ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2020 року Справа №924/1046/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючий суддя Дужич С.П.,

суддя Миханюк М.В.,

суддя Коломис В.В.

при секретарі судового засідання Ільчук Н.О.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився;

третьої особи - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" на рішення господарського суду Хмельницької області від 13 січня 2020 року, суддя Заверуха С.В., м. Хмельницький, повний текст складено 13 січня 2020 року, у справі

за позовом Приватного виробничо-комерційного підприємства "Механік"

до Державного підприємства "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Держаний концерн "Укроборонпром"

про стягнення 720 000,00 грн. - неустойки

Клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не надходило, заяв про відвід суддів не заявлялось.

ВСТАНОВИВ:

03 жовтня 2019 року, ПВКП "Механік" звернулось до Господарського суду Хмельницької області з позовом до ДП "НТК "Завод точної механіки" (з врахуванням заяви від 06 листопада 2019 року та заяви від 16 грудня 2019 року про збільшення розміру позовних вимог) про стягнення 720 000,00 грн. - неустойки у розмірі подвійної орендної плати з квітня по вересень 2019 року після закінчення 01 листопада 2015 року строку дії Договору №01-719/1 від 01 листопада 2010 року, з тих підстав, що рішенням господарського суду Хмельницької області від 29 травня 2018 року, у справі №924/195/16, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 11 серпня 2018 року та постановою Верховного Суду від 14 листопада 2018 року, було задоволено позов ПВКП "Механік" до ДП "НТК "Завод точної механіки", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - державний концерн "Укроборонпром", про зобов`язання відповідача повернути позивачу за письмовим актом передачі орендоване відповідачем за Договором оренди №01-719/1 від 01 листопада 2010 року майно, а саме: оброблювальний центр HR-5B інвентарний номер - 19324, оброблювальний центр HR-5B інвентарний номер - 19325, оброблювальний центр HR-5B інвентарний номер - 19326", а також про стягнення 1 970 747,56 грн., з яких 90 000,00 грн. - заборгованості з орендної плати за Договором оренди, 21 026,15 грн. - інфляційних втрат, 4560,41 грн. - 3% річних, 1 855 161 грн. - неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування орендованим майном за час прострочення його повернення та зобов'язано відповідача повернути ПВКП "Механік" за актом приймання-передачі зазначене орендоване майно.

А також, за постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18 вересня 2019 року, у справі №924/80/19, якою скасовано рішення господарського суду Хмельницької області від 18 липня 2019 року в частині відмови в первісному позові ПВКП "Механік" до ДП "НТК "Завод точної механіки" 915 967,50 грн. - неустойки, прийнято в цій частині нове рішення про задоволення позову про стягнення 15 385,06 грн. - інфляційних втрат; 4083,29 грн. - 3% річних; 1831 935,00 грн. - неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування орендованим майном за час прострочення його повернення, а резолютивну частину рішення викладено в наступній редакції: "Первісний позов ПВКП "Механік" до ДП "НТК "Завод точної механіки" про стягнення 15 385,06 грн. - інфляційних втрат; 4083,29 грн. - 3% річних; 1 831 935,00 грн. - неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування орендованим майном за час прострочення його повернення, задоволено і стягнуто ДП "НТК "Завод точної механіки" на користь ПВКП "Механік" 14 865,92 грн. - інфляційних втрат; 4083,29 грн. - 3% річних; 1 831 935,00 грн. - неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування орендованим майном за час прострочення його повернення; 27 763,26 грн. - відшкодування витрат зі сплати судового збору. У зустрічному позові ДП "НТК "Завод точної механіки" до ПВКП "Механік" про зобов`язання припинити нарахування неустойки, відмовлено.

Проте, відповідач не повернув зазначене майно та продовжує ним користуватися.

13 січня 2020 року, рішенням господарського суду Хмельницької області було задоволено позов ПВКП "Механік" до ДП "НТК "Завод точної механіки", за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ДК "Укроборонпром", про стягнення 720 000,00 грн. - неустойки і стягнуто з відповідача на користь позивача 720 000,00 грн. - неустойки і 10 800,00 грн. - судового збору.

