ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
"19" травня 2020 р.Справа № 922/3371/19
Господарський суд Харківської області у складі:
судді Бринцева О.В.
при секретарі судового засідання Гула Д.В.
розглянувши заяву Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі ТОВ про ухвалення додаткового рішення по справі
за позовом Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі Товариства з обмеженою відповідальністю
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тарасова Юлія Георгіївна
про скасування рішення державного реєстратора
за участю представників:
позивача - Орлов О.О.
відповідача - Романченко О.М.
09.01.2020 Азово-Чорноморська інвестиційна компанія у формі ТОВ звернулася до Господарського суду Харківської області із заявою про ухвалення додаткового рішення (вх. №358) щодо стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, в розмірі 50.000,00грн. Також, у поданій заяві просить суд поновити строк на подання доказів понесених витрат на правничу допомогу.
Присутній у судовому засіданні 19.05.2020 представник позивача просить суд задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення в повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні 19.05.2020 проти задоволення заяви в повному обсязі заперечують та просять суд зменшити витрати на професійну правничу допомогу адвоката до 2.000,00грн.
Дослідивши заяву про ухвалення додаткового рішення, врахувавши клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, суд вважає, що вказана заява позивача підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 17.12.2019, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 08.04.2020, позов Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі ТОВ задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно, приватного нотаріуса Тарасової Юлії Георгіївни №39120026 від 05.01.2018, відповідно до якого було змінено Іпотекодержателя в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з Акціонерного товариства "Банк Золоті Ворота" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" та зареєстровано іпотеку на нежитлові приміщення третього поверху №1-6, 8-20, в. літ. А-3, з реєстраційним номером 1, загальною площею 357,3 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , за Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева".

Згідно з приписами статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з частиною третьою статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою статті 126 ГПК України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною восьмою статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, зміна суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.03.2020 у справі №914/836/19.

Відповідач ТОВ "ФК "Женева" заявив клопотання про зменшення судових витрат на професійну правничу допомогу, в якому зазначає:

- справа з аналогічними вимогами та предметом вже перебувала на розгляді в суді адміністративної юрисдикції. Адвокат фактично переписав доводи в заперечення з адміністративної справи;

- до суду не надано детального опису наданих послуг, із визначенням часу, витраченого адвокатом на виконання кожної із відповідних робіт (наданих послуг);

- з боку відповідача не допущено жодних дій, направлених на безпідставне затягування судового процесу, які б зумовили необхідність участі адвоката позивача у більшій кількості засідань в суді або подання ним додаткових доказів;

- спір у справі має приватноправовий характер, не викликає публічного резонансу, з боку органів державної, місцевої влади або засобів масової інформації відсутні прояви публічного інтересу до справи.

З матеріалів справи вбачається, що Азово-Чорноморською інвестиційною компанією у формі ТОВ, відповідно до вимог статті 124 ГПК України, було подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, відповідно до якого очікувані витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції - 50.000,00грн.

На підтвердження понесених витрат на послуги адвоката в суді першої інстанції Азово-Чорноморською інвестиційною компанією у формі ТОВ надано:

- договір про надання правничої допомоги від 10.10.2019 №39/А, укладений між Азово-Чорноморською інвестиційною компанією у формі ТОВ (клієнт) та адвокатом Орловим Олександром Олександровичем (адвокат); відповідно до пункту 1.1 договору клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надати клієнту за винагороду необхідну правничу допомогу щодо ведення справи про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно, приватного нотаріуса Тарасової Ю.Г. №39120026 від 05.01.2018 в судах, першої, другої та третьої інстанцій (Касаційний господарський суд);

- додаток №1 до договору про надання правничої допомоги від 10.10.2019 №39/А про надання правничої допомоги, відповідно до пункту 1 якого сторони домовились, що гонорар адвоката за ведення справи про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно, приватного нотаріуса Тарасової Ю.Г. №39120026 від 05.01.2018 в суді першої інстанції складає 50.000,00грн. у будь-якому випадку, навіть при ухваленні судом рішення не на користь клієнта;

- акт виконаних робіт від 17.12.2019 до договору про надання правничої допомоги від 10.10.2019 №39/А, який містить: вид наданої правничої допомоги (вивчення документів стосовно предмета спору; складання та подання позовної заяви з відповідними доказами; складання та подання заяву від 28.10.2019 про усунення недоліків; складання та подання клопотання від 08.11.2019; складання та подання заяви від 19.11.2019 в порядку частини восьмої статті 129 ГПК України; участь в судовому засіданні Господарського суду Харківської області 19.11.2019 у справі №922/3371/19, здійснення представництва інтересів Клієнта шляхом надання пояснень до суду, викладення своїх доводів, міркувань, щодо питань, які виникають під час судового розгляду; складання та подання заперечення від 20.11.2019 проти прийняття зустрічного позову; складання та подання клопотання від 21.11.2019 про долучення до матеріалів справи додаткових доказів; складання та подання відповіді на відзив від 02.12.2019; участь в судових засіданнях Господарського суду Харківської області 03.12.2019, 17.12.2019 у справі №922/3371/19. Загальна ціна послуг (гонорар) - 50.000,00грн;

- копію видаткового касового ордеру від 20.11.2019 про оплату Азово-Чорноморською інвестиційною компанією у формі ТОВ послуг адвоката у загальній сумі 50.000,00грн. за договором від 10.10.2019 №39/А.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

З доданих до заяви про ухвалення додаткового рішення (вх. №358 від 09.01.2020) документів вбачається, що понесені Азово-Чорноморською інвестиційною компанією у формі ТОВ витрати на професійну правничу допомогу в сумі 50.000,00грн. є підтвердженими.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене частиною четвертою статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, апеляційний господарський суд враховує, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема складності справи, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 08.04.2020 у справі №922/2685/19.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 07.11.2019 по справі №905/1795/18).

Із матеріалів справи вбачається, що позивач заявив до стягнення з відповідача 50.000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.

Суд зазначає, що даний спір (немайнового характеру) для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, відноситься до категорії спорів, що мають приватноправовий характер, не викликає публічного резонансу, з боку органів державної, місцевої влади або засобів масової інформації, відсутні прояви публічного інтересу до справи. Крім того, спірні правовідносини регулюється нормами ЦК України, ГК України. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

Враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача про розподіл судових витрат і стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10.000,00грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 86, 123, 126, 129, 236-238, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі ТОВ задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева" (04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, буд. 28/12, ) на користь Азово-Чорноморської інвестиційної компанії у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (61002, м. Харків, вул. Сумська, буд. 96, ) витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 10.000,00 грн.

3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

4. В решті заяви відмовити.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суду Харківської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне додаткове рішення складено 21.05.2020.

Суддя О.В. Бринцев