Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"21" травня 2020 р. м. Житомир Справа № 906/790/18

Господарський суд Житомирської області у складі судді Маріщенко Л.О.,

розглядаючи клопотання Багатопрофільного малого приватного підприємства "Сприяння" про розгляд документа Державної казначейської служби по справі 906/790/18

за позовом: Багатопрофільного малого приватного підприємства "Сприяння"

до Житомирської міської ради

про визнання укладеними додаткові угоди до договорів оренди землі від 10.12.2012, зареєстрованого 10.12.2012 за №00430 та від 10.12.2012 зареєстрованого 10.12.2012 за №00429.,

за участю представників сторін:

від позивача: Швидченко В.І. дов б/н від 22.01.2020

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Багатопрофільнє мале приватне підприємство "Сприяння" звернувся до суду з позовом до Житомирської міської ради про визнання Додаткової угоди до договору оренди землі від 10.12.2012 зареєстрованого 10.12.2012 за № 00430 на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: м. Житомир, пров. Ожиновий 16, 18, 20, проїзд Галичський 17, 19, 21 з кадастровим номером :01:007:0022, площею 0,3250 га укладеною; про визнання Додаткової угоди до Договору оренди землі від 10.12.2012 року, зареєстрованого 10.12.2012 року за №00429 на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: м . Житомир, пров. Ожиновий 4, 6, 8, 10 з кадастровим номером :01:007:0021, площею 0,2183 га укладеною.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 18.06.2019, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.09.2019, позов задоволено, зокрема, стягнуто з Житомирської міської ради на користь Багатопрофільного малого приватного підприємства "Сприяння"- 3 524,00 грн витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви.

Видано наказ.

Ухвалою суду від 19.12.2019 у справі №906/790/18 задоволено заяву №311-19 від 15.11.2019 ( з урахуванням заяви від 18.12.2019) Багатопрофільного малого приватного підприємства "Сприяння" про зміну способу та порядку виконання рішення господарського суду Житомирської області від 18.06.2019 по справі №906/790/18. Змінено спосіб і порядок виконання рішення господарського суду Житомирської області від 18.06.2019 по справі №906/790/18 в частині стягнення судового збору з Житомирської міської ради. Стягнуто з місцевого бюджету Житомирської міської ради (10014, м. Житомир, майдан ім. С.П.Корольова, 4/2, ) на користь Багатопрофільного малого приватного підприємства "Сприяння" (вул. Т.Бульби-Боровця, 29-г, м. Житомир, 10031, ) - 3 524,00 грн витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви.

21.12.2019 до Господарського суду Житомирської області від Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшов запит про надання матеріалів справи №906/790/18, у зв`язку з чим, супровідним листом від 23.12.2019, матеріали справи було скеровано до суду касаційної інстанції.

28.01.2020 до канцелярії Господарського суду Житомирської області надійшло клопотання Багатопрофільного малого приватного підприємства "Сприяння" від 27.01.2020 № 024-20 про розгляд документа (відповідь - лист) Державної казначейської служби та прийняття відповідного рішення з метою дійсної реалізації наказу № 906/790/18 від 11.10.2019.

Ухвалою суду від 30.01.2020 відкладено вирішення питання про прийняття до розгляду клопотання Багатопрофільного малого приватного підприємства "Сприяння" від 27.01.2020 № 024-20 про розгляд документа Державної казначейської служби у справі №906/790/18 до повернення матеріалів даної справи до Господарського суду Житомирської області.

Постановою Верховного суду від 12.02.2020 касаційну скаргу Житомирської міської ради залишено без задоволення. Постанову Північно - західного апеляційного господарського суду від 25.09.2019 та рішення Господарського суду Житомирської області від 18.06.2019 у справі № 906/790/18 залишено без змін.

05.03.2020 справа № 906/790/18 повернута до Господарського суду Житомирської області.

Ухвалою суду від 10.03.2020 клопотання Багатопрофільного малого приватного підприємства "Сприяння" від 27.01.2020 № 024-20 про розгляд документа Державної казначейської служби у справі №906/790/18 призначено до розгляду в судовому засіданні на 03.04. 2020 р.

02.04.2020 до суду від відповідача на електронну адресу надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з запровадженням на території України карантину спричиненого спалахам коронавірусу.

Ухвалою суду від 03.04.2020 розгляд клопотання Багатопрофільного малого приватного підприємства "Сприяння" від 27.01.2020 № 024-20 про розгляд документа Державної казначейської служби у справі №906/790/18 відкладено на 21. 05. 2020 р. о 12:00.

16.04.2020 від Житомирської міської ради до суду надійшов відзив на заяву Багатопрофільного малого приватного підприємства "Сприяння" в якому зазначає, що Житомирська міська рада є органом місцевого самоврядування з усіма ознаками юридичної особи, зокрема , з окремим кодом 4.

У відзиві Житомирська міська рада зазначає, що звернувшись до суду просить замінити сторону у виконавчому листі не через її вибуття, а через відсутність у боржника розрахункових рахунків в управлінні державної казначейської служби України у м. Житомирі Житомирської області. Боржник, за виконавчим листом у справі 906/790/18 є діючим органом місцевого самоврядування, який виступав відповідачем під час судового розгляду , а виконавчий комітет Житомирської міської ради не є правонаступником зобов`язань міської ради. Ураховуючи викладене, Житомирська міська рада просить відмовити БМП "Сприяння" про розгляд документа Державної казначейської служби про заміну боржника за безпідставністю.

21.05.2020 від Житомирської міської ради на електронну адресу суду надійшла заява від 20.05.2020 про відкладення розгляду справи у зв`язку із запровадженням на території України з 13.03.2020 до 22.06.2020 карантину через спалах у світі коронавірусу.