ДП "НТК "Завод точної механіки" у своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити, вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального права, оскільки позовні вимоги заявлено з пропуском позовної давності тому, що позивач про порушення свого права стосовно неповернення орендованого майна знав після спливу строку, вказаного в Договорі і термін його повернення був 07 листопада 2015 року, а позовну заяву подано 07 жовтня 2019 року, тобто з порушенням 3-річного строку позовної давності на 11 місяців.

Крім того, стягнення неустойки за ч.2 ст. 785 ЦК України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і для притягнення наймача, який порушив зобов'язання, до такої відповідальності необхідна наявність його вини (умислу або необережності) відповідно до вимог ст. 614 ЦК України. Але судом не враховано надані ним докази про відсутність орендованого майна - оброблювальних центрів HR-5В №19324, HR-5В №19325, HR-5В №19326, а тому немає можливості в його поверненні.

ДК "Укроборонпром", як третя особа у своїх поясненнях, також, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог оскільки відсутня вина відповідача в неможливості повернути орендоване майно та звертає увагу, що вимога про стягнення неустойки в 9 разів перевищує вартість майна, що дає підстави для зменшення неустойки.

06 квітня 2020 року, ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду за скаргою ДП "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" було відкрито апеляційне провадження на рішення господарського суду Хмельницької області від 13 січня 2020 року, розгляд скарги призначено на 07 травня 2020 року.

До початку судового засідання представники відповідача і третьої особи звернулися до суду з клопотаннями про відкладення розгляду справи на іншу дату.

З даного приводу колегія суддів зазначає, що відсутність представників товариств не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи, оскільки ГПК України не обмежує кількості представників, яких може призначити одна особа. Так, юридичну особу за посадою може представляти її керівник. Інші особи, які є штатними працівниками юридичної особи, можуть бути її представниками, якщо вони діють у межах, визначених законодавством чи установчими документами юридичної особи.

Більше того, правова позиція відповідача щодо оскаржуваного рішення суду була викладена в його апеляційній скарзі, третьої особи - у поясненнях стосовно доводів і вимог апеляційної скарги, участь сторін у судовому засіданні обов`язковою судом не визначалась, а тому дане клопотання представника задоволенню не підлягає.

Представники сторін у судове засідання не з'явились, хоча були завчасно повідомлені про час і місце судового розгляду, на що вказують повідомлення про вручення рекомендованих поштових відправлень. Заяв про відкладення судового засідання не надходило.

Враховуючи вимоги ст.ст. 269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справи в апеляційній інстанції, а також те, що учасники по справі належним чином повідомлені про час і місце розгляду апеляційної скарги, суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності представників сторін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила, що:

01 листопада 2010 року, між ПВКП "Механік", як орендодавцем, та ДП "НТК "Завод точної механіки", як орендарем, було укладено Договір оренди №01-719/1, відповідно до умов якого, орендодавець зобов`язався передати на два роки орендареві у строкове платне користування майно - три оброблювальні центри HR-5В з інвентарними номерами 19324, 19325, 19326, загальною вартістю 474 000,00 грн., а орендар зобов`язався прийняти майно у користування з щомісячною орендною платою 6 000,00 грн. за кожен оброблювальний центр. (а.с.9-11)

За п.7.1. умов Договору оренди №01-719/1, після закінчення терміну оренди орендар зобов`язаний протягом 5-ти робочих днів повернути майно орендодавцю за актом передачі.

Згідно п.7.2. Договору оренди №01-719/1, майно повинно бути передано орендарю у справному стані з урахуванням нормального зносу.

У випадку порушення зобов`язання, що виникає з цього договору ("порушення договору") сторона несе відповідальність, визначену цим договором та (або) чинним в Україні законодавством (п.8.1. Договору оренди №01-719/1).

01 листопада 2010 року, за актом прийому-передачі майна до Договору №01-719/1, ПВКП "Механік" передало, а ДП "НТК "Завод точної механіки" прийняло у строкове платне користування три оброблювальні центри HR-5В інвентарні номери 19324, 19325, 19326, загальною вартістю 474 000,00 грн.

