2019) про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об`єкту незавершеного будівництва з реєстраційним номером 101; 3. Визнати недійсним акт оцінки вартості та приймання-передачі майна, що вноситься до Статутного (складеного) капіталу ТОВ "Нерухомість інвест плюс", від 14.06.2019 б/н, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ "Нерухомість інвест плюс" щодо об`єкту незавершеного будівництва нежитлової будівлі літ. "С-1" готовністю 20% по вул. Василя Стуса, 9-А у м. Харкові; 4. Скасувати запис (номер запису про право власності 32040534, дата реєстрації 18.06.2019) про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об`єкту незавершеного будівництва з реєстраційним номером 101; 5. Скасувати запис (номер запису про право власності 29069961, дата реєстрації 21.11.2018) про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об`єкту незавершеного будівництва з реєстраційним номером 101.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.12.2019 року за позовною заявою було відкрито загальне позовне провадження у справі № 5023/4363/12 та призначено її до розгляду в підготовчому засіданні.

Від відповідача-3, представника ОКПТМ, надійшов відзив на позовну заяву ХМР, в якому ліквідатор ОКПТМ просить суд прийняти відзив та зазначає, що не заперечує проти позовних вимог ХМР в частині: скасування запису (номер запису про право власності 31992700, дата реєстрації 13.06.2019) щодо об`єкту незавершеного будівництва з реєстраційним номером 101; визнання недійсним акту оцінки вартості та приймання-передачі майна, що вноситься до Статутного капіталу ТОВ "Нерухомість інвест плюс" від 14.06.2019 б/н, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ "Нерухомість інвест плюс"; скасування запису (номер запису про право власності 32040534, дата реєстрації 18.06.2019) щодо об`єкту незавершеного будівництва з реєстраційним номером 101. Щодо інших вимог покладається на рішення суду.

Від відповідача-1, представника ТОВ "Нерухомість інвест плюс" надійшов відзив, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог, просить суд відмовити в задоволенні позову ХМР, посилаючись на те, що відповідачу не зрозуміло яким чином ХМР приходить до висновку, що об`єкти з реєстраційними номерами 101 (літера "С-1") та 101 (літ. "Н-1") є одна і та сама будівля; вважає, що позивачем обрано невірний спосіб захисту, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Крім того, представник відповідача 1, надав суду клопотання про витребування доказів, в якому просить суд витребувати у державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Зоткіна С.В. матеріали реєстраційної справи, які містять документи, що стали підставою для державної реєстрації майнових прав щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: м. Харків, вул. Стуса Василя (колишня назва Механізаторська), 9-А. В зв`язку з необхідністю витребування доказів по справі просить суд продовжити строк підготовчого провадження по справі на тридцять днів та оголосити перерву в підготовчому засіданні суду.

Ухвалою суду від 04.02.2020 суд задовольнив клопотання відповідача 1, витребував у державного реєстратора Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Зоткіна Сергія Володимировича (62801 , Харківська обл., Печенізький р-н, смт. Печеніги, вул. Незалежності, 48, тел. (05765) 6-18-20, належним чином засвідчені копії матеріалів реєстраційної справи, які містять документи, що стали підставою для державної реєстрації прав щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: м. Харків, вул. Стуса Василя, 9-А , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101. Цією ж ухвалою суд продовжив строк підготовчого засідання до 02.03.2020.

25.02.2020 від арбітражного керуючого Мухітдінова Р.Д. надійшли письмові пояснення, до яких долучено докази щодо звернення останнього до попереднього ліквідатора відповідача-3 щодо проведення останнім реєстрації права власності на спірні об`єкти.

27.02.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній підтримує позовні вимоги в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві.

02.03.2020 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Мех 9» надійшла заява про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, в якій заявник просить суд залучити ТОВ «Мех 9» до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів. В своїй заяві посилається на те, що саме ТОВ «Мех 9», згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, є власником об`єкту незавершеного будівництва будівлі підстанції швидкої допомоги, за адресою вул. Василя Стуса, 9-А у м. Харкові, щодо якої позивач просить скасувати реєстраційні записи, а тому вважає, що рішення по справі може вплинути на його права як власника такого майна.

02.03.2020 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Мех 9» надійшла заява про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, в якій заявник просив залучити ТОВ «Мех 9» до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ТОВ «Мех 9», оскільки вказує на те, що саме ТОВ «Мех 9» згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є власником об`єкту незавершеного будівництва будівлі підстанції швидкої допомоги, за адресою вул. Василя Стуса, 9-А у м. Харкові, щодо якої позивач просить скасувати реєстраційні записи, а тому вважає, що рішення по справі може вплинути на його права як власника такого майна.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.03.2020 залучено до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕХ 9», у зв`язку з чим, відкладено підготовче засідання по справі на 12.03.2020 о 9:30.

Протокольною ухвалою від 12.03.2020 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.04.2020.

07.04.2020 від третьої особи засобами електронного зв`язку надійшли пояснення (вх. №1058 від 07.04.2020), в яких третя особа підтримала позовні вимоги та просить задовольнити їх.

08.04.2020 від позивача надійшло клопотання (вх. №1070 від 08.04.2020), в яких останній просить суд відкласти розгляд справи по суті на іншу дату, в зв`язку з запобіганням розповсюдження короновірусу «COVID-19».

