ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2020 року м. Дніпро Справа № 904/1202/15

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. ( доповідач ),

суддів: Кузнецової І. Л., Чус О.В.

секретар судового засідання Мацекос І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Фосфат"

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2019 р.

( суддя Мельниченко І.Ф., м. Дніпро, повний текст ухвали складено 24.01.2020 р.)

прийнятої за результатами розгляду скарги

Товариства з обмеженою відповідальністю "Фосфат"

на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича у справі

за позовом Акціонерного товариства "ВТБ Банк",

м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фосфат",

м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровська обл.

про звернення стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки від 24.05.2011р.

за участю: державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фосфат" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просило суд: постановити ухвалу про зупинення стягнення на підставі наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2016 р. у справі № 904/1202/15 - до завершення розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фосфат" на дії державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Яковенка В.А., здійсненні при винесенні та направленні Товариством з обмеженою відповідальністю "Фосфат" постанови про відкриття виконавчого провадження № 6068646 від 22.11.2019 р.; визнати неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А., вчинені при винесенні та направленні Товариству з обмеженою відповідальністю "Фосфат" постанови про відкриття виконавчого провадження № 6068646 від 22.11.2019 р.; визнати недійсною постанову про відкриття провадження № 6068646, від 22.11.2019 р., винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенком В.А.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2019 р. відмовлено в задоволенні скарги Товариству з обмеженою відповідальністю "Фосфат" на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фосфат" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 22.01.2020 р. по справі № 904/1202/15 - скасувати повністю. Ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги ТОВ «Фосфат», яким: визнати неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстицію України Яковенко Владислава Андрійовича, вчиненні при винесенні та направленні ТОВ «Фосфат» постанови про відкриття виконавчого провадження № 6068646 від 22.11.2019 р.; визнати недійсною постанову про відкриття виконавчого провадження № 6068646, від 22.11.2019 р., винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстицію України Яковенко Владиславом Андрійовичем.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник вказує на те, що судом не було застосовано положення ст. 19 Конституції України, ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 1, 11 Закону України «Про іпотеку». Також відбулося неправильне тлумачення ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», ч. 2 ст. 589 ЦК України, п. 4 розділу 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 р. Крім того, судом першої інстанції не з`ясовано обставин, що мають значення для справи, а саме обставини своєчасного надсилання органом ДВС документу виконавчого провадження - постанови від 22.11.2019 р. про відкриття виконавчого провадження № 6068646 на адресу ТОВ «Фосфат» у передбачений законом строк, а також в порушення правової позиції Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 12.03.2018 р. у справі № 910/14188/16, не встановив дійсного розміру зобов`язання ТОВ «Фосфат», на задоволення якого за рахунок предмета іпотеки має право банківська установа за рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки з метою з`ясування його підвідомчості відповідному органу виконавчої служби.

Скаржник наголошує на тому, що місцезнаходженням ТОВ «Фосфат» та його майна є: проспект Аношкіна, 179, Південний ( до перейменування - Баглійський ) район, м. Кам`янське ( до перейменування - м. Дніпродзержинськ ) Дніпропетровської області. Згідно п. 4 розділу 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5 ( у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 р. № 2832/5 ) Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими сума зобов`язання становить п`ятдесят та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті. В даному випадку місце виконання та підвідомчість виконавчого документу з примусового виконання судового рішення по справі № 904/1202/15 відноситься до Південного відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, де і повинно було бути відкрито виконавче провадження, а також згідно положень вищевказаної Інструкції, виключає підвідомчість виконавчого листа по справі № 904/1202/15 про звернення стягнення на предмет застави вартістю 4 647 024,00 грн., та не відповідає вимогам про підвідомчість ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України рішень, за якими сума зобов`язання становить п`ятдесят та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Водночас, на думку Скаржника, дії державного виконавця в частині відкриття виконавчого провадження № 6068646 за заявою стягувача, яким визначено підвідомчість виконавчого документа у справі № 904/1202/15 - є неправомірними, з огляду на загальний розмір заборгованості приватного акціонерного товариства «Дніпровський завод мінеральних добрив» перед AT «ВТБ Банк» за кредитним договором № 13ВД від 24.05.2011 р., а не виходячи з фактичного розміру зобов`язання ТОВ «Фосфат», на задоволення якого має право стягувач за рахунок предмета іпотеки, вартість якого чітко визначено експертом під час судового розгляду справи, зазначено у рішенні суду, а також у виконавчому документі.

При цьому Скаржник зазначає, що в порушення вимог закону державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владислав Андрійович своїми діями порушив право ТОВ «Фосфат» на своєчасне повідомлення підприємства про початок примусового виконання відповідного судового рішення, оскільки постанову про відкриття виконавчого провадження № 6068646, винесену державним виконавцем 22.11.2019 р., було відправлено поштою на адресу підприємства тільки 03.12.2019 р. Натомість, ні стягувачем, ні органом ДВС до суду не було надано жодних обставин на спростування наведених обставин щодо направлення на адресу ТОВ «Фосфат» постанови про відкриття виконавчого провадження № 6068646 від 22.11.2019 р. саме рекомендованим поштовим відправленням з штрихкодовим ідентифікатором № 763 або направлення цим поштовим відправленням будь-якого іншого документу.