01 листопада 2012 року, Додатковою угодою №1 до Договору оренди №01-719/1 між ПВКП "Механік" та ДП "НТК "Завод точної механіки" було збільшено строк оренди до 5 років та року збільшено щомісячну орендну плату до 8 000,00 грн. за кожен оброблювальний центр (24 000,00 грн. - загальна сума орендної плати в місяць). (а.с.13)

01 листопада 2014 року Додатковою угодою №2 до Договору оренди №01-719/1 між ПВКП "Механік" та ДП "НТК "Завод точної механіки" було з 01 листопада 2014 року збільшено щомісячну орендну плату до 15 000,00 грн. за кожен оброблювальний центр (44 000,00 грн. - загальна сума орендної плати в місяць). (а.с.13)

29 травня 2018 року, рішенням господарського суду Хмельницької області, у справі №924/195/16, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 11 вересня 2018 року та постановою Верховного Суду від 14 листопада 2018 року, було задоволено позов ПВКП "Механік" до ДП "НТК "Завод точної механіки", третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: ДК "Укроборонпром", про зобов`язання відповідача повернути позивачу за письмовим актом передачі орендоване за Договором оренди №01-719/1 від 01 листопада 2010 року майно та стягнення 1 970 747,56 грн., з яких 90 000,00 грн. - заборгованості з орендної плати, 21 026,15 грн. - інфляційних втрат, 4560,41 грн. - 3% річних, 1 855 161 грн. - неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування орендованим майном за час прострочення його повернення. (а.с.15-28)

Даним рішенням було зобов`язано, зокрема, ДП "НТК "Завод точної механіки" повернути ПВКП "Механік" за письмовим актом передачі орендоване за Договором оренди №01-719/1 майно, а саме: оброблювальні центри HR-5B №19324, №19325, №19326.

18 липня 2019 року, рішенням Господарського суду Хмельницької області, у справі №924/80/19, було частково задоволено первісний позов ПВКП "Механік" до ДП "НТК "Завод точної механіки" про стягнення 15 385,06 грн. - інфляційних втрат, 4083,29 грн. - 3% річних, 1 831 935 грн. - неустойки та стягнуто з відповідача на користь позивача 14 865,92 грн. - інфляційних втрат, 4083,29 грн. - 3% річних, 915 967,50 грн. - неустойки, у решті первісного позову - відмовлено (915 967,50 - неустойки) та відмовлено у зустрічному позові ДП "НТК "Завод точної механіки" до ПВКП "Механік" про зобов'язання припинити нарахування неустойки.

18 вересня 2019 року, постановою Північно-західного апеляційного господарського суду, у справі №924/80/19, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року, було задоволено апеляційну скаргу ПВКП "Механік", скасовано рішення Господарського суду Хмельницької області від 18 липня 2019 року в частині відмови в первісному позові щодо стягнення з ДП "НТК "Завод точної механіки" 915 967,50 грн. - неустойки, прийнято в цій частині нове рішення про задоволення позову, в решті рішення - залишено без змін. (а.с.29-32, 84-86)

03 жовтня 2019 року, ПВКП "Механік" звернулось до Господарського суду Хмельницької області з позовом до ДП "НТК "Завод точної механіки" про стягнення 540 000,00 грн. - неустойки у розмірі подвійної орендної плати з квітня по листопад 2019 року після закінчення 01 листопада 2015 року строку дії Договору №01-719/1 від 01 листопада 2010 року. (а.с.2-5)

06 листопада 2019 року, ПВКП "Механік" звернулось до Господарського суду Хмельницької області з заявою про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача 630 000,00 грн. - неустойки у розмірі подвійної орендної плати з квітня по жовтень 2019 року після закінчення строку дії Договору №01-719/1. (а.с.65-66)

11 листопада 2019 року, ухвалою Господарського суду Хмельницької області було задоволено клопоптання ПВКП "Механік" і залучено ДК "Укроборонпром" до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. (а.с.74, 97)