Ухвалою суду від 09.04.2020 відкладено розгляд справи на 12.05.2020.

В судове засідання 12.05.2020 учасники справи не з`явились, про причину неявки суду не повідомили.

Від представника позивача на електронну адресу господарського суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в зв`язку з запровадженням на всій території карантину, а також зайнятістю представника в інших судових засіданнях.

Уповноважені представники відповідачів та третьої особи у судове засідання 12.05.2020, попри належне повідомлення також не з`явились, про причини неявки не повідомили, що, за висновком суду, враховуючи повідомлення їх належним чином, достатність матеріалів справи, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд відмовляє у задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи на іншу дату, оскільки :

- судове засідання у справі №5023/4363/12 вже відкладалось за заявою позивача, неявка представника якого у судове засідання 09.04.2020 була визнана поважною, тоді як повторна неявка в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки зумовлює можливість розгляду справи судом за відсутності такого учасника справи (п.2 ч.3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України);

- запровадженні карантинні заходи, на які посилається заявник клопотання, не передбачають обмеження гарантованої ст.33 Конституції України свободи пересування, зокрема - в межах м. Харкова (місцезнаходження позивача та Господарського суду Харківської області), зважаючи на що, не вбачається будь-якого обґрунтування існування об`єктивних перешкод в участі в судовому засіданні, явку в яке не було визнано обов`язковою;

- обізнаність позивача про судовий розгляд та факт подання ним двох заяв про його відкладання вказує на наявність можливості письмово висловити свою позицію відносно предмету спору, невикористання якої є суб`єктивним правом позивача, яке не може перешкоджати встановленню правової визначеності відносно розглядуваного питання.

Як встановлено судом, відповідач-1 - ТОВ "Нерухомість інвест плюс" ухвали суду від 02.12.2019 про відкриття провадження у справі, від 24.12.19 отримував, про що свідчать особисті відмітки у поштових повідомленнях про вручення. Крім того, представник відповідача-1 приймав участь у судовому засіданні, надав відзив на позовну заяву Харківської міської ради, тобто був обізнаний про судове провадження. Разом, з тим, ухвали суду, починаючи з 04.02.2020 не отримуються відповідачем-1 і повертаються до господарського суду з відміткою "адресат відсутній".

Як встановленом судом, відповідач-2, в судове засідання жодного разу не з`явився, відзив на позовну заяву ХМР не надав, ухвали суду, направлені на адресу: АДРЕСА_8 (адреса зазначена ОСОБА_1 в акті оцінки вартості та приймання передачі-майна від 14.06.2019), повернулись до господарського суду з відміткою "адресат відсутній".

Згідно ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спора на стороні відповідачів, ТОВ "МЕХ 9", в судове засідання також не з`явився, про причину неявки суду не повідомив, ухвали суду, направлені на адресу третьої особи (що зазначена у відзиві третьої особи на позовну заяву), повернулись на адресу господарського суду з відміткою пошти "неправильно зазначена (відсутня) адреса" "по даній адресі ТОВ "МЕХ 9" немає". Разом з тим, суд зазначає, що представник третьої особи приймав участь в судовому засіданні по даній справі, надав суду відзив на позовну заяву, тобто був обізнаний про наявність в судового процесу.

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

За змістом п.п. 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт неотримання скаржником кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу (постанови КГС ВС від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 10.09.2018 у справі № 910/23064/17, від 24.07.2018 у справі № 906/587/17).

Суд зазначає, що інформацію з Єдиного державного реєстру судових рішень слід вважати загальновідомою згідно із Законом України "Про доступ до судових рішень", що дозволяєть залученим особам ознайомитись з повним текстом ухвали суду без одержання копії цієї ухвали поштою.

Стаття 202 ГПК України визначає наслідки неявки в судове засідання учасника справи.

Частина 1 цієї статті встановлює, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Частина 3 цієї статті передбачає, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:

1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;

2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 13 та ст. 74 Господарського процесуального кодексу України в редакції від 15.12.17 р., суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі, неявка представників сторін не перешкоджає вирішенню спору та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Одночасно, застосовуючи положення Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, суд зазначає, що частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, який кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані до них докази, вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

ЩОДО ПІДСУДНОСТІ.

Відповідно до частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Господарський спір належить до юрисдикції господарського суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського й цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

За змістом частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі, землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також спори у справах щодо майна, що є предметом зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці, вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами (пункти 6 та 13 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ч. 12 ст. 30 ГПК України вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо розгляд таких вимог віднесений до юрисдикції господарського суду, розглядаються господарським судом, визначеним за правилами підсутності щодо розгляду спору, похідним від якого є такі вимоги.

Частиною 3 ст. 30 ГПК України визначено, що спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення таких відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних (частина 1 статті 12 Закону).

Однак, державній реєстрації підлягає саме заявлене право і державна реєстрація права здійснюється суб`єктом державної реєстрації прав не за власною ініціативою, а на підставах, встановлених законом, зокрема, на підставі заяви про державну реєстрацію прав, поданої особою, за якою здійснюється реєстрація права. Тобто, відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають саме між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії.