Відтак, на думку Скаржника, Господарським судом Дніпропетровської області в рішенні від 29.03.2016 р. по справі № 904/1202/15 про звернення стягнення на предмет іпотеки було встановлено спосіб реалізації майна, належного ТОВ «Фосфат», як майновому поручителю ПАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив» за невиконання останнім зобов`язань по кредитному договору перед АТ «ВТБ Банк» та яке є предметом іпотеки - шляхом реалізації предмета іпотеки з прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження та окремо визначено розмір початкової ціни кожного об`єкту нерухомого майна, що є предметом іпотеки за іпотечним договором, посвідченим 24.05.2011 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Несмашною О.С. за реєстровим № 577. При цьому загальна вартість предмету іпотеки, на який звернуто стягнення за судовим рішенням, складає добуток визначених судом цін кожного об`єкту нерухомого майна ( 196 402,00 + 616 099,00 + 4 647 024,00 ) та становить 5 459 525,00 грн. Тому, посилання стягувача АТ «ВТБ Банк» на те, що сума стягнення за виконавчим документом в даному випадку становить 519 631 368,71 грн. не можуть прийматися до уваги.

При цьому, Скаржник звертає увагу на ті обставини, що об`єкти нерухомого майна, зазначені в наказі № 904/1202/15, а саме: компресорну станцію, парову котельню було реалізовано під час попереднього примусового виконання вказаного виконавчого документу в межах виконавчого провадження № 51353183, що не оспорюється та не ставиться під сумнів ні Стягувачем, на органом ДВС. Тому, на теперішній час мова йде про звернення стягнення лише на будівлю № 538, початкова ціна якої складає 4 647 024,00 грн. Отже на даний час сума зобов`язання ТОВ «Фосфат», як майнового поручителя ПАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив», перед ПАТ «ВТБ Банк» дорівнює вартості майна, належного підприємству, що є предметом іпотеки, будівлі 538, визначеній господарським судом Дніпропетровської області у рішенні від 29.03.2016 р. по справі № 904/1202/15 та становить 4 647 024,00 грн. При цьому, ні AT «ВТБ Банк», ні органом ДВС не було доведено того, що вартість належного ТОВ «Фосфат» майна, що є предметом іпотеки за іпотечним договором, становить суму п`ятдесят та більше мільйонів гривень, а тим паче, що таку суму становить вартість лише однієї будівлі № 538.

Від Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Відділ примусового виконання рішень не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою.

Зокрема, Відділ примусового виконання рішень посилається на те, що рішення про відкриття виконавчого провадження № 60686467, що оформлене у вигляді відповідної постанови, є такими, що прийняте державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенком Владиславом Андрійовичем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом та жодним чином не порушують прав та інтересів скаржника.

Крім того, у відзиві Відділ примусового виконання рішень посилається на те, що відповідно до п. 4 Розділу 1 Інструкції № 512/5 Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими сума зобов`язання становить п`ятдесят та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті. В той же час, згідно висновку про застосування норм права, який викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.03.2018 р. по справі № 910/14188/16, при визначенні розміру суми зобов`язання за рішенням про звернення стягнення на предмет застави з метою з`ясування його підвідомчості відповідному органу виконавчої служби відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5 ( у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 р. № 2832/5 ), слід виходити з розміру зобов`язання, на задоволення якого за рахунок предмета застави має право заставодержатель відповідно до вимог ч. 2 ст. 589 ЦК України. Так, сума зобов`язання для задоволення якого звертається стягнення на майно, визначена наказом Господарського суду Дніпропетровської області № 904/1202/15 та становить 32 955 553,45 доларів США, що за офіційним курсом долара США до гривні, складало 519 631 368,71 грн., а не вартість нерухомого майна, на яке звернуто стягнення, як помилково зазначено Скаржником. Оскільки, 196 402,00 грн., 616 099,00 грн., 4 647 024,00 грн. є лише початковою ціною реалізації предмету іпотеки, на яке звернено стягнення в рахунок погашення заборгованості у загальному розмірі 32 955 553, 45 доларів США ( 519 631 368,71 грн. ) шляхом його продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, Оскільки, в разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні, то, вказана сума - 32 955 553,45 доларів США, перевищує передбачені п. 4 Інструкції п`ятдесят мільйонів гривень, а тому виконавчий документ ( наказ суду № 904/1202/15 ) є підвідомчим Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та має виконуватись останнім.