В судовому засіданні представник заявника клопотання про розгляд документа Державної казначейської служби у справі №906/790/18 підтримав.

Розглянувши подане БМП "Сприяння" клопотання про розгляд документа Державної казначейської служби суд зазначає наступне.

В своєму клопотання заявник просить прийняте відповідне рішення з метою дійсної реалізації наказу № 906/790/18 з урахуванням листа № 06-06-1-06/122 від 17.01.2020 управління ДКС України в Житомирській області, яким було повернуто БМП "Сприяння" наказ господарського суду Житомирської області № 906/790/18 від 11.10.2019 без виконання.

В листі управління ДКС України в Житомирській області від 17.01.2020 про надання інформації зазначено, що в управлінні Казначейства відсутні рахунки відкриті на ім`я Житомирської міської ради, так як даний боржник не перебуває на обслуговуванні в управлінні Казначейства. У зв`язку з неможливістю виконання, управління Казначейства повертає документи та радить БМП "Сприяння", як зацікавленій стороні по справі, звернутись до Господарського суду Житомирської області для зміни боржника по справі на Виконавчий комітет Житомирської міської ради.

Тобто заявник фактично оскаржує дії (бездіяльність) управління ДКС України в Житомирській області щодо невиконання наказу господарського суду Житомирської області № 906/790/18 .

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 326 ГПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (частина перша статті 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

У випадках, передбачених законом, рішення щодо стягнення майна та коштів виконуються податковими органами, а рішення щодо стягнення коштів - банками та іншими фінансовими установами. Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. У випадках, передбачених законом, рішення можуть виконуватися іншими органами.

Органи та установи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, не є органами примусового виконання (стаття 6 Закону України «Про виконавче провадження»).

Аналогічне положення закріплено в частині першій статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», відповідно до якого примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем (стаття 10 Закону України «Про виконавче провадження»).

З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України від 05 червня 2012 року № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», який встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання.

За нормами Закону № 4901-VI держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган; державне підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Указаним Законом № 4901-VI також визначено порядок виконання рішень суду про стягнення коштів з державного органу. Так, статтею 3 цього Закону передбачено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215 (далі - Положення № 215), Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Згідно з пунктом 3 Положення № 215 основними завданнями Держказначейства є:

1) реалізація державної політики у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів;

2) внесення на розгляд Міністра фінансів пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у зазначених сферах.

Пунктом 9 Положення № 215 передбачено, що Казначейство здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

16 лютого 2013 року набрав чинності в новій редакції Порядок виконання рішень, який визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

За правилами пункту 3 Порядку виконання рішень в новій редакції рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Держказначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій)).

За положеннями зазначеного Порядку виконання рішень безспірне списання коштів за рішенням судів здійснюється з рахунків боржника у межах відкритих асигнувань, а в разі їх відсутності територіальний орган Держказначейства надсилає боржнику вимогу, якою зобов`язує здійснити дії, спрямовані на виконання рішення суду та пошук відкритих асигнувань. У такому випадку орган Держказначейства може заборонити боржнику здійснювати інші видатки, окрім захищених статей, передбачених Бюджетним кодексом України.

Аналіз наведеного законодавства в сукупності дає підстави для висновку, що Держказначейство не є ані органом примусового виконання судових рішень, ані учасником, зокрема стороною виконавчого провадження і відповідно не здійснює заходів з примусового виконання рішень в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», а є встановленою Законом № 4901-VI особою здійснювати гарантоване державою забезпечення виконання рішень суду способом безспірного списання коштів з рахунку боржника (державного органу, державного підприємства або підприємства, примусова реалізація майна якого забороняється) у визначених Законом № 4901-VI випадках та з урахуванням установлених ним особливостей за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до положень пункту 15 Порядку виконання рішень дії органів Держказначейства з виконання виконавчих документів можуть бути оскаржені до Держказначейства або суду. Проте ні в цьому Порядку, ні в Законі № 4901-VI не зазначено, до якого суду оскаржуються рішення, дії або бездіяльність органів Держказначейства.

Разом з тим Закон України «Про виконавче провадження» установлює правило, згідно з яким рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша статті 74 цього Закону). Водночас можливість та порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів Держказначейства цим Законом не визначено.

Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», який визначає основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус, також не визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів Держказначейства.

Відповідно до статті 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Наведені норми права є підставою для висновку, що ГПК України та Закон України «Про виконавче провадження» передбачають порядок оскарження лише рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час примусового виконання ними судових рішень і лише до судового органу, який видав виконавчий документ.

Водночас Держказначейство - не орган примусового виконання судових рішень, як уже зазначалося в цій постанові, а згідно з пунктом 1 Положення № 215 центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів, який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

У свою чергу, згідно з положеннями частини першої ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини першою ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження

Отже, зважаючи на характер правовідносин у даному спорі суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження за клопотанням Багатопрофільного малого приватного підприємства "Сприяння" від 27.01.2020 № 024-20 про розгляд документа Державної казначейської служби, оскільки спори, що виникають під час виконання центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, судових рішень у порядку, установленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», розглядаються адміністративними судами в порядку, визначеному КАС України.

Керуючись статтями 231, 233-235 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження за клопотанням Багатопрофільного малого приватного підприємства "Сприяння" від 27.01.2020 № 024-20 про розгляд документа Державної казначейської служби

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена.

Повний текст ухвали складено: 26.05.2020

Суддя Маріщенко Л.О.

Друк:

1 - в справу

2,3 - сторонам ( рек. з повід.)