З предмета та підстав позову, викладених у позовній заяві, вбачається, що позивач звернувся до суду з цим позовом на захист порушеного права комунальної власності в зв`язку з тим, що право власності зареєстроване на об`єкти незавершеного будівництва без жодних дозвільних документів та без наявності у забудовників речових прав на землю.

Тобто, спір виник із відносин приватно-правового характеру та відноситься до юрисдикції господарських судів України.

Разом з тим, як встановив суд, відповідач-3 (ОКПТМ) знаходиться в процедурі банкрутства.

21 жовтня 2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18 жовтня 2018 року № 2597-VIII.У пункті 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону про банкрутство.

Відповідно до частини першої статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Отже Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» № 2343-XII втратив чинність з 21.10.2019 року, з набранням чинності Кодексом України з процедур банкрутства. Відтак можна зробити висновок, що вказаний Кодекс України з процедур банкрутства передбачає також особливості розгляду справ про банкрутство, що і підтверджено у статті 7 цього Кодексу.

Частина друга статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначає підсудність спорів одному господарському суду, який акумулює усі майнові вимоги за участю боржника.

Таким чином, з огляду на положення законодавства України, чинного на момент розгляду позову Харківської міської ради, розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник, що знаходиться у процедурі банкрутства, повинен відбуватися виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи. Така правова позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у її постанові від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц (провадження № 14-404цс19).

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

Як встановлено судом, до господарського суду Харківської області з позовною заявою звернулась Харківська міська рада про скасування запису про державну реєстрацію прав та визнання недійсним правочину, посилаючись на те що до Харківської міської ради звернувся ліквідатор Обласного Комунального підприємства теплових мереж (далі - ОКПТМ, відповідач-3) ОСОБА_4 листом від 13.08.2019 (вх. № 16633/0/3-19 від 13.08.2019) щодо перевірки законності набуття права власності на об`єкт незавершеного будівництва по вул . Василя Стуса. 9-А у м. Харкові ТОВ «Нерухомість інвест плюс».

Цим листом ліквідатор повідомив про подвійну реєстрацію прав на один об`єкт нерухомого майна, розташованого по вул. Василя Стуса, 9-А у м. X (реєстраційний номер об`єкта незавершеного будівництва 101). (провадження №3919/19, т. 1 а.с.25-26).

Також судом встановлено, що на адресу міської ради 26.09.19 надійшло звернення від ТОВ «Нерухомість інвест плюс» щодо відведення земельної ділянки для завершення будівництва СТО літ. «С-1» за вищевказаною адресою.

В судовому засіданні представник позивача та представник відповідача-3 підтвердили, що при виїзді на місце за адресою: м. Харків, вул. Василя Стуса, 9А (колишня назва вулиці Механізаторська ) встановлено, що за вказаною адресою на земельній ділянці знаходиться один об`єкт незавершеного будівництва.

Згідно технічного паспорта, виготовленого ТОВ «НТБ КИЇВ» від 21.02.2019 (замовник ОСОБА_1 ) нежитлова будівля літ. «С-1» по вулиці Василя Стуса, 9-А у м. Харкові має загальну площу 782.6 кв.м.

За результатами обстеження та проведеними розрахунками ТОВ «НТБ КИЇВ» встановлено, що відсоток готовності вищезазначеної нежитлової будівлі складає 20%. (т. 1 а.с. 34-37)

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (далі - Реєстр) об`єкт будівництва за адресою: м. Харків, вул. Василя Стуса. 9-А (котельня незавершеного будівництва літ. «С-1» готовністю 20%) було зареєстровано на праві приватної власності за ОСОБА_1 на підставі довідки від 21.02.2019, виданої ТОВ «НТБ Київ» та технічного паспорту від 21.02.2019, виданого ТОВ «НТБ Київ».

13.06.2019 державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Зоткіним С.В. внесено запис про право власності на об`єкт незавершеного будівництва, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Василя Стуса. 9-А (номер запису 31992700) (індексний номер рішення 47346642).

Згідно інформації з Реєстру, в подальшому об`єкт незавершеного будівництва літ. «С-1» був відчужений до ТОВ «Нерухомість інвест плюс» на підставі акту оцінки вартості та приймання - передачі майна від 14.06.2019. (т. 1 а.с. 38)

Таким чином, рішення державного реєстратора Зоткіна С.В. (індексний номер рішення 47397407) про право власності на об`єкт незавершеного будівництва літ. «С-1» по вул . Василя Стуса, 9-А у м. Харкові зареєстровано за ТОВ «Нерухомість інвест плюс» на підставі оцінки вартості та приймання-передачі майна від 14.06.2019.

Реєстраційний номер об`єкта у Державному реєстрі 101.

Одночасно з цим, в Реєстрі також наявна інформація щодо реєстрації за Обласним комунальним підприємством теплових мереж права власності на незавершене будівництво котельні готовністю 17%, яка розташована за тією ж адресою, на підставі довідки від 06.11.2018 № 187, виготовленої ТОВ «Амра Груп» та технічного паспорта від 06.11.2018, виготовленого ТОВ «Амра Груп». (т. 1 а.с. 30-33)

Державна реєстрація цього об`єкту (реєстраційний номер об`єкту незавершеного будівництва 101) проведена 21.11.2018 державним реєстратором Неженською Г.В. (індексний номер рішення 44208908).