16 грудня 2019 року, ПВКП "Механік" звернулось до Господарського суду Хмельницької області з заявою про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача 720 000,00 грн. - неустойки у розмірі подвійної орендної плати з квітня по листопад 2019 року після закінчення строку дії Договору №01-719/1 від 01 листопада 2010 року (01 листопада 2015 року). (а.с.141-142)

13 січня 2020 року, рішенням господарського суду Хмельницької області було задоволено позов ПВКП "Механік" до ДП "НТК "Завод точної механіки", за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ДК "Укроборонпром", про стягнення 720 000,00 грн. - неустойки і стягнуто з відповідача на користь позивача 720 000,00 грн. - неустойки і 10 800,00 грн. - судового збору. (а.с.160-165)

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.

Як вбачається з матеріалів справи 01 листопада 2010 року між позивачем, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, було укладено Договір оренди №01-719/1, відповідно до умов якого, орендодавець зобов`язався передати на два роки орендареві у строкове платне користування майно - три оброблювальні центри HR-5В з інвентарними номерами 19324, 19325, 19326, вартістю 474 000,00 грн., а орендар зобов`язався прийняти майно у користування з щомісячною орендною платою 6 000,00 грн. за кожен оброблювальний центр.

В цей же день об`єкти оренди за актом приймання-передачі були передані відповідачу у користування, що не заперечується сторонами.

Так, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. (ст. 283 ГК України, ст. 759 ЦК України).

В подальшому, Додатковою угодою №1 до Договору оренди №01-719/1 від 01 листопада 2012 року та Додатковою угодою №2 до цього Договору оренди від 01 листопада 2014 року було збільшено термін дії Договору до 01 листопада 2016 року та збільшено щомісячну орендну плату до 8 000,00 грн. з 01 листопада 2012 року та до 15 000,00 грн. з 01 листопада 2012 року за кожен оброблювальний центр.

02 листопада 2015 року, після закінчення Договору оренди №01-719/1 ПВ-КП "Механік" направило лист № 675 ДП "НТК "Завод точної механіки" про сплату 90000,00 грн. заборгованості з орендної плати та про повернення орендованого майна протягом 5 днів за актом передачі відповідно до п. 7.1. Договору.

09 листопада 2015 року, позивач повторно надіслав відповідачу лист № 685 аналогічного змісту, який ДП "НТК "Завод точної механіки" отримало 13 листопада 2015 року.

Судом встановлено, що відповідач на вимогу орендодавця орендоване майно - 3 оброблювальні центри HR-5В, яке передане йому за актом приймання-передачі майна від 01 листопада 2010 року, не повернув. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 29 травня 2018 року, було задоволено позов ПВКП "Механік" до ДП "НТК "Завод точної механіки", третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: ДК "Укроборонпром", про зобов`язання відповідача повернути позивачу за письмовим актом передачі орендоване за Договором оренди №01-719/1 від 01 листопада 2010 року майно та стягнення 1 970 747,56 грн., з яких 90 000,00 грн. - заборгованості з орендної плати, 21 026,15 грн. - інфляційних втрат, 4560,41 грн. - 3% річних, 1 855 161 грн. - неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування орендованим майном за час прострочення його повернення за період з 01 листопада 2015 року по 19 липня 2017 року.

Даним рішенням,також, було зобов`язано, зокрема, ДП "НТК "Завод точної механіки" повернути ПВКП "Механік" за письмовим актом передачі орендоване за Договором оренди №01-719/1 майно, а саме: оброблювальні центри HR-5B №19324, №19325, №19326.

Також судом встановлено, що Договір оренди №01-719/1 від 01 листопада 2010 року припинив свою дію 01 листопада 2015 року у зв'язку із закінченням строку оренди.

