ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2020 справа № 914/547/20

Господарський суд Львівської області у складі судді Кидисюка Р.А. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за позовом: Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк», м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Енергія-Новояворівськ», м. Новояворівськ Яворівського району Львівської області

про: стягнення 48102,11 грн заборгованості за Договором №564 від 30.05.2018

За участю представників сторін: не викликались

Судові процедури

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Енергія-Новояворівськ» про стягнення 48102,11 грн заборгованості за Договором №564 від 30.05.2018.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 03.03.2020 справу №914/547/20 передано на розгляд судді Кидисюку Р.А.

Ухвалою суду від 10.03.2020 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу 10-денний строк з дня вручення ухвали для усунення позивачем зазначених в ухвалі недоліків шляхом подання заяви про усунення недоліків з долученням відповідних доказів на підтвердження.

20.03.2020, тобто в межах встановленого судом строку, позивач усунув допущені недоліки позовної заяви шляхом подання заяви про усунення недоліків (вх.№13317/20).

Ухвалою суду від 23.03.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без судового засідання та без виклику сторін.

13.04.2020 на адресу суду надійшов відзив вх.№15757/20 на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позову заперечив повністю.

Відповідно до частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Позиція позивача

Позовні вимоги обґрунтовуються неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами Договору №564 від 30.05.2018 в частині оплати наданих Банком послуг, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість перед позивачем. Відповідно до долученого до позовної заяви розрахунку розміру позовних вимог позивач просить суд стягнути з відповідача 48102,11 грн заборгованості, з яких: 41277,01 грн основний борг, 3677,62 грн пеня, 1348,27 грн 3 % річних, 1799,21 грн інфляційні нарахування.

Заперечення відповідача

Відповідач проти задоволення позову заперечив повністю з підстав, наведених у відзиві (вх.№ 15757/20 від 13.04.2020) на позовну заяву. Зокрема, зазначив, що у позовній заяві позивач стверджує, що надсилав на адресу ТОВ НВП «Енергія-Новояворівськ» рахунки на оплату послуг з РКО, зокрема, рахунок-фактуру №09/430 від 01.10.2018, рахунок-фактуру №10/431 від 01.11.2018, рахунок-фактуру №11/432 від 01.12.2018, рахунок-фактуру №12/433 від 01.01.2019, рахунок-фактуру №01/01_19 від 01.02.2019, рахунок-фактуру №02/02_19 від 01.03.2019, рахунок-фактуру №03/03_19 від 01.04.2019. Позивач долучив до позовної заяви копії зазначених рахунків-фактур, проте не надав жодних доказів, що підтверджують факт надсилання позивачу даних рахунків та/чи факт отримання позивачем тих же рахунків-фактур. Відповідач стверджує, що не отримував від позивача вказаних рахунків.

Також, відповідач звертає увагу, що позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за Договором №564 від 30.05.2018, проте, як вбачається з копій рахунків-фактур №10/431 від 01.11.2018, №11/432 від 01.12.2018, №12/433 від 01.01.2019, №01/01_19 від 01.02.2019, №03/03_19 від 01.04.2019, вони оформлені за надані послуги з РКО від суми прийнятих платежів згідно дог. б/н від 01.02.2009 року. Відтак, є підстави вважати, що ці платіжні документи, якими позивач мотивує позовні вимоги не стосуються зобов`язань відповідача щодо сплати заборгованості за Договором №564 від 30.05.2018.

На думку відповідача, до нього не можуть бути застосовані штрафні санкції, оскільки позивач не виконав умови Договору №564 від 30.05.2018 щодо зобов`язання надати клієнту належним чином оформлені рахунки на оплату наданих послуг, а відтак, відповідач не може вважатись таким, що прострочив своє зобов`язання.

Крім того, відповідач заявив про застосування строку позовної давності щодо позовних вимог про стягнення пені.

Обставини справи

30.05.2018 між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» (Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробничим підприємством «Енергія-Новояворівськ» (Клієнт) укладено Договір №564 (Договір), предметом якого відповідно до п.1.1. Договору є організація та здійснення установами Банку розрахунково-касового обслуговування з приймання від фізичних осіб (платники) сум готівкових та безготівкових платежів у національній валюті за теплопостачання та електроенергію (платежі) через каси установ Банку та інформаційно-платіжні термінали самообслуговування (ІПТ) та перерахування прийнятих коштів за призначенням на поточний рахунок Клієнта.