ЩОДО ЗАХИСТУ ПРАВА ВЛАСНОСТІ ОРГАНУ МІСЦЕВОГО САМОВРЯДУВАННЯ НА ЗЕМЕЛЬНУ ДІЛЯНКУ.

Відповідно до статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

За умовами частин першої, другої статті 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Згідно частини другої статті 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Частиною третьою статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду (частина п`ята статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Виходячи зі змісту статті 12 Земельного кодексу України, до повноважень міських рад у галузі земельних відносин належать, зокрема, розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність або користування громадянам та юридичним особам, здійснення контролю за використанням і охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства.

У відповідності також до приписів статті 31 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчим органам сільських, селищних, міських рад делеговано, серед іншого, повноваження щодо надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у випадках та відповідно до вимог, встановлених Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Відповідно до приписів статті 4 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" одним з основних принципів місцевого самоврядування є судовий захист прав місцевого самоврядування.

В даному випадку в силу вимог статті 83 Земельного кодексу України Харківська міська рада виступає законним власником земельної ділянки під об`єктом незавершеного будівництва нежитлової будівлі літ. "С-1" за адресою: м. Харків, вулиця Василя Стуса, 9-А. готовністю 20%.

Проте, в єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів Державної архітектурно-будівельної інспекції України, розміщеному на офіційному сайті Держархібудінспекції України, відсутня інформація щодо об`єкта незавершеного будівництва нежитлової будівлі літ. "С-1" за адресою: м. Харків, вулиця Василя Стуса, 9-А. готовністю 20%.

Викладене вище свідчить про те, що право власності зареєстроване на об`єкт незавершеного будівництва без жодних дозвільних документів та без наявності у забудовників речових прав на землю.

Приписами статті 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" встановлено, що самовільним зайняттям земельної ділянки - є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Ця норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.

За змістом положень процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Як роз`яснив Конституційний Суд України у Рішенні від 01.12.2004 № 18-рп/2004 у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес), поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається у ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" має один і той же зміст.

Водночас у Рішенні Конституційного Суду України надано офіційне тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес" як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовленого загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкованого у суб`єктивному праві простого легітимного дозволу, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Отже, позивач заявив вимогу про скасування записів Держреєстратора та визнання недійсним акту приймання-передачі майна, за яким Держреєстратор зареєстрував право власності на об`єкт незавершеного будівництва за адресою: м. Харків, вул. Василя Стуса, 9А, що зачіпає право власності та законний інтерес позивача та є спором про ствердження порушеного цивільного права позивача як власника земельної ділянки.

Відтак, позивач, звертаючись до суду обрав спосіб захісту його порушеного права, який узгоджується зі змістом ст.ст. 26, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

ЩОДО порушення порядку державної реєстрації речового права.

Щодо правового обґрунтування позивача про незаконність реєстраційних дій при реєстрації об`єкту незавершенного будівництва, який розташований за адресою: м. Харків, вул. Механізаторська, 9 (на час розгляду заяви, нова адреса об`єкту незавершеного будівництва: м. Харків, вул. Василя Стуса 9-А) суд зазначає наступне.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Перевірка документів на наявність підстав, зокрема, для прийняття відповідних рішень є одним з етапів державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (пункт 4 частини першої статті 18 вказаного Закону у тій же редакції).

Державний реєстратор, по-перше, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; по-друге, перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення (пункти 1-2 частини третьої статті 10 того ж Закону у відповідній редакції).

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (абзац перший частини другої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Разом з тим, як вже зазначалось судом вище, відповідно до п.п. 1 п. б) ч. 1 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до делегованих повноважень органів місцевого самоврядування віднесено надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у випадках та відповідно до вимог, встановлених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно ст. 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої] містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється, зокрема, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради (далі - Інспекція) у відповідності до пунктів 1.1, 3.3 Положення про Інспекцію, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 20.11.2015 № 7/15 (далі - Положення про Інспекцію), є самостійним виконавчим органом, який утворюється Харківською міською радою та діє на правах відділу, та здійснює держаний архітектурно-будівельний контроль за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, проектної документації щодо об`єктів, розташованих у межах міста Харкова.

Згідно з Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», Положенням про Інспекцію, метою Інспекції є забезпечення додержання на території міста Харкова містобудівного законодавства України та запобігання його порушенням, основними завданнями Інспекції є здійснення відповідно до закону державного архітектурно-будівельного контролю, виконання дозвільних та реєстраційних функцій.

Так, Інспекція приймає в експлуатацію закінчені будівництвом об`єкти, видає сертифікати, реєструє декларації про готовність об`єкта до експлуатації та повертає такі декларації на доопрацювання для усунення виявлених недоліків.

Прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва здійснюється уповноваженими органами у порядку встановленому Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461.

Отже, Інспекція є єдиним органом державної влади, уповноваженим на встановлення факту готовності об`єкту до експлуатації та на прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів на території міста Харкова.