Відділ примусового виконання рішень також вказує на те, що оскільки, державним виконавцем вживаються дії лише щодо передачі документа виконавчого провадження на відправку відповідальній особі, то міркування Скаржника про порушення державним виконавцем прав сторони виконавчого провадження на своєчасне повідомлення підприємства про початок примусового виконання є помилковим.

У відповіді на відзив ( додаткових письмових поясненнях ), ТОВ «Фосфат» додатково звернув увагу на підстави незастосування постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.03.2018 р. у справі № 910/14188/16, пославшись на те, що вказана Постанова винесена по справі, яка не є тотожною до даної справи № 904/1202/15. Так, в справі № 910/14188/16 розглядалась скарга на дії Державного виконавця щодо здійснення реалізації предмета застави на прилюдних торгах за ціною продажу на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності під час здійснення виконавчого провадження ( п. 40 Постанови ). Таким чином, по справі № 910/14188/16 в межах судового та виконавчого провадження не було встановлено первісну вартість реалізації, що не відповідає матеріалам даної справи. Однак по справі № 904/1202/15 початкова ціна реалізації предмету іпотеки на підставі ст. 39 Закону України «Про іпотеку» була встановлена в рішенні господарського суду Дніпропетровської області від 29.03.2016 р.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Кузнецової І.Л., Чус О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.02.2020 р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 05.03.2020 р.

04.03.2020 р. до суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Фосфат", про залучення на підставі ст. 52 ГПК України до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи, а саме: здійснити заміну сторони у справі та замість Акціонерного товариства "ВТБ Банк" залучити до справи Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Факторинг Сістем".

В обгрунтування свого клопотання, Заявник послався на те, що з листа АТ «ВТБ БАНК» № 344/1-2 від 30.01.2020 р. йому стало відомо, що відповідно до Договору № 11-КБ від 28.01.2020 р., Позивач відступив новому кредитору - товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Факторинг Сістем" () - права вимоги за кредитним договором № 13ВД від 24.05.2011 р. та всіма договорами, що були укладені в забезпечення цього кредитного договору, в тому числі за Іпотечним договором посвідченим 24.05.2011 р. ( реєстровий № 577 ).

В письмових поясненнях, що надійшли до апеляційного суду, АТ «ВТБ БАНК» повідомило суд, що 28.01.2020 р. між АТ «ВТБ БАНК» та ТОВ "Фінансова компанія "Факторинг Сістем" код: 43103614 ( далі - Новий кредитор ), керуючись ст. ст. 6, 512-519, 627, 632,656 ЦК України та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за результатами відкритих торгів ( аукціону ) укладено Договір № 11-КБ про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за кредитним договором № 13ВД. Згідно укладеного Договору про відступлення ( купівлі-продажу ) прав вимоги від 28.01.2020 р. до Нового кредитора перейшли усі права кредитора ( Позивача ) по кредитному договору № 13ВД та Стягувача за наказом Господарського суду Дніпропетровської області № 904/1202/15. 25.02.2020 р. на адресу Центрального апеляційного господарського суду АТ «ВТБ БАНК» направив лист, яким повідомив суд про відступлення права вимоги по кредитному договору № 13ВД та наказом № 904/1202/15 Господарського суду Дніпропетровської області.

Від ТОВ "Фінансова компанія "Факторинг Сістем" до апеляційного суду надійшла заява про заміну сторони по справі та замість акціонерного товариства «ВТБ БАНК» залучити до участі у справі ТОВ "Фінансова компанія "Факторинг Сістем". Також, Фінансова компанія просила задовольнити апеляційну скаргу ТОВ «Фосфат» та розглянути справу за відсутності її представника з огляду на обмеження, що встановлені постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 р. «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

В заяві, Фінансова компанія повідомила, що відповідно до Договору № 11 -КБ від 28.01.2020 р., Позивач - акціонерне товариство «ВТБ БАНК» відступило новому кредитор - ТОВ "Фінансова компанія "Факторинг Сістем" ( ) права вимоги за кредитним договором №13ВД від 24.05.2011 р. та всіма договорами, що були укладені в забезпечення цього кредитного договору, в тому числі за Іпотечним договором посвідченим 24.05.2011 р. ( реєстровий № 577 ). ТОВ "Фінансова компанія "Факторинг Сістем" визнає доводи апеляційної скарги ТОВ «Фосфат» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2019 р. та вважає її такою, що підлягає задоволенню.

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від ТОВ "Фінансова компанія "Факторинг Сістем", останнє визнає апеляційну скаргу ТОВ «Фосфат», вважає її доводи обгрунтованими, а апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.03.2020 р. розгляд апеляційної скарги було відкладено в судове засідання на 19.03.2020 р.

Судове засідання 19.03.2020 р. не відбулось через запровадження постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", зі змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 р. № 215, на всій території України карантину із забороною, зокрема, проведення всіх масових заходів. Учасникам справи було повідомлено, що про дату та час судового засідання вони будуть повідомленні додатково.