Згідно з п.2.1.3. Договору Клієнт зобов`язався здійснювати оплату комісійної винагороди Банку за надані послуги з приймання платежів та перерахування прийнятих коштів на поточний рахунок Клієнта, вказаний у п.2.2.4. цього Договору, у розмірі: 1,5 % від суми за кожний окремий платіж.

Відповідно до п.2.1.4. Договору Клієнт зобов`язався перераховувати суму коштів належної комісійної винагороди Банку за надані послуги з приймання платежів на рахунок установ Банку, з якої надійшов Рахунок на сплату послуг, протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня отримання такого Рахунку від відповідної установи Банку, за умови відсутності розбіжностей між розрахованою Клієнтом у відповідності до п.2.1.3. цього Договору сумою комісійної винагороди Банку за прийняті та перераховані платежі за звітний період із сумою, що зазначена у Рахунку на сплату послуг, отриманого від установи Банку, що здійснювала перерахування коштів прийнятих платежів.

На виконання умов Договору за період з жовтня 2018 по 31 березня 2019 року Банком було прийнято платежів від населення та перераховано їх на рахунок відповідача на суму 2751801,25 грн.

Розмір комісійної винагороди Банку за надані послуги відповідно до положень Договору (1,5 % від суми за кожний окремий платіж) становить 41277,01 грн.

Розмір комісійної винагороди підтверджується долученою до позовної заяви копією виписки по рахунку обліку комісійної винагороди №65(980) за період з 01 вересня 2018 року по 26 квітня 2019 та копією реєстру прийнятих платежів Банком за період з 03.09.2018 по 15.03.2019.

Відповідач вартість наданих позивачем послуг не оплатив.

Як зазначив позивач у позовній заяві, на виконання п.п.2.2.5 Договору позивачем на адресу відповідача надсилались Рахунки на оплату з РКО, а саме: №09/430 від 01.10.2018, №10/431 від 01.11.2018, №11/432 від 01.12.2018, №12/433 від 01.01.2019, №01/01_19 від 01.02.2019, №02/02_19 від 01.03.2019, №03/03_19 від 01.04.2019.

На підтвердження факту надсилання вказаних рахунків позивач до заяви про усунення недоліків долучив копію реєстру №2 звичайних листів переданих Львівському Головпоштампу 09.10.2018, копію реєстру звичайних листів переданих Львівському Головпоштампу 13.11.2018, копію реєстру №1 звичайних листів переданих Львівському Головпоштампу 12.12.2018, копію реєстру звичайних листів переданих Львівському Головпоштампу 21.01.2019, реєстр рекомендованих листів від 14.02.2019 та список №3688 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованим поданих в Львів Поштамп відправник Ощадбанк, копію реєстру звичайних листів переданих Львівському Головпоштампу 11.03.2019, копію реєстру №3 звичайних листів переданих Львівському Головпоштампу 09.04.2019. Позивач зазначив, що Рахунки-фактури були направлені як звичайним поштовим відправленням, так і рекомендованим (за січень 2019 року), реєстри відправлень листів складені Банком у відповідності до пунктів 62, 66-67 постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку».

Відповідач заперечив факт отримання від позивача вказаних рахунків, а відтак, заперечив виникнення у нього обов`язку щодо оплати наданих Банком послуг у відповідності до положень Договору протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня отримання такого Рахунку від відповідної установи Банку.

Крім того, зазначив, що з копій рахунків-фактур №10/431 від 01.11.2018, №11/432 від 01.12.2018, №12/433 від 01.01.2019, №01/01_19 від 01.02.2019, №03/03_19 від 01.04.2019 вбачається, що вони оформлені за надані послуги з РКО від суми прийнятих платежів згідно дог. б/н від 01.02.2009 року. Відтак, на думку відповідача, ці платіжні документи, якими позивач мотивує позовні вимоги, не стосуються зобов`язань відповідача щодо сплати заборгованості за Договором №564 від 30.05.2018.