Відповідно до п. 5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:

1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних;

2) розроблення проектної документації;

3) затвердження проектної документації;

4) виконання підготовчих та будівельних робіт;

5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів;

6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Тобто, з наведених норм вбачається, що реєстрація права власності на об`єкт містобудування є одним з етапів будівництва об`єктів містобудування, контроль за дотриманням якого у такому випадку діючим законодавством покладено на Державну архітектурно-будівельну інспекцію України та її територіальні органи, органи місцевого самоврядування, які здійснюють делеговані повноваження.

Крім того, прийняття об`єктів до експлуатації передує реєстрації речових прав на нього. Реєстрація речових прав є останнім етапом будівництва.

Частиною 2 ст. 331 ЦК України (набуття права власності на новостворене майно та об`єкти незавершеного будівництва) (далі - ЦК України) встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або Законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Частина 3 цієї статі визначає, що до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Аналіз положень статті 331 ЦК України у системному зв`язку з нормами статей 177-179, 182 цього кодексу, ч. 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дає підстави для висновку про те, що право власності на об`єкти цивільних прав виникає з моменту його державної реєстрації.

Проте, відповідно до статті 18 Закону України «Про основи містобудування» реалізація містобудівної документації полягає у впровадженні рішень відповідних органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування при плануванні відповідних територій, комплексній забудові та реконструкції населених пунктів, проектуванні та будівництві об`єктів житлово-цивільного і виробничого призначення, систем транспортного та інженерного забезпечення, впорядкуванні і благоустрої територій.

За положеннями пункту 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461, прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до І-ІІІ категорії складності, та об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.У відповідності до Постанови КМУ № 1127 від 25.12.2015р. визначено, що для державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, право власності на яке визнається на підставі рішення суду, подаються необхідні для відповідної реєстрації документи, передбачені пунктом 68 цього Порядку.

П.68. Порядку визначає, що для державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва подаються:

1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом (крім випадку, коли речове право на земельну ділянку вже зареєстровано в Державному реєстрі прав);

2) документ, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт;

3) технічний паспорт на об`єкт незавершеного будівництва.

Отже, державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та, які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, та об`єктів незавершеного будівництва, відносно яких є рішення суду, яке набрало законної сили при виконанні приписів п.68 Постанови КМУ № 1127 від 25.12.2015.

Однак, у справі відповідачем-3, ОКПТМ, не надано доказів введення об`єкту незавершеного будівництва, а саме: літ. «Н-1» готовністю 17%, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Механізаторська, 9 (на час розгляду заяви нова адреса об`єкту незавершеного будівництва: м. Харків, вул. Василя Стуса 9-А) в експлуатацію у встановленому порядку або рішення суду про визнання права власності на вищезазначений об`єкт незавершеного будівництва за Обласним комунальним підприємством теплових мереж і як наслідок набуття цим майном статусу об`єкта нерухомого майна як об`єкта цивільного права.

Близькі за змістом висновки наведені в постановах Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 6-159цс15, та №200/22320/14-ц від 18.12.2019

Отже, суд дійшов висновку про те, що за відсутності документів, необхідних для державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва літ. «Н-1» готовністю 17%, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Механізаторська, 9, така реєстрація проведена з порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у відповідній редакції.

Крім того на думку суду зміна опису об`єкта незавершеного будівництва будівлі підстанції швидкої допомоги літ. «Н-1» готовністю 17%, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Механізаторська, 9 (на час розгляду заяви нова адреса об`єкту незавершеного будівництва будівлі підстанції швидкої допомоги: м. Харків, вул. Василя Стуса 9-А) на об`єкт незавершеного будівництва нежитлової будівлі літ. «С-1» готовністю 20%, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Механізаторська, 9 (на час розгляду заяви нова адреса об`єкту незавершеного будівництва будівлі підстанції швидкої допомоги: м. Харків, вул. Василя Стуса 9-А) при зміні власників речових прав об`єкта незавершеного будівництва порушуються законний інтерес власника земельної ділянки, що належить до комунальної власності, та може створювати у третіх осіб певне уявлення щодо належності земельної ділянки відповідачам, що також може порушувати право власника (місцевої ради) цієї земельної ділянки через створення йому ускладнення у розпорядженні земельною ділянкою.

Згідно ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Щодо посилань відповідача-1, ТОВ "Нерухомість інвест плюс", на невірно обраний спосіб захисту Харківською міською радою про скасування записів про реєстрацію прав та необхідність скасування саме рішення про державну реєстрацію прав, суд не погоджується з доводами відповідача-1 з огляду на наступне.

Суд зазначає, що право або інтерес позивача, який вважає себе власником земельної ділянки, дійсно може бути порушено внесенням змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо відомостей про об`єкт нерухомого майна, який знаходиться на спірній земельній ділянці, у тому числі зміни його технічних характеристик. Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію, а тому, після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача. За певних умов таким належним способом може бути скасування запису про проведену державну реєстрацію права (частина друга статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Зазначені правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16, від 04 вересня 2018 року у справі № 915/127/18, від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц.

Підсумовуючи, суд доходить висновку, що для державної реєстрації права власності на вищевказані об`єкти незавершеного будівництва до державного реєстратора відповідачами не надано документ, що підтверджує отримання дозвільних документів на виконання будівельних робіт, а також документ щодо наявності прав на земельну ділянку.