Розпорядженням керівника апарату суду від 27.04.2020 р., у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Чус О.В., відповідно до п. 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду № 2 від 08.10.2018 р. зі змінами, призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів, для вирішення питання про призначення справи до розгляду.

Автоматичною системою документообігу для вирішення питання про призначення справи до розгляду визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Кузнецової І. Л., Широбокової Л.П.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.04.2020 р. розгляд скарги призначено в судове засідання на 19.05.2020 р.

Розпорядженням керівника апарату суду від 18.05.2020 р., у зв`язку з виходом на роботу після відпустки судді Чус О.В., для дотримання принципу незмінності колегій суддів при розгляді справи, призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Кузнецової І.Л., Чус О.В.

АТ "ВТБ Банк" та Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби не скористалися своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечили явку уповноваженого представника, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Беручи до уваги, що неявка вказаних учасників провадження у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представників Позивача та Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби.

У судовому засіданні 19.05.2020 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Відповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а ухвалу господарського суду скасувати частково, виходячи з наступного.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 29.03.2016 р. у справі № 904/1202/15 ( з урахуванням ухвали про виправлення описок від 23.05.2016 р.) позов Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" задоволено: звернуто стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором, посвідченим 24.05.2011 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Несмашною О.С. за реєстровим № 577, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю Фосфат на користь Публічного акціонерного товариства ВТБ БАНК, а саме на: - компресорну станцію, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, проспект Аношкіна № 179-Б/800. Опис об`єкта: компресорна станція А-1, загальною площею 113,2 кв.м., початкова ціна якої складає 196 402 грн. Вказаний предмет іпотеки належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Фосфат" на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 183618, виданого Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 29.03.2005 р., на підставі Рішення виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від 29.03.2005 р. № 271. Право власності зареєстровано Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації та підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.04.2005 р. № 6902851, реєстраційний номер (РПВН) 4227572, номер запису 1017 в книзі 11; - будівлю № 538, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, проспект Аношкіна №181/5. Опис об`єкта: А-1 Будівля № 538, загальною площею 2678,4 кв. м., початкова ціна якої складає 4 647 024 грн. Вказаний предмет іпотеки належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Фосфат" на підставі Договору купівлі-продажу будівлі, посвідченого ОСОБА_3 приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дніпропетровської області 20.12.2007 р. за реєстровим № 2896. Право власності зареєстровано. Обласним комунальним підприємством Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації та підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.12.2007 № 17209368, реєстраційний номер (РПВН) 10726503, номер запису 1171 в книзі 12. - парову котельню, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, проспект Аношкіна №179-Б/870. Опис об`єкта: парова котельня А-2, загальною площею 355,1 кв.м., початкова ціна якої складає 616 099 грн. Вказаний предмет іпотеки належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Фосфат" на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САА № 128497, виданого Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 10.01.2005 року, на підставі Рішення виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від 30.12.2004 № 970. Право власності зареєстровано Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації та підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.01.2005 р. № 6203058, реєстраційний номер (РПВН) 4227660, номер запису 1016 в книзі 11; шляхом реалізації предметів іпотеки з прилюдних торгів, за початковими цінами, визначеними експертом та зазначеними вище, в рахунок погашення заборгованості Приватного акціонерного товариства "Дніпровський завод мінеральних добрив" перед Публічним акціонерним товариством "ВТБ БАНК" за Кредитним договором №13ВД від 24 травня 2011р. в розмірі 32 955 553, 45 доларів США, що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на 23.01.2015 1 долар США = 15, 767642 грн. становить 519 631368, 71 гривень, з них: - прострочена заборгованість по кредиту становить 24 955 292,24 долари США, що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на 23.01.2015 (до 14 год. 00 хв.) 1 долар США = 15,767642 грн. становить 393 486 114,05 грн.; - поточна заборгованість по сплаті процентів становить 301 543, 11 доларів США за період з 25.12.2014 по 23.01.2015 (включно), що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на 23.01.2015 (до 14 год. 00 хв.) 1 долар США = 15,767642 грн. становить 4 754 623,81 грн.; - прострочена заборгованість по сплаті процентів становить 4 358 560,70 доларів США за період з 25.09.2013 по 24.12.2014 (включно), що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на 23.01.2015 року (до 14 год. 00 хв.) 1 долар США = 15,767642 грн. становить 68 724 224,75 грн.; - поточна пеня за несвоєчасне повернення кредиту, що нарахована за період з 01.10.2013 р. по 23.01.2015 р. ( включно ), становить 2 123 419,49 доларів США, що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на 23.01.2015 р. (до 14 год. 00 хв.) 1 долар США = 15,767642 грн. становить 33 481 318, 33 грн.; - поточна пеня за несвоєчасне повернення процентів, що нарахована за період з 01.11.2013 р. по 23.01.2015 р. (включно), становить 392 152,03 доларів США, що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на 23.01.2015 року (до 14 год. 00 хв.) 1 долар США = 15,767642 грн. становить 6 183 312,82 грн., - 3% річних, нарахованих у зв`язку з порушенням Позичальником зобов`язань щодо сплати кредиту, що нараховані за період з 01.10.2013 по 23.01.2015(включно), становлять 741 829,93 доларів США, що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на 23.01.2015(до 14 год. 00 хв.) 1 долар США = 15,767642 грн. становить 11696 908,76 грн., - 3% річних, нарахованих у зв`язку з порушенням Позичальником зобов`язань щодо сплати процентів за користування Кредитом, що нараховані за період з 01.10.2013 р. по 23.01.2015 р. (включно) становлять 82 755,95 доларів США, що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на 23.01.2015 р. (до 14 год. 00 хв.) 1 долар США = 15,767642 грн. становить 1 304 866,19 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фосфат" на користь Публічного акціонерного товариства "ВТБ БАНК" 73 080 грн. судового збору.