18 липня 2019 року, рішенням Господарського суду Хмельницької області, у справі №924/80/19, було частково задоволено первісний позов ПВКП "Механік" до ДП "НТК "Завод точної механіки" про стягнення 15 385,06 грн. - інфляційних втрат, 4083,29 грн. - 3% річних, 1 831 935 грн. - неустойки за період з 20 липня 2017 року по 31 березня 2019 року та стягнуто з відповідача на користь позивача 14 865,92 грн. - інфляційних втрат, 4083,29 грн. - 3% річних, 915 967,50 грн. - неустойки, у решті первісного позову - відмовлено (915 967,50 - неустойки) та відмовлено у зустрічному позові ДП "НТК "Завод точної механіки" до ПВКП "Механік" про зобов'язання припинити нарахування неустойки.

18 вересня 2019 року, постановою Північно-західного апеляційного господарського суду, у справі №924/80/19, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року, було задоволено апеляційну скаргу ПВКП "Механік", скасовано рішення Господарського суду Хмельницької області від 18 липня 2019 року в частині відмови в первісному позові щодо стягнення з ДП "НТК "Завод точної механіки" 915 967,50 грн. - неустойки, прийнято в цій частині нове рішення про задоволення позову, в решті рішення - залишено без змін.

Відповідно ч.4 ст. 75 ГПК України, рішення господарського у справі, яке набрало законної сили має преюдиціальне значення і обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За приписами ч.1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідач станом на сьогодні так і не виконав свого обов`язку щодо повернення позивачу орендованого майна за Договором оренди №01-719/1 від 01 листопада 2010 року та сплати на користь позивача стягнутої судом заборгованості за вказаним договором.

Відповідно до п.7.1. Договору №01-719/1, орендар зобов'язався, після закінчення терміну оренди, протягом 5-ти робочих днів повернути майно орендодавцю за актом передачі.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, оскільки Договір оренди №01-719/1 від 01 листопада 2010 року припинив свою дію 01 листопада 2015 року, тому у орендаря виникло зобов`язання повернути об`єкти оренди (три оброблювальні центри HR-5В з інвентарними номерами 19324, 19325, 19326) в порядку п.7.1. Договору, яким спме на відповідача покладено обов'язок повернути орендоване майно.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України визначає як порушення зобов'язання.

Згідно вимог ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За ч.2 ст. 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Для застосування наслідків, передбачених ч.2 ст. 785 ЦК України, необхідною умовою є наявність вини (умислу або необережності) в особи, яка порушила зобов`язання, відповідно до вимог ст. 614 ЦК України. При цьому для застосування відповідальності, передбаченої цією нормою, важливим є встановлення наявності в орендаря можливості передати майно, що було предметом оренди, та умисного невиконання ним цього обов`язку. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №914/4238/15, постановах Верховного Суду України від 02 вересня 2014 року у справі №927/1215/13 і від 19 серпня 2014 року у справі №3-85гс14.

Відповідно до ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Таким чином, обов'язок повернення орендованого майна як законом так і Договором оренди №01-719/1 від 01 листопада 2010 року був покладений на відповідача, який заперечуючи свою вину в неповерненні орендованого майна та його відсутності копії: - постанови про закриття кримінального провадження № 0000056 від 10 травня 2017 року у якій, зокрема, відзначено, що 17 березня 2017 року в ході огляду дільниці оброблювальних центрів, яка розміщена на території ДП "НТК "Завод точної механіки", виявлено та описано чотири оброблювальні центри моделі НR-5В, однак на вказаних оброблювальних центрах не було виявлено жодних ідентифікуючих, уточнюючих відомостей та вихідної інформації про обладнання; - витягу з акту від 07 грудня 2018 року ревізії фінансово-господарської діяльності ДП "НТК "Завод точної механіки", за період з 01 квітня 2017 року по 31 серпня 2018 року, згідно з яким було проведено огляд ділниці верстатів з програмним забеспеченнямде виявлено обладнання з 5 одиниць на всіх п'яти відсутне маркування заводу виробника (найменування обладнання, дані заводу виробника, заводський номер та рік випуску) на двох з п'яти одиниць є інвентаризаційні номери 566 та 594, а на трьох інвентаризаційні номери відсутні, оброблювальних центрів (інвентарні номери - 19324, 19325, 19326) не виявлено; -акту державного виконавця від 15 лютого 2019 року по виконавчому провадженню, ВП № 57360499, згідно з яким при примусовому виконанні виконавчого документу про повернення оброблювальних центрів НR-5В, інвентарні номери - 19324, 19325, 19326 обладнання, зазначене в рішенні суду по справі № 924/195/16 та в наказі №924/195/16, не виявлено як і не виявлено інвентарних номерів на трьох верстатах.