Це зумовлює обгрунтованість позовних вимог міської ради щодо скасування записів державних реєстраторів про державну реєстрацію прав на вищевказані об`єкти незавершеного будівництва по вул. Василя Стуса, 9-А у м. Харкові.

ЩОДО РЕЄСТРАЦІЇ речового права на об`єкт незавершеного будівництва за ОКПТМ (відповідач-3).

Обласне комунальне підприємство теплових мереж (ідентифікаційний код 31556309) створено відповідно до розпорядження голови Харківської обласної державної адміністрації за № 434 від 02.07.2001 та реорганізоване на підставі розпорядження голови Харківської обласної державної адміністрації за №2047 від 19.09.2007.

Розпорядженням голови Харківської обласної державної адміністрації за №2181 від 14.07.2008 затверджено нову редакцію статуту Обласного комунального підприємства теплових мереж.

Відповідно до п.1.1, п.2.1, п.3.1 Статуту, Обласне комунальне підприємство теплових мереж, що надалі іменується «Підприємство», є комунальним підприємством, та належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ та міст Харківського району Харківської області, основною метою створення підприємства є задоволення потреб населення та інших категорій споживачів в забезпеченні теплової енергією, гарячого водопостачання та іншою продукцією.

Отже засновником і власником підприємства є територіальні громади сіл, селищ та міст Харківського району Харківської області.

Управління підприємством здійснюється Харківською адміністрацією (орган управління) (п.2.1,п.5.1. Статуту).

Відповідно до п.4.2, 4.3 Статуту підприємства, майно підприємства становить оборотні кошти, основні засоби, а також інші цінності, та належить підприємству на праві повного господарського відання. Здійснюючи право повного господарського відання, підприємство володіє, користується та розпоряджається майном на свій розсуд, вчиняючи до нього будь-які дії, що не суперечать статуту підприємства.

Згідно п. 4.3 Статуту джерелами формування майна підприємства є: основні засоби та обігові кошти, передані при створенні Підприємства, доходи, одержані від господарської діяльності; доходи від цінних паперів; кредити банків та інших кредиторів; капітальні вкладення та дотації з бюджету; придбання майна іншого підприємства; безоплатні або благодійні внески, пожертвування організацій, підприємств, громадян; інші джерела, не заборонені законодавчими актами України.

Вищевказане відповідає приписам ч.ч. 1, 2, 3 ст.78 Господарського кодексу України (далі - ГК України), за якими комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління. Орган, до сфери управління якого входить комунальне унітарне підприємство, є представником власника відповідної територіальної громади і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами. Майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності ї закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство). Враховуючи положення абз.1 ч.10 ст.78 ГК України регулювання діяльності комунальних підприємств свідчить про відсутність у вказаних суб`єктів права повної самостійної відповідальності з третіми особами, оскільки особливості господарської діяльності цих підприємств визначаються відповідно до вимог щодо діяльності державних комерційних або казенних підприємств.

Право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним майном), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим кодексом та іншими законами (ч.1,2,4 ст.136 ГК України).

П. 4.4 Статуту визначено, що відчуження засобів виробництва, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ та міст Харківського району Харківської області і закріплено за підприємством, здійснюється за погодженням із Засновником (п.2.1 Статуту). Передача з балансу на баланс, обмін, тимчасове користування іншим юридичним або фізичним особами майном здійснюється виключно за погодженням з органом управління, а матеріали, сировину, готову продукцію самостійно (п.2.3. Статуту).

Вищевказане кореспондується з приписами частиною п`ятою статті 75 ГК України, де передбачено, що державне комерційне підприємство не має права безоплатно передавати належне йому майно іншим юридичним особам чи громадянам, крім випадків, передбачених законом. Відчужувати майнові об`єкти, що належать до основних фондів, державне комерційне підприємство має право лише за попередньою згодою органу, до сфери управління якого воно належить, і лише на конкурентних засадах, якщо інше не встановлено законом. Розпоряджатися в інший спосіб майном, що належить до основних фондів, державне комерційне підприємство має право лише у межах повноважень та у спосіб, що передбачені цим Кодексом та іншими законами.

Близькі за змістом висновки наведені в постанові Верховного Суду від 19.03.2020 у справі № 902/318/16.

Як свідчить матеріали поданої заяви Харківської міської ради та матеріали справи, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно було зареєстровано за Обласним комунальним підприємством теплових мереж право власності на об`єкт незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: м Харків, вул. Василя Стуса, 9-А (котельня незавершеного будівництва літ. «Н-1» готовністю 17%) (реєстраційний номер запису об`єкту 101).

Суд звертає увагу, що державна реєстрація вищевказаного об`єкту незавершеного будівництва була проведена державним реєстратором 21.11.2018. Разом з тим, як свідчать матеріали справи про банкрутство ОКПТМ, 17.06.2014 колишнім ліквідатором банкрута арбітражним керуючим Білим В.В., під час проведення ліквідаційної процедури Обласного комунального підприємтва теплових мереж було реалізовано як об`єкт незавершеного будівництва будівлю підстанції швидкої допомоги, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Механізаторська, 9 (на час розгляду заяви: нова адреса об`єкту незавершеного будівництва будівлі підстанції швидкої допомоги: м. Харків, вул. Василя Стуса, 9-А) на підставі ст.ст. 29-30 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції до 19.01.2013, що було оформлено ТОВ "Універсальна біржа "Гермес" протоколом №1 аукціонних торгів від 17.06.2014.