На виконання вказаного рішення, Господарським судом Дніпропетровської області було видано 15.04.2016 р. накази.

22.11.2019 р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А. відкрито виконавче провадження № 60686467 з виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області № 904/1202/15 від 15.04.2016 р.

Ст. 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Ст. 326 ГПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фосфат" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просить суд: - постановити ухвалу про зупинення стягнення на підставі наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2016 у справі № 904/1202/15 - до завершення розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фосфат" на дії державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Яковенка В.А., здійсненні при винесенні та направленні Товариством з обмеженою відповідальністю "Фосфат" постанови про відкриття виконавчого провадження № 6068646 від 22.11.2019 р.; - визнати неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А., вчинені при винесенні та направленні Товариству з обмеженою відповідальністю "Фосфат" постанови про відкриття виконавчого провадження № 6068646 від 22.11.2019 р.; - визнати недійсною постанову про відкриття провадження № 6068646, від 22.11.2019 р., винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенком В.А.

В обґрунтування поданої скарги Товариство з обмеженою відповідальністю "Фосфат" зазначає, що постанова про відкриття виконавчого провадження, винесена державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А. 22.11.2019 у виконавчому провадженні № 60686467, відправлені поштою на адресу ТОВ "Фосфат" з порушенням визначеного ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" строку. Разом з тим, скаржник зазначає, що державним виконавцем порушено приписи п. 4 розділу 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. та ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" в частині визначення підвідомчості, прийняття до виконання та відкриття виконавчого провадження за наказом Господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2016 р. по справі № 904/1202/15, в той час як, з огляду на заставну вартість будівлі, що становить суму 4 647 024,00 грн., підвідомчість наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2016 р. по справі № 904/1202/15 належить до Південного відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

В основу оскаржуваного судового рішення про відмову в задоволенні скарги Товариству з обмеженою відповідальністю "Фосфат" на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. покладено висновок місцевого господарського суду про те, що державний виконавець правомірно вчинив дії в частині виконавчого провадження за заявою Стягувача, щодо визначення підвідомчості виконавчого документа у справі № 904/1202/15 з огляду на загальний розмір заборгованості Приватного акціонерного товариства "Дніпровський завод мінеральних добрив" перед ПАТ "ВТБ Банк" за кредитним договором № 13ВД від 24.05.2011 р. з посиланням на аналогічну правовову позицію Верховного Суду у постанові від 12.03.2018 р. у справі № 910/14188/16.

Крім того, суд першої інстанції не прийняв до розгляду доказ - копію поштового конверту з нечитаємим поштовим штемпелем та копією довідки про причини повернення поштового відправлення також з нерозбірливим поштовим штемпелем, які як зазначив суд позбавли його можливості встановити факт, що саме постанова про відкриття виконавчого провадження № 6068646 від 22.11.2019 р. була вкладена в конверт та направлена даним поштовим відправленням.

Не знайшов місцевий господарський суд і підстав для задоволення вимоги Скаржник про зупинення стягнення на підставі наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2016 р. у справі № 904/1202/15 - до завершення розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фосфат" на дії державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Яковенка В.А., здійсненні при винесенні та направленні Товариством з обмеженою відповідальністю "Фосфат" постанови про відкриття виконавчого провадження № 6068646 від 22.11.2019 р., з огляду на те, що нормами чинного Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про виконавче провадження" не передбачено обов`язку господарського суду щодо зупинення стягнення за виконавчим документом, з підстав визначених Скаржником.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване судове рішення місцевого суду скасувати та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення скарги ТОВ «Фосфат», яким: визнати неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстицію України Яковенко Владислава Андрійовича, вчиненні при винесенні та направленні ТОВ «Фосфат» постанови про відкриття виконавчого провадження № 6068646 від 22.11.2019 р.; визнати недійсною постанову про відкриття виконавчого провадження № 6068646, від 22.11.2019 р., винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстицію України Яковенко Владиславом Андрійовичем.

Ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, погоджується з доводами Скаржника про наявність підстав для задоволення скарги у вказаній частині з огляду на таке.