Проте, вказані докази були предметом дослідження господарським судом, у справі №924/195/16 та справі №924/80/19 під час їх розгляду та було встановлено, що три оброблювальні центри, які були орендовані ДП НТК "Завод точної механіки" у ПВКП "Механік" згідно Договору оренди №01-719/1, були розміщені в цеху (дільниця верстатів) заводу. Фактичне розміщення орендованих оброблювальних центрів HR-5B 19324, 19325, 19326 повністю відповідає наявній в матеріалах виконавчого провадження схемі. Наявність у ДП НТК "Завод точної механіки" оброблювальних центрів, які за ним не обліковуються підтверджується наявним в матеріалах виконавчого провадження витягом із аудиторського звіту за результатами фінансового аудиту діяльності ДП "НТК "Завод точної механіки" за період з з 01 квітня 2017 року по 31 серпня 2018 року складений управлінням західного офісу Державної аудиторської служби в Хмельницькій області за №22-08/12 від 07 грудня 2018 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані відповідачем матеріали не вказують на повернення позивачу орендованого майна за актом приймання-передачі та не засвідчують вжиття ДП "НТК "Завод точної механіки" всіх залежних від його дій заходів щодо належного виконання зобов`язання стосовно повернення орендованого майна (враховуючи при цьому також встановлені під час розгляду справи №924/195/16 та №924/80/19 обставини, а також його невикористання, не позбавляє позивача правових підстав для нарахування відповідачу неустойки за неповернення орендованого майна після закінчення договору оренди), то правомірним є нарахування позивачем 720 000,00 грн. неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування орендованим майном за час прострочення його повернення за період з 01 квітня по 30 листопада 2019 року.

Таким чином, встановивши вищевикладені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, відповідач не вжив усіх заходів по поверненню об'єктів оренди позивачу, а тому він повинний нести відповідальність у вигляді сплати неустойки у розмірі подвійної плати за час прострочення, встановленою ч.2 ст. 785 ЦК України за період з 01 квітня по 30 листопада 2019 року.

Оскільки рішеннями Господарського суду Хмельницької області від 29 травня 2018 року, у справі №924/195/16 та 18 липня 2019 року, у справі №924/80/19 року було стягнуто неустойку у розмірі подвійної орендної плати за користування орендованим майном за час прострочення його повернення за Договором оренди №01-719/1 від 01 листопада 2010 року за період з 01 листопада 2015 року по 19 липня 2017 року та за період з 20 липня 2017 року по 31 березня 2019 року, відповідно, і відповідач продовжує не виконувати свої зобов'язання по поверненню майна позивачу, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку щодо розміру нарахованої неустойки у розмірі подвійної плати за користування об'єктами оренди за час прострочення їх повернення в розмірі 720 000,00 грн. з з 01 квітня по 30 листопада 2019 року, колегія погоджується з даним розрахунком, оскільки за 8 місяців неповернення за Договором оренди №01-719/1 неустойка становить 720 000,00 (45 000 грн. х 2 х 8) грн.

Щодо посилання відповідача на те, що позивачем пропущені строки позовної давності тому, що він про порушення його права стосовно неповернення орендованого майна взнав після закінчення Договору, з 07 листопада 2015 року, а позовну заяву подано 07 жовтня 2019 року, тобто з порушенням 3-річного строку позовної давності на 11 місяців, колегія суддів оцінює критично та відхиляє як безпідставні оскільки позовна давність, відповідно до ст. 256 ЦК України, це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, перебіг якої починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Проте, за приписами ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до боржника і після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач двічі звертався до суду з позовними вимогами до відповідача, в тому числі, про стягнення неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування орендованим майном за час прострочення його повернення за Договором оренди №01-719/1 від 01 листопада 2010 року за період з 01 листопада 2015 року по 19 липня 2017 року та за період з 20 липня 2017 року по 31 березня 2019 року і рішеннями Господарського суду Хмельницької області від 29 травня 2018 року, у справі №924/195/16 та 18 липня 2019 року, у справі №924/80/19 року дані позовні вимоги були задоволені, таким чином відбувся перерив строків позовної давності та почався заново.