Проте, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно відсутні відомості щодо наявності у банкрута ОКПТМ у 2014 році на праві власності об`єкту незавершенного будівництва будівлі підстанції швидкої допомоги або котельні незавершеного будівництва літ. "Н-1" або літ. «С-1» готовністю 17%.

Відповідно до ч.3. ст. 331 ЦК України, встановлено, що до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Отже колишнім ліквідатором банкрута арбітражним керуючим Білим В.В., під час проведення ліквідаційної процедури Обласного комунального підприємтва теплових мереж було фактично реалізовано з прилюдних торгів матеріали, які були використані в процесі створення об`єкту незавершенного будівництва будівлі підстанції швидкої допомоги або котельні незавершеного будівництва літ. "Н-1" або літ. «С-1» готовністю 17%, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Механізаторська, 9.

В матеріалах справи (том.1.арк.справи 109-110) є копія звіту ТОВ «Альянс» від 15.06.2012 про оцінку об`єкта незавершенного будівництва, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Механізаторська, 9, який перебуває на балансі Обласного комунального підприємства теплових мереж

Проте, суд звертає увагу, що перебування майна, у тому числі споруд, будинків на балансі підприємства (організацій) ще не є безспірною ознакою його права власності (господарського відання). Одним з основних критеріїв визначення законності володіння майном і відображення його на балансі підприємства є джерела фінансування (централізоване або власні кошти підприємства), передача підприємству у володіння майна безпосередньо власником (уповноваженим ним органом) чи підприємством, яке володіє майном на праві повного господарського відання.

Згідно п.2.1. статуту ОКПТМ станом на 07.10.2008 засновником і власником підприємства є територіальні громади сіл, селищ та міст Харківського району Харківської області. Передання з балансу на баланс майна (основні та оборотні засоби), що належить підприємству (п.2.3, Статуту) лише за погодженням з органом управління.

Згідно до ч. 1, 2. ст. 327 ЦК України у комунальної власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснює безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Цим нормам кореспондують положення ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", відповідно до якої передбачено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Майнові дії власника - це вид юридичних дій, як-то вчинки, що здійснені власником або від імені власника (органом управління) і мають матеріальний вираз у формі документу будь-якого правочину (угоди, договору), розпорядчого документу, акта, пов`язаного з волевиявленням власника як суб`єкта правовідносин, зокрема, на зміну правового режиму майнових активів власника.

Проте матеріали справи не місять актуальних документів, що підтверджують, здійснення відповідних майнових дій щодо передачі майна (об`єкту незавершенного будівництва, який розташований за адресою: м. Харків, вул. Механізаторська, 9 (на час розгляду заяви: нова адреса об`єкту незавершеного будівництва будівлі підстанції швидкої допомоги: м. Харків, вул. Василя Стуса 9-А)) на баланс комунального підприємства ОКПТМ, яке відбулося на підставі прийнятого в межах повноважень рішення органу місцевого самоврядування, який діє від імені та в інтересах територіальних громад та відповідно до закону і статуту здійснює правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, і є майновою дією власника щодо розпорядження майном, враховуючи приписи п.4.2, п.4.4. Статуту.

ЩОДО ВИЗНАННЯ НЕДІЙСНИМ АКТУ ПРИЙМАННЯ-ПЕРЕДАЧІ МАЙНА.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

У справі Європейський суд з прав людини «Белеш та інші проти Чеської Республіки» вказав, що право на справедливий судовий розгляд, що гарантується статтею 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав та обов`язків.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Частина 2 ст. 20 ГК України встановлює, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються, зокрема, шляхом визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

Згідно з ч. 1-4 ст. 202 ЦК України правочин - це дія особи, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Метою будь-якого правочину є досягнення певних юридичних наслідків, що мають істотне значення для сторін правочину.

Отже, правочин - це вольові, правомірні дії, безпосередньо спрямовані на досягнення правового результату, а саме на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як встановлено судом, гр. Блінов О .В. (відповідач-2) та ТОВ "Нерухомість інвест плюс" (відповідач-1) підписали акт оцінки вартості та приймання-передачі майна, що вноситься до Статутного (складеного) капіталу Товариства з обмеженою нерухомістю "Нерухомість інвест плюс" 14 червня 2019.

За умовами цього акту Блінов О.В. оцінив свій негрошовий майновий вклад до Статутного (складеного) капіталу ТОВ "Нерухомість інвест плюс" об`єктом незавершеного будівництва, нежитловою будівлею літ. "С-1" готовністю 20%, що знаходиться за адресою: м . Харків, вул. Стуса Василя, буд. №9А вартістю в 100 000,00 грн та передав зазначений об`єкт директору ТОВ "Нерухомість інвест плюс" для подальшої передачі на баланс Товариства після його державної реєстрації.

Також в акті Блінов О.В. зазначив, що цей об`єкт незавершеного будівництва, нежитлова будівля належить йому на праві власності відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.06.2019 року, номер витягу: 170451845, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер запису про право власності 31992700.