ТОВ "Фосфат" посилається на порушення державним виконавцем строків направлення виконавчих документів та вважає неправомірними дії державного виконавця в частині визначення місця виконання та підвідомчості вказаного виконавчого документа, з огляду на положення Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 р., що заперечується стягувачем та державним виконавцем.

Згідно приписів ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом тощо.

Відповідно до п. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження ( далі - документи виконавчого провадження ) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

ТОВ "Фосфат" зазначає, що державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А. надіслав на його адресу постанову про відкриття виконавчого провадження № 6068646 від 22.11.2019 р. лише 03.12.2019 р., чим порушив вимоги ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження".

Як зазначено в ухвалі місцевого господарського суду, копії поштового конверту з нечитаємим поштовим штемпелем та копією довідки про причини повернення поштового відправлення також з нерозбірливим поштовим штемпелем, залучені ТОВ "Фосфат" позбавляють суд можливості встановити факт, що саме постанова про відкриття виконавчого провадження № 6068646 від 22.11.2019 була вкладена в конверт та направлена даним поштовим відправленням. За таких обставин суд не прийняв до розгляду зазначений доказ.

Апелянт не погоджується із висновком місцевого господарського суду про недотримання строків направлення боржнику документів виконавчого провадження, оскільки, як зазначалося у скарзі, ТОВ «Фосфат» 13.12.2019 р. отримало рекомендоване поштове відправлення з штрихкодовим ідентифікатором № 763, який чітко видно на поштовому конверті, та за яким можливо відслідкувати увесь шлях прямування поштового відправлення від моменту прийняття на поштовому відділенні від відправника до його отримання адресатом за допомогою офіційного веб-сайту AT «Укрпошта», який є загальнодоступним джерелом (режим доступу до електронного ресурсу https://track.ukrposhta.ua/tracking UA.htmP, і представником товариства на це неодноразово наголошувалося в судовому засіданні. В даному конверті знаходилася постанова про відкриття виконавчого провадження № 6068646 від 22.11.2019 р., винесена державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстицію України Яковенко Владиславом Андрійовичем з примусового виконання наказу № 904/1202/15, виданого 15.04.2016 р. Господарським судом Дніпропетровської області про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором.

Як зазначено судом першої інстанції в оскаржувані ухвалі - у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Натомість, як вірно зазначив Скаржник - ні Стягувачем, ні органом ДВС до суду не було надано жодних доказів на спростування наведених обставин щодо направлення на адресу ТОВ «Фосфат» постанови про відкриття виконавчого провадження № 6068646 від 22.11.2019 р. саме рекомендованим поштовим відправленням з штрихкодовим ідентифікатором № 763 або направлення цим поштовим відправленням будь-якого іншого документу.

Апеляційний господарський суд погоджується з такими доводами Скаржника, оскільки відповідно до п. 5 розділу ІV "Внесення до Системи відомостей щодо здійснення виконавчого провадження" Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження документ виконавчого провадження, який направляється у паперовому вигляді, формується виконавцем у Системі до друку та вноситься до журналу реєстрації вихідної кореспонденції протягом 24 годин з моменту формування. Документ виконавчого провадження в паперовому вигляді передається державним виконавцем на відправку відповідальній особі органу державної виконавчої служби (направляється приватним виконавцем, помічником або відповідальною особою приватного виконавця) протягом 24 годин з моменту його формування.

Матеріалами справи підтверджується, що постанови про відкриття виконавчого провадження № 6068646, винесену державним виконавцем 22.11.2019 р., було відправлено поштою на адресу підприємства тільки 03.12.2019 р., тобто з порушенням строків, встановлених ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" та п. 5 розділу ІV "Внесення до Системи відомостей щодо здійснення виконавчого провадження" Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження.

За вказаних обставин апеляційний господарський суд вважає, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку щодо відсутності в діях державного виконавця порушень строків направлення документів виконавчого провадження боржнику.

Разом з тим, виконавче провадження № 60686467 з виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області № 904/1202/15 від 15.04.2016 р. відкрито згідно постанови, що винесена 22.11.2019 р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А., в той час як Скаржник вважає неправомірними дії державного виконавця в частині визначення місця виконання та підвідомчості вказаного виконавчого документа, з огляду на положення Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 р., що заперечується Стягувачем та державним виконавцем.

Так, згідно п. 4 розділу 1 вказаної Інструкції Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими, зокрема, сума зобов`язання становить п`ятдесят та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Відповідно до п. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Як зазначалося раніше, Господарським судом Дніпропетровської області в рішенні від 29.03.2016 р. по справі № 904/1202/15 про звернення стягнення на предмет іпотеки було встановлено спосіб реалізації майна, належного ТОВ «Фосфат», як майновому поручителю ПАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив» за невиконання останнім зобов`язань по кредитному договору перед АТ «ВТБ Банк» та яке є предметом іпотеки - шляхом реалізації предмета іпотеки з прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження та окремо визначено розмір початкової ціни кожного об`єкту нерухомого майна, що є предметом іпотеки за іпотечним договором, посвідченим 24.05.2011 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Несмашною О.С. за реєстровим № 577. При цьому загальна вартість предмету іпотеки, на який звернуто стягнення за судовим рішенням, складає добуток визначених судом цін кожного об`єкту нерухомого майна ( 196 402,00 грн. + 616 099,00 грн. + 4 647 024,00 грн. ) та становить 5 459 525,00 грн.

