ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.05.2020 Справа №905/2265/17 (905/197/20)

Суддя господарського суду Донецької області Макарова Ю.В., при секретарі судового засідання Поліщук А.І., розглянувши у судовому засіданні матеріали справи

за позовом фізичної особи ОСОБА_1 , м.Маріуполь Донецької області,

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд", м.Маріуполь Донецької області,

про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.02.2019 по 17.01.2020 у розмірі 54' 300,00грн,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

арбітражний керуючий - не з`явився,

СУТЬ СПОРУ:

ОСОБА_1 , м.Маріуполь Донецької області, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд" м.Маріуполь про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.02.2019 по 17.01.2020 у розмірі 54' 300,00грн.

Обґрунтовуючи заяву, позивач посилається на невиплату відповідачем у повному обсязі заборгованості по заробітній платі.

Ухвалою господарського суду від 28.01.2020 прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі №905/2265/17 (905/197/20) у межах справи про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд", м.Маріуполь Донецької області; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

24.02.2020 до канцелярії суду від керуючого санацією Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд" надійшов відзив №07/14 від 18.02.2020 на позовну заяву, в якому просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на: погашення існуючої заборгованості по заробітній платі перед позивачем; на тяжке матеріальне становище підприємства; на те, що позивач у період за який пред`явлено позовну вимогу про стягнення середнього заробітку офіційно працював та отримував заробітну платню, також просить суд витребувати у позивача пояснення щодо факту повного розрахунку та виконання трудової функції у день звільнення та факту зайнятості/роботи у період 01.02.2019-17.01.2020.

Ухвалою господарського суду від 19.03.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу №905/2265/17 (905/197/20) до судового розгляду по суті на 14.04.2020.

10.03.2020 до канцелярії суду від позивача надійшла відповідь б/н від 24.02.2020 на відзив по справі, в якій заперечує проти викладених у відзиві на позовну заяву аргументів відповідача, просить суд задовольнити позовну заяву в повному обсязі.

Ухвалою господарського суду від 23.04.2020 призначено розгляд справи по суті на 12.05.2020.

Представники учасників справи у судове засідання 12.05.2020 не з`явились, про місце, дату та час слухання справи були повідомлені належним чином.

Враховуючи епідеміологічне положення на усій території України та встановлення карантину, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" та рішення Ради суддів України №19 від 17.03.2020 щодо карантинних заходів, утримання від участі у судових засіданнях, якщо слухання не передбачають обов`язкової присутності учасників сторін, та щодо утримання від відвідин суду, якщо у громадян є ознаки будь-якого вірусного захворювання, судом не визнавалася обов`язковою явка у судове засідання учасників справи.

Статтями 42 та 43 ГПК України передбачено, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони.

Враховуючи, що відповідач скористався своїм правом на надання позиції зі спору, суд дійшов висновку, що нез`явлення учасників справи не перешкоджає вирішенню спору по суті за їх відсутності, наявних матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті.

Зважаючи на те, що явка представників сторін у судове засідання 12.05.2020 не була визнана судом обов`язковою, закінчення встановлених процесуальним законом строків, достатність часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених ст.42 ГПК України, виходячи з критеріїв "розумності" строку розгляду справи судом, принципу ефективності судового процесу, направленого на недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами відповідно до ч.2 ст.178 ГПК України в даному судовому засіданні.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24.02.2017р. у справі №265/7873/16-ц, з Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд" стягнуто на користь ОСОБА_1 індексацію заробітної плати за період з вересня 2015р. по 26 грудня 2016р. в сумі 17162,63грн., індексацію заробітної плати за грудень 2016р. в сумі 1528,00грн., компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати в сумі 3218,36грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17.03.2017р. у справі №265/834/17, з Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд" стягнуто на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у сумі 20750,69грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 07.02.2018р. у справі №905/2265/17 про банкрутство ПАТ "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд", зокрема, стягнуто з ПАТ "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07.04.2017р. по 13.11.2017р. у розмірі 33711,25грн., без виключення сум відрахувань на податки та обов`язкових платежів.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 07.05.2019 у справі №905/2265/17 стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд" на користь ОСОБА_1 , м.Маріуполь Донецької області, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14.11.2017р. по 31.01.2019р. у розмірі 69006,25грн., без виключення сум відрахувань на податки та обов`язкових платежів.

Доказів оскарження рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24.02.2017р. у справі №265/7873/16-ц та від 17.03.2017р. та у справі №265/834/17, ухвал господарського суду Донецької області від 07.02.2018 та від 07.05.2019 у справі №905/2265/17 про банкрутство ПАТ "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд" суду не надано.