Крім того, у п.п.4.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" від 29 травня 2013 року, зазначено, що ч.2 ст. 785 ЦК України передбачено право наймодавця вимагати від наймача сплати неустойки в разі невиконання останнім обов`язку щодо повернення речі. Початок перебігу позовної давності за відповідною вимогою визначається за загальним правилом ч.1 ст. 261 Кодексу (з дня, наступного за тим днем, коли мало бути виконано зобов`язання щодо повернення речі), а не згідно з положенням ч.2 ст. 786 ЦК України (з моменту повернення речі наймачем), оскільки це положення стосується вимог, зазначених у частині першій тієї ж ст. 786 ЦК України, а не вимоги про стягнення згаданої неустойки. У Рішенні Конституційного Суду України від 03 липня 2012 №14-рп/2012 по справи №1-20/2012 також зазначено, що положення ст. 786 ЦК України щодо початку перебігу позовної давності в один рік застосовується до вимог наймодавця про відшкодування збитків у зв`язку з пошкодженням речі, яка була передана у користування наймачеві, та вимог наймача про відшкодування витрат на поліпшення речі і не поширюється на інші вимоги наймача та наймодавця, які випливають з договору найму (оренди).

Оскільки ДП "НТК "Завод точної механіки" на даний час не виконав свого обов`язку щодо повернення позивачу орендованого майна за Договором оренди № 01-719/1 і матеріали справи не містять доказів повернення трьох оброблювальних центрів відповідачем позивачу, останній вправі був звернутися до суду за захистом своїх прав щодо стягнення неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування орендованим майном за час прострочення його повернення, зазначивши період, який не був предметом судового розгляду.

На посилання третьої особи на те, що вимога про стягнення неустойки у 9 разів перевищує вартість орендного майна, що є підставою для зменшення наустойки, колегія суддів зазначає, що неустойка заявлена на підставі ч.2 ст. 785 ЦК України є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається як подвійна плата за користування річчю за час прострочення і не може бути ототожнена з неустойкою (штрафом, пенею), передбаченою ст. 549 ЦК України (ст. 230 ГК України), відповідно до якої застосовуються приписи ч.3 ст. 551 ЦК України, тому до неустойки у розмірі подвійної орендної плати, передбаченої ч.2 ст. 785 ЦК України, приписи ч.3 ст. 551 ЦК України (штрафу та пені) та ст. 233 ГК України щодо зменшення можуть не застосовуватися.

Даний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 29 березня 2018 року у справі №914/730/17.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 720 000,00 грн. - неустойки у вигляді подвійного розміру плати за користування річчю на підставі ч.2 ст. 785 ЦК України заявлені правомірно, обґрунтовані, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Європейський суд з прав людини у справах "Серявін та інші проти України" і "Трофимчук проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (довід). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Тому, інші заперечення, викладені у апеляційній скарзі, також не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Згідно ст.ст. 74, 77 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте у відповідності до норм ст. 238 ГПК України з всебічним, повним та об`єктивним дослідженням матеріалів справи в їх сукупності та вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги, на підставі ст.ст. 129, 282 ГПК України, у зв`язку з відмовою в її задоволенні, покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 276, 281-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Хмельницької області від 13 січня 2020 року у справі №924/1046/19 - залишити без змін, а апеляційну скаргу Державного підприємства "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Матеріали справи №924/1046/19 повернути Господарському суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений 15 травня 2020 року.

Головуючий суддя Дужич С.П.

Суддя Миханюк М.В.