Тому, посилання Стягувача - АТ «ВТБ Банк» та державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на те, що сума стягнення за виконавчим документом в даному випадку становить 519 631 368,71 грн. не можуть прийматися до уваги, оскільки зазначена сума є сумою заборгованості приватного акціонерного товариства «Дніпровський завод мінеральних добрив» перед АТ «ВТБ Банк» за кредитним договором № 13ВД від 24.05.2011 р. та не є сумою, що фактично стягується за судовим наказом, виданим господарським судом 15.04.2016 р. по справі № 904/1202/15, оскільки сума заборгованості Відповідача у цій справі - ТОВ «Фосфат» обмежена вартістю майна, що є предметом іпотеки, на яке за рішенням суду від 29.03.2016 року, звернуто стягнення шляхом реалізації предмета іпотеки з прилюдних торгів, за ціною, встановленою експертом та зазначеному у рішенні суду.

При цьому, ні AT «ВТБ Банк», ні органом ДВС не було доведено того, що вартість належного ТОВ «Фосфат» майна, що є предметом іпотеки за іпотечним договором, посвідченим 24.05.2011 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Несмашною О.С. за реєстровим № 577, становить суму п`ятдесят та більше мільйонів гривень.

Дійшовши висновку, що державний виконавець правомірно вчинив дії в частині виконавчого провадження за заявою Стягувача, щодо визначення підвідомчості виконавчого документа у справі № 904/1202/15 з огляду на загальний розмір заборгованості Приватного акціонерного товариства "Дніпровський завод мінеральних добрив" перед ПАТ "ВТБ Банк" за кредитним договором № 13ВД від 24.05.2011 р., місцевий господарський суд послався на аналогічну правовову позицію Верховного Суду у постанові від 12.03.2018 р. у справі № 910/14188/16.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 12.03.2018 р. у справі № 910/14188/16 при визначені розміру суми зобов`язання за рішенням про звернення стягнення на предмет застави з метою з`ясування його підвідомчості відповідному органу виконавчої служби відповідно до пункту 4 Розділу 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, що затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), слід виходити з розміру зобов`язання, на задоволення якого за рахунок предмета застави має право заставодержатель відповідно до вимог ч. 2 ст. 589 ЦК України.

Водночас колегія суддів відхиляє посилання місцевого господарського суду в оскаржуваному рішенні на правову позицію Верховного Суду у постанові від 12.03.2018 р. у справі № 910/14188/16, з тих підстав, що обставини у даних справах не є подібними. Так, в справі № 910/14188/16 розглядалась скарга на дії Державного виконавця щодо здійснення реалізації предмета застави на прилюдних торгах за ціною продажу на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності під час здійснення виконавчого провадження. Таким чином, по справі № 910/14188/16 в межах судового та виконавчого провадження не було встановлено первісну вартість реалізації, що не відповідає матеріалам даної справи. Разом з тим, по справі № 904/1202/15 початкова ціна реалізації предмету іпотеки на підставі ст. 39 Закону України «Про іпотеку» була встановлена в рішенні господарського суду Дніпропетровської області від 29.03.2016 р. Адже ст. 39 Закону України «Про іпотеку» ( в редакції чинній на момент винесення рішення ) зазначає, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотеко держателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотеко держателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Так само і ч. 2 ст. 591 ЦК України передбачено, що початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів визначається в порядку, встановленому договором або законом. Якщо звернення стягнення здійснюється за рішенням суду, суд у своєму рішенні може визначити початкову піну предмета застави.

Більш того, Верховний Суд по справі № 910/14188/16 сам вказав, що початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів визначається в порядку, встановленому договором або законом, зокрема, може бути визначена в рішенні суду. Проте матеріали справи № 910/14188/16 не містили визначення судом початкової ціни предмета застави, що дало підстави при визначенні суми зобов`язання виходити із вартості основного зобов`язання.

Ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи - місцезнаходженням ТОВ «Фосфат» та його майна є: проспект Аношкіна, 179, Південний (до перейменування - Баглійський) район, м. Кам`янське (до перейменування - м. Дніпродзержинськ) Дніпропетровської області.