Позивач, посилаючись на те, що заборгованість із заробітної плати оплачена лише частково, невиплаченою залишилася індексація заробітної плати за період з вересня 2015 по 26 грудня 2016 в сумі 17162,63грн, індексація за грудень 2016 в сумі 1528,00грн та компенсація за своєчасну виплату заробітної плати в сумі 3218,36грн, які є додатковою заробітною платою, звернувся до господарського суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст.117 КЗпП України за період з 01.02.2019 по 17.01.2020 у розмірі 54' 300,00грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що вимоги позивача до відповідача такими, що підлягають задоволенню, враховуючи наступне:

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24.02.2017р. у справі №265/7873/16-ц та рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17.03.2017р. у справі №265/831/17 встановлено, що ОСОБА_1 знаходився в трудових правовідносинах з Публічним акціонерним товариством "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд", працюючи на посаді начальника будівельної дільниці №2.

В ухвалі господарського суду Донецької області від 07.02.2018р. у справі №905/2265/17 про банкрутство ПАТ "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд", зокрема, зазначено, що ОСОБА_1 працював в ПАТ «Будівельно-монтажна фірма «Азовстальбуд» та 06.04.2017р. був звільнений із займаної посади за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, що підтверджується записом в трудовій книжці.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 07.02.2018р. у справі №905/2265/17 про банкрутство ПАТ "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд" встановлено, що: «середньоденний заробіток ОСОБА_1 - 226,25грн.».

Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Доказів оскарження рішень Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24.01.2017р. у справі №265/7873/16-ц та від 17.03.2017р. та у справі №265/834/17, ухвали господарського суду Донецької області від 07.02.2018р. у справі №905/2265/17 про банкрутство ПАТ "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд" суду не надано.

У зв`язку з наявністю несплаченої у повному обсязі заборгованості за вказаними вище рішеннями суду, а саме невиплаченої індексації заробітної плати за період з вересня 2015 по 26 грудня 2016 в сумі 17162,63грн, індексації за грудень 2016 в сумі 1528,00грн та компенсації за своєчасну виплату заробітної плати в сумі 3218,36грн, позивачем нарахований середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.02.2019 по 17.01.2020 у розмірі 54' 300,00грн.

Керуючий санацією Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд" у відзиві №07/14 від 18.02.2020 на позовну заяву заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись в тому числі на погашення існуючої заборгованості по заробітній платі перед позивачем. На підтвердження суду надано: довідку №07/12 від 17.02.2020, підписану керуючим санацією та головним бухгалтером боржника; реєстр №12 від 29.07.2019 перерахування на рахунки отримувачів згідно угоди №23895041 (заборгованість по з/п за 2016); реєстр №9 від 01.07.2019 перерахування на рахунки отримувачів згідно угоди №23895041 (заборгованість по з/п за 2016-2017), реєстр №18 від 25.09.2019 перерахування на рахунки отримувачів згідно угоди №23895041 (заборгованість по з/п за 2016-2017).

Відповідно до довідки №07/12 від 17.02.2020 станом на 14.02.2020 заборгованість по заробітній платі у підприємства перед позивачем відсутня; ОСОБА_1 була погашена в повному обсязі заборгованість по заробітній платі у сумі 21382,61грн, а саме:

- 230,00грн - 01.07.2019;

- 230,00грн - 30.07.2019;

- 20922,61грн - 26.09.2019.

Відповідно до вимог статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України.

Положеннями ст.116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про оплату праці" заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Структуру заробітної плати визначено у ст.2 Закону України "Про оплату праці", якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Відповідно до п.1.3. Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої Наказом №5 від 13.01.2004 Державного комітету статистики України, для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці. До фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат.

Фонд оплати праці складається з:

- фонду основної заробітної плати;

- фонду додаткової заробітної плати;

- інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

За приписами п.2.2. вказаної Інструкції фонд додаткової заробітної плати включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Суми виплат, пов`язаних з індексацією заробітної плати працівників та суми компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктами 2.2.7, 2.2.8 Інструкції зі статистики заробітної плати.

Таким чином, вказані індексація та компенсація є складовими частинами заробітної плати, є додатковою заробітною платою і у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Дана позиція кореспондується з викладеною у постанові Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №134/1781/16-ц (провадження №61-23397св18).

Крім того, у пункті 2.3 мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України N 9-рп/2013 від 15 жовтня 2013 року у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України визначено, що спір щодо стягнення не виплачених власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці.

Рішеннями Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24.02.2017р. у справі №265/7873/16-ц та від 17.03.2017р. у справі №265/834/17 стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд" на користь ОСОБА_1 індексацію заробітної плати за період з вересня 2015р. по 26 грудня 2016р. в сумі 17162,63грн., індексацію заробітної плати за грудень 2016р. в сумі 1528,00грн., компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати в сумі 3218,36грн; та заборгованість по заробітній платі у сумі 20750,69грн.

За підрахунками суду, всього рішеннями Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області присуджено до стягнення з Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд" на користь ОСОБА_1 розмір індексації заробітної плати та компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати в загальному розмірі 21908,99грн, які, з урахуванням викладених вище висновків, є складовими структури заробітної плати.