В позовній заяві позивач вказав, що у зв`язку з неоплатою послуг позивач 15.11.2018 за №39-09/106996/2018-13/вих., 1202.2019 року за №111.39-09/13280/2019-13/вих. надіслав відповідачу повідомлення про усунення порушень.

На виконання положень п.8.3. Договору Банк 21.05.2019 за №111.25-03/41801/2019-13/вих. на адресу відповідача направив претензію про ліквідацію боргу, яка була одержана останнім 24.05.2019, про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Відповідач доказів погашення заборгованості за Договором №564 від 30.05.2018 не подав.

Позиція суду

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 174 Господарського Кодексу України визначено, що господарські зобов`язання виникають, зокрема, безпосередньо з господарського договору, інших угод, передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 1066 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з частини 4 статті 1068 Господарського процесуального кодексу України клієнт зобов`язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

На виконання укладеного між сторонами Договору №564 від 30.05.2018 за період з жовтня 2018 по 31 березня 2019 року Банком було прийнято платежів від населення та перераховано їх на рахунок відповідача на суму 2751801,25 грн.

Згідно з п.2.1.3. Договору Клієнт зобов`язався здійснювати оплату комісійної винагороди Банку за надані послуги з приймання платежів та перерахування прийнятих коштів на поточний рахунок Клієнта, вказаний у п.2.2.4. цього Договору, у розмірі: 1,5 % від суми за кожний окремий платіж.

Розмір комісійної винагороди Банку за надані послуги відповідно до положень Договору (1,5 % від суми за кожний окремий платіж) становить 41277,01 грн та підтверджується долученою до позовної заяви копією виписки по рахунку обліку комісійної винагороди №65(980) за період з 01 вересня 2018 року по 26 квітня 2019 та копією реєстру прийнятих платежів Банком за період з 03.09.2018 по 15.03.2019.

Відповідно до п.2.1.4. Договору Клієнт зобов`язався перераховувати суму коштів належної комісійної винагороди Банку за надані послуги з приймання платежів на рахунок установ Банку, з якої надійшов Рахунок на сплату послуг, протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня отримання такого Рахунку від відповідної установи Банку, за умови відсутності розбіжностей між розрахованою Клієнтом у відповідності до п.2.1.3. цього Договору сумою комісійної винагороди Банку за прийняті та перераховані платежі за звітний період із сумою, що зазначена у Рахунку на сплату послуг, отриманого від установи Банку, що здійснювала перерахування коштів прийнятих платежів.

Відповідач, заперечуючи позовні вимоги, вказав, що оскільки не отримував рахунки на оплату, то строк оплати за договором ще не настав.

На підтвердження факту надсилання відповідачу Рахунків на оплату з РКО №09/430 від 01.10.2018, №10/431 від 01.11.2018, №11/432 від 01.12.2018, №12/433 від 01.01.2019, №01/01_19 від 01.02.2019, №02/02_19 від 01.03.2019, №03/03_19 від 01.04.2019 позивач долучив до заяви про усунення недоліків копію реєстру №2 звичайних листів переданих Львівському Головпоштампу 09.10.2018, копію реєстру звичайних листів переданих Львівському Головпоштампу 13.11.2018, копію реєстру №1 звичайних листів переданих Львівському Головпоштампу 12.12.2018, копію реєстру звичайних листів переданих Львівському Головпоштампу 21.01.2019, реєстр рекомендованих листів від 14.02.2019 та список №3688 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованим поданих в Львів Поштамп відправник Ощадбанк, копію реєстру звичайних листів переданих Львівському Головпоштампу 11.03.2019, копію реєстру №3 звичайних листів переданих Львівському Головпоштампу 09.04.2019.

Позивач зазначив, що Рахунки-фактури були направлені як звичайним поштовим відправленням, так і рекомендованим (за січень 2019 року), реєстри відправлень листів складені Банком у відповідності до пунктів 62, 66-67 постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку».