Також слід зазначити, що згідно п. 4 розділу 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5 ( у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 р. № 2832/5) Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими сума зобов`язання становить п`ятдесят та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Тому в даному випадку місце виконання та підвідомчість виконавчого документу з примусового виконання судового рішення по справі № 904/1202/15 відноситься до державної виконавчої служби міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, де і повинно було бути відкрито виконавче провадження, а також згідно положень вищевказаної Інструкції, виключає підвідомчість виконавчого листа по справі № 904/1202/15 про звернення стягнення на предмет застави загальною вартістю 5 459 525,00 грн., та не відповідає вимогам про підвідомчість ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України рішень, за якими сума зобов`язання становить п`ятдесят та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо неправомірності дій державного виконавця в частині відкриття виконавчого провадження № 60686467 за заявою Стягувача, яким визначено підвідомчість виконавчого документа у справі № 904/1202/15 з огляду на загальний розмір заборгованості приватного акціонерного товариства «Дніпровський завод мінеральних добрив» перед AT «ВТБ Банк» за кредитним договором № 13ВД від 24.05.2011 р., а не виходячи з фактичного розміру зобов`язання ТОВ «Фосфат», на задоволення якого має право Стягувач за рахунок предмета іпотеки, вартість якого чітко визначено експертом під час судового розгляду справи, зазначено у рішенні суду, а також у виконавчому документі.

Розглянувши клопотання ТОВ "Фосфат", заяву ТОВ "Фінансова компанія "Фактор систем" та інформацію AT «ВТБ Банк» про залучення до участі у справі правонаступника у порядку ст. 52 ГПК України відповідного учасника, а саме: здійснення заміни сторони по справі замість Акціонерного товариства "ВТБ Банк" залучення до справи Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор систем", апеляційний господарський суд знаходить достатньо підстав для їх задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 52 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене ст. 52 ГПК України, - це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів (п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України).

За приписами ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Як зазначають сторони, 28.01.2020 р. між АТ «ВТБ БАНК» та ТОВ "Фінансова компанія "Факторинг Сістем" ( далі - Новий кредитор ), керуючись ст. ст. 6, 512-519, 627, 632,656 ЦК України та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за результатами відкритих торгів ( аукціону ) укладено Договір № 11-КБ про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за кредитним договором № 13ВД. Згідно укладеного Договору про відступлення ( купівлі-продажу ) прав вимоги від 28.01.2020 р. до Нового кредитора перейшли усі права кредитора ( Позивача ) по кредитному договору № 13ВД та Стягувача за наказом Господарського суду Дніпропетровської області № 904/1202/15.

Згідно з ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

За змістом ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Закріплена зазначеною статтею Цивільного кодексу України презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили; у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Договір № 11-КБ про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за кредитним договором № 13ВД від 28.01.2020 р. у судовому порядку не розривався та недійсним не визнавався, а встановлення дійсності або недійсності договору про відступлення права вимоги не входить до предмету дослідження під час розгляду судом заяви про заміну сторони правонаступником, відтак будь-які посилання учасників судового процесу на вказані обставини мають бути доведені належними доказами, тобто відповідним судовим рішенням. Вищенаведений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.09.2019 р. у справі № 910/9439/13.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що апеляційна скарга не містить вимог в частині відмови у задоволені вимоги Скаржник про зупинення стягнення на підставі наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2016 р. у справі № 904/1202/15 - до завершення розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фосфат" на дії державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Яковенка В.А., здійсненні при винесенні та направленні Товариством з обмеженою відповідальністю "Фосфат" постанови про відкриття виконавчого провадження № 6068646 від 22.11.2019 р., апеляційний господарський суд не здійснює перегляд ухвали місцевого господарського суду в цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, за результатами перегляду ухвали місцевого господарського суду, апеляційний господарський суд дійшов до висновку про наявність підстав, передбачених ст. 277 ГПК України, для її скасування в частині відмови у визнанні неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А., вчинені при винесенні та направленні Товариству з обмеженою відповідальністю "Фосфат" постанови про відкриття виконавчого провадження № 6068646 від 22.11.2019 р. та відмови у визнанні недійсною постанову про відкриття провадження № 6068646, від 22.11.2019 р., винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенком В.А., з прийняттям в цій частині нового рішення про часткове задоволення скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фосфат" на дії державного виконавця.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 52, 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Замінити у справі №904/1202/15 позивача - акціонерне товариство "ВТБ БАНК" його правонаступником - товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФАКТОРИНГ СІСТЕМ".

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фосфат" задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2019 р. у справі № 904/1202/15 скасувати частково.

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фосфат" на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А. задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка В.А., вчинені при винесенні та направленні Товариству з обмеженою відповідальністю "Фосфат" постанови про відкриття виконавчого провадження № 6068646 від 22.11.2019 р.

Визнати недійсною постанову про відкриття провадження № 6068646, від 22.11.2019 р., винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенком В.А.

В іншій частині ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2019 р. у справі № 904/1202/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Верховного Суду.

Постанова складена у повному обсязі 25.05.2020 року

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя І. Л. Кузнецова

Суддя О.В. Чус