Надаючи належну оцінку акту приймання приймання-передачі майна б/н від 14.06.2019, здійснивши належний аналіз Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, суд доходить висновку про те, що акт приймання-передачі майна до складу статутного фонду є правочином, який підтверджує волевиявлення сторін, має юридичні наслідки - набуття та припинення права власності на нерухоме майно.

Отже, такий двосторонній акт у цих правовідносинах свідчить про погоджену дію шляхом волевиявлення обох сторін цього двостороннього правочину на набуття певних цивільних прав та обов`язків. Оскарження правочину, оформленого актом (у розумінні ст. 202 ЦК України) в цьому випадку є належним способом захисту цивільних прав та обов`язків в розумінні ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України.

Наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 11.09.2018 у справі № 918/1377/16 та у постанові від 12.06.2019 у справі №927/352/18.

За ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Як встановлено судом вище, реєстрація об`єкта незавершеного будівництва літ. "С-1" за адресою: м. Харків, вул. Василя Стуса (колишня назва вудиці Механізаторська ), буд. 9-А за номером 101 проведена з порушенням діючого законодавства України, без будь-яких дозвільних документів, а саме: повідомлення про початок будівельних робіт, декларація про початок будівельних робіт, дозвіл на будівництво.

Відповідач-2, Блінов О.В., при здійсненні відчуження об`єкту незавершеного будівництва за реєстраційним номером 101 по вул. Василя Стуса , 9-А , на момент укладання акту оцінки майна та приймання-передачі 14.06.2019 достеменно був обізнаний про те, що ним відчужується об`єкт самочинного будівництва, оскільки саме він виступив замовником такого будівництва.

Крім того, судом встановлено наявність подвійної реєстрації речових прав на об`єкт незавершеного будівництва по вул . Василя Стуса, 9-А у м. Харкові (колишня назва вулиці Механізаторська ) станом на 22.10.2019.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за №185647620 від 22.10.2019 в реєстрі є запис з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 101 від 21.11.2018 - незавершене будівництво, котельня незавершеного будівництва (готовність 17%) літ. Н-1 за адресою: м . Харків, вул. Стуса Василя , 9-А; форма власності комунальна, власник ОКПТМ ().

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за №185647692 від 22.10.2019 в реєстрі є запис з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 101 від 13.06.2019 з відкриттям розділу - об`єкт незавершеного будівництва, нежитлова будівля літ. "С-1" готовністю 20% за адресою: м. Харків, вул . Стуса Василя, будинок 9-А; форма власності приватна, власник ТОВ "Нерухомість інвест плюс" (.

Таким чином, враховуючи, що реєстрація права власності відповідачем-2, ОСОБА_1 на об`єкт незавершеного будівництва з реєстраційним номером 101 здійснена з порушенням норм діючого національного законодавства України, суд дійшов висновку, що правочин, який оформлений актом, є таким, що не відповідає вимогам ч.2 ст. 203 Цивільного кодексу України, а його зміст суперечить вимогам ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню, оскільки порушено законні інтереси позивача як власника земельної ділянки.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд зазначає, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України", яке відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави або мотиви, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент сторін. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Отже, судом досліджені всі обставини та доводи заявника в їх сукупності та надано відповідну правову оцінку, з урахуванням принципів, викладених у рішенні Європейського суду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позивача обгрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання позову покладаються на відповідачів в пропорційному розмірі.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 11, 20, 74, 79, 86, 202, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Скасувати запис (номер запису про право власності 31992700, дата реєстрації 13.06.2019) про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об`єкту незавершеного будівництва з реєстраційним номером 101.

3. Визнати недійсним акт оцінки вартості та приймання-передачі майна, що вноситься до Статутного (складеного) капіталу ТОВ "Нерухомість інвест плюс", від 14.06.2019 б/н, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ "Нерухомість інвест плюс" щодо об`єкту незавершеного будівництва нежитлової будівлі літ. "С-1" готовністю 20% по вул. Василя Стуса, 9-А у м. Харкові.

4. Скасувати запис (номер запису про право власності 32040534, дата реєстрації 18.06.2019) про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об`єкту незавершеного будівництва з реєстраційним номером 101;

5. Скасувати запис (номер запису про право власності 29069961, дата реєстрації 21.11.2018) про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об`єкту незавершеного будівництва з реєстраційним номером 101.

6. Стягнути з ТОВ "Нерухомість інвест плюс" (, адреса: 61123, м. Харків,вул. Гвардійців Широнінців, 40, кв. 196), на користь Харківської міської ради (адреса: 61200, м. Харків, майдан Конституції, 7, ) 2561,33 гривень судового збору.

7. Стягнути з ОСОБА_1 (код іпн НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_8 ), на користь Харківської міської ради (адреса: 61200, м. Харків, майдан Конституції, 7, ) 2561,34 гривень судового збору.

8. Стягнути з Обласного комунального підприємства теплових мереж (, адреса: 62442, Харківський район, с. Циркуни, МЖК "Інтернаціоналіст", буд. 49) на користь Харківської міської ради (адреса: 61200, м. Харків, майдан Конституції, 7, ) 2561,33 гривень судового збору.

9. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складено "22" травня 2020 р.

Суддя С.В. Міньковський