Дослідивши зазначені докази, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт надсилання відповідачу Рахунків на оплату наданих послуг, оскільки надані копії реєстрів є внутрішньою документацією Банку та не містять інформації про те, які саме документи надсилались відповідачу.

Разом з тим, суд звертає увагу сторін на таке.

Рахунок (рахунок-фактура) за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа, оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а носить лише інформаційний характер.

Крім того, рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти; ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 Цивільного кодексу України; тому наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє відповідача від обов`язку сплатити надані послуги.

Водночас, факт надання Банком послуг та розмір комісійної винагороди в сумі 41277,01 грн підтверджується долученими до матеріалів справи копією виписки по рахунку обліку комісійної винагороди №65(980) за період з 01 вересня 2018 року по 26 квітня 2019 та копією реєстру прийнятих платежів Банком за період з 03.09.2018 по 15.03.2019.

З огляду на викладене, для визначення моменту виникнення у відповідача обов`язку щодо оплати наданих позивачем послуг слід керуватися загальними положеннями цивільного законодавства України.

Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

21.05.2019 позивач надіслав на адресу відповідача Претензію №111.25-03/41801/2019-13/вих з вимогою погасити заборгованість перед Банком в розмірі 46570,92 грн до 31.05.2019.

Відповідач отримав Претензію 24.05.2019, про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Відтак, починаючи з 01.06.2019 слід відраховувати початок строку прострочення оплати боржника.

Слід також зазначити, що відповідач не заперечив сам факт надання Банком послуг, а лише послався на неотримання від Банку рахунків на оплату.

Крім того, відповідач не подав власної розрахованої клієнтом у відповідності до п.2.1.3. цього Договору суми комісійної винагороди Банку, як це передбачено п.2.1.4. Договору, а відтак, не заперечив розміру належної Банку комісійної винагороди.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 4 ст. 231 ГК України встановлено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Пунктом 3.3. Договору встановлено, що у разі несвоєчасного перерахування Клієнтом на рахунки установ Банку, які здійснюють обробку платежів та перерахування коштів на рахунки Клієнта, комісійної винагороди Банку за надані послуги у строк, встановлений у п.2.1.4 цього Договору, Клієнт сплачує на користь установи Банку пеню у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення від суми простроченого платежу, що не може перевищувати 10 відсотків від суми простроченого платежу.

Заява відповідача про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення пені не підлягає до задоволення, оскільки строк виникнення заборгованості починається 01.06.2019, а позивач звернувся з позовом до суду 27.02.2020, тобто в межах річного строку позовної давності.

Здійснивши перерахунок розміру заборгованості за Договором №564 від 30.05.2018 за період з 01.06.2019 по 31.01.2020, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача на суму 45617,93 грн, з яких: 41277,01 грн основний борг, 3472,36 грн пеня, 830,91 грн 3 % річних, 37,65 грн інфляційні нарахування.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідач доказів погашення заборгованості не подав, про наявність таких не повідомив.

Судові витрати

За звернення до суду з позовною заявою майнового характеру позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2102,00 грн, що підтверджується долученим до матеріалів справи платіжним дорученням № (#14 від 27.02.2020.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 12, 13, 20, 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Енергія-Новояворівськ» (ідентифікаційний код 32789941; 81053, Львівська обл., Яворівський район, місто Новояворівськ, ВУЛ. БОГДАНА ПАСІЧНИКА, будинок 1) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (ідентифікаційний код 00032129; 01001, м.Київ, ВУЛИЦЯ ГОСПІТАЛЬНА, будинок 12-Г) в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» (; 79000, м. Львів, вул. Січових Стрільців, 9) 41277,01 грн (сорок одна тисяча двісті сімдесят сім гривень 01 копійка) заборгованості за Договором №564 від 30.05.2018, 3472,36 грн (три тисячі чотириста сімдесят дві гривні 36 копійок) пені, 830,91 грн (вісімсот тридцять гривень 91 копійка) 3 % річних, 37,65 грн (тридцять сім гривень 65 копійок) інфляційних нарахувань та 1993,44 грн (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто три гривні 44 копійки) судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене в Західному апеляційному господарському суді в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 22.05.2020.

Суддя Кидисюк Р.А.