Таким чином, передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини усіх належних звільненому працівникові сум, у тому числі індексації заробітної плати та компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати, у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України.

З урахуванням викладених вище висновків та доданих до відзиву №07/14 від 18.02.2020 на позовну заяву доказів погашення перед ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі вбачається, що відповідачем станом на теперешній час здійснено лише часткову оплату присуджених вказаними рішеннями суду коштів.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Таке роз`яснення цієї норми права, крім наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, надав і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу.

Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Затримка розрахунку при звільненні за своєю природою пов`язана з трудовими відносинами та відноситься до структури заробітної плати.

Вказана правова позиція, викладена у рішенні Верховного Суду України від 14.11.2012р. у справі №6-139цс12, який дійшов висновку, що за своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов`язання. Це є компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується у розмірі середнього заробітку, на яку не поширюється дія мораторію, передбачена Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не належить до неустойки і не є санкцією за невиконання грошового зобов`язання, а є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці.

В постанові Верховного Суду України від 02.07.2014р. у справі №6-76цс14 суд дійшов висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є обставини невиплати належних працівникові сум при звільнені та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Таким чином, чинним законодавством покладено на роботодавця, який перебуває у процедурах банкрутства, обов`язок щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Розрахунок при визначенні розміру середнього заробітку за весь час затримки у розрахунку при звільненні передбачено "Порядком обчислення середньої заробітної плати", затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. №100.

Відповідно до абз.3 п.2 вказаного Порядку, середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні 2 календарні місця роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Згідно абз.4 п.2 Порядку, якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

В інших випадках, згідно із п.4 даного Порядку, коли нарахування проводиться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку, не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

Відповідно до п.8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а випадку, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 07.02.2018р. у справі №905/2265/17 про банкрутство ПАТ "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд" встановлено, що середньоденний заробіток ОСОБА_1 складає 226,25грн, що також підтверджується доданою до позовної заяви довідкою №07/256 від 10.11.2017 про середньоденну заробітну плату.

Таким чином, суд при здійсненні розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні застосовує середньоденний заробіток ОСОБА_1 - 226,25грн.

Відповідно до змісту позовної заяви ОСОБА_1 , кількість робочих днів за період з 01.02.2019 по 17.01.2020 становить 240 дні.

Здійснивши власний розрахунок кількості робочих днів відповідно до листа Міністерства соціальної політики України №11535/0/14-16/13 від 05.08.16р. "Про розрахунок норм тривалості робочого часу на 2017 рік" та листа Міністерства соціальної політики України 19.10.2017р. № 224/0/103-17/214, судом встановлено, що визначена позивачем ОСОБА_1 кількість робочих днів за період з 01.02.2019 по 17.01.2020 (240 робочих дні) не перевищує належну.

За таких обставин судом встановлено, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.02.2019 по 17.01.2020 з урахуванням кількості робочих днів у зазначений період становить 54300,00грн (240 днів х 226,25грн) без виключення сум відрахувань на податки та обов`язкові платежі.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві №07/14 від 18.02.2020 на позовну заяву з посиланням на те, що позивач у період за який пред`явлено позовну вимогу про стягнення середнього заробітку офіційно працював та отримував заробітну платню не приймаються судом до уваги, оскільки предметом даного спору є обставини затримки роботодавцем виплати заробітної плати працівнику, у даному випадку передбачена ст.117 КЗпП України відповідальність встановлена за сам факт невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум при відсутності спору про їх розмір.

Згідно ч.2 ст.129 ГПК України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

У зв`язку тим, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви до господарського суду на підставі п.1 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір у розмірі 1921,00грн підлягає стягненню з відповідача в дохід бюджету.

Керуючись п.8 ст.20 ст.ст.129, 194, 195, 196, 201, 232, 234, 235, 256 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги фізичної особи ОСОБА_1 , м.Маріуполь Донецької області, до Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд", м.Маріуполь Донецької області, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.02.2019 по 17.01.2020 у розмірі 54' 300,00грн - задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд" (87505, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Якова Гугеля, 3; ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.02.2019 по 17.01.2020 у розмірі 54' 300,00грн. без виключення сум відрахувань на податки та обов`язкових платежів.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Будівельно-монтажна фірма "Азовстальбуд" (, м.Маріуполь, Донецька область, 87505, вул. Якова Гугеля, 3) на користь Державного бюджету України (стягувач: Державна судова адміністрація України, 01601, м.Київ, вул.Липська, 18/5, ; отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UА6026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір у розмірі 2102,00грн.

Після набрання рішенням законної сили видати накази у встановленому порядку.

Керуючому санацією включити присуджені на користь ОСОБА_1 м.Маріуполь грошові кошти до реєстру вимог кредиторів в порядку черговості, що передбачена законом.

Згідно із ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 ГПК України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень ГПК України).

У судовому засіданні 12.05.2020 підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 13.05.2020.

Суддя Ю.В. Макарова