УХВАЛА

про повернення позовної заяви

м. Київ

19.05.2020Справа № 910/6637/20

Суддя Бондаренко Г.П., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСТРАГРУП"

до 1) Антимонопольного комітету України

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Аульська хлоропереливна станція"

3) Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал"

про скасування рішення Антимонопольного комітету України № 6564-р/пк-пз, зобов`язання вчинити дії та визнання договору недійсним

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Екстрагруп" (далі по тексту - позивач, учасник закупівлі) подало до Господарського суду міста Києва позовну заяву до Антимонопольного комітету України (далі по тексту відповідач-1 або АМК), до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аульська хлоропереливна станція" (далі по тексту відповідач-2, або переможець закупівлі) та до Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал" (далі по тексту відповідач-3 або замовник закупівлі) з позовними вимогами про:

1) - визнання протиправним рішення постійно діючої колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель № 6564-р/пк-пз від 06.04.2020 року;

2) - зобов`язати Антимонопольний комітет України повторно розглянути скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Екстрагруп" з урахуванням вказівок суду;

3) - визнати недійсним договір закупівлі № 28-561Т від 10.04.2020, укладений між ТОВ "Аульська хлоропереливна станція" та Львівським міським комунальним підприємством "ЛЬвівводоканал".

Отже, позивачем заявлено три позовні вимоги, перші з двох стосуються вимог до Антимонопольного комітету України щодо дій комітету по розгляду скарг в сфері публічних закупівель, а третя стосується визнання недійсним укладеного між замовником та переможцем торгів договору.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем-3 як замовником було проведено процедуру відкритих торгів на закупівлю товару - хлор рідкий в балон, з порушенням порядку проведення процедури закупівлі, зокрема, щодо прийняття до розгляду тендерної документації відповідача-2 та порушень в оформленні такої документації та рішенням замовника про визначення відповідача-2 переможцем процедури закупівлі.

При цьому, як зазначає позивач в позовній заяві, і як встановлено судом з поданих документів, результат проведеної Львівським міським комунальним підприємством "Львівводоканал" процедури закупівлі реалізований шляхом укладення з переможцем торгів договору про закупівлю № 28-461Т від 10.04.2020 року. Отже, наслідком наслідком визнання тендеру недійсним є визнання договору про закупівлю послуг недійсним, що свідчить про приватно-правовий характер відносин між позивачем (майновий інтерес як учасника процедури закупівлі укласти договір з замовником) та відповідачем-2 (як переможцем торгів і сторона договору) та відповідачем-3 (як замовник).

Отже, в частині позовних вимог про визнання недійсним договору, укладеного між відповідачем-2 та відповідачем-3, як результату проведених відкритих торгів та результату проведеної процедури закупівлі з посиланням на не відповідність договору нормам чинного законодавства, в тому числі і визначеним в Тендерній документації умовам до такої документації та умовам, які має виконати учасник торгів, даний спір підвідомчий господарської юрисдикції, що узгоджується за правовою позицією Великої плати Верховного Суду, викладеною в постановах від 29.01.2019 року у справі № 819/829/17, від 14.05.2019 року у справі № 918/843/17 та від 28.08.2019 року у справі № 802/1046/18-а.

Проте, позивачем також заявлено дві позовні вимоги спрямовані до відповідача-1 - Антимонопольного комітету України щодо оскарження його рішення та зобов`язання вчинити певні дії по розгляду скарги учасника процедури закупівлі в публічній закупівлі.

Так, правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади встановлені Законом України "Про публічні закупівлі". Зазначеним законом на Антимонопольний комітет України покладено функції органу оскарження.

Відповідно до частини третьої статті 8 Закону Антимонопольний комітет України як орган оскарження з метою неупередженого та ефективного захисту прав та законних інтересів осіб, пов`язаних з участю у процедурах закупівлі, утворює постійно діючу адміністративну колегію (колегії) з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель. Рішення постійно діючої адміністративної колегії (колегій) приймаються від імені Антимонопольного комітету України. Порядок діяльності постійно діючої адміністративної колегії встановлюється відповідно до Закону України "Про Антимонопольний комітет України", якщо інше не встановлено Законом.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини першої ст. 27 даного кодексу, яка визначає виключну підсудність, адміністративні справи з приводу оскарження нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, міністерства чи іншого центрального органу виконавчої влади, Національного банку України чи іншого суб`єкта владних повноважень, повноваження якого поширюються на всю територію України, крім випадків, визначених цим Кодексом, адміністративні справи з приводу оскарження рішень Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель та рішень у сфері державної допомоги суб`єктам господарювання, адміністративні справи за позовом Антимонопольного комітету України у сфері державної допомоги суб`єктам господарювання, адміністративні справи, відповідачем у яких є дипломатичне представництво чи консульська установа України, їх посадова чи службова особа, а також адміністративні справи про анулювання реєстраційного свідоцтва політичної партії, про заборону (примусовий розпуск, ліквідацію) політичної партії вирішуються окружним адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Крім того, у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 19.06.2018 у справі № 917/1410/17 зазначено про те, що зважаючи на положення статті 12 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017), частини другої статті 4 КАС України (в редакції, чинній до 15.12.2017), справи зі спорів про оскарження рішень органів Антимонопольного комітету України підвідомчі господарським судам і підлягають розгляду за правилами ГПК України, за винятком, відповідно до положень статті 19 КАС України (у цій же редакції), вирішення справ щодо оскарження рішень Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері державних закупівель та рішень у сфері державної допомоги суб`єктам господарювання, а також справ за позовом Антимонопольного комітету України у сфері державної допомоги суб`єктам господарювання.

Отже, позовні вимоги до Антимонопольного комітету України щодо його рішень, прийнятих як органом оскарження в процедурі публічної закупівлі, не підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, а підлягають розглядові саме в порядку адміністративного судочинства, оскільки стосується спору в процедурі державних закупівель.

При цьому, суд зазначає, що позиція Великої Палати Верховного суду України, висловлена у постановах у справах № 918/843/17, № 819/829/17, № 802/1046/18-а полягає саме в тому, що до завершення процедури публічної закупівлі і її реалізації замовником і переможцем відкритих торгів, відносини між учасниками та замовником носять публічно-правовий характер та відносяться до сфери судів адміністративної юрисдикції. Аналогічно і позови щодо рішень органу оскарження (Антимонопольного комітету України) дій в процедурі закупівлі віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Проте, після реалізації процедури закупівлі, а саме її завершення, дії замовника як суб`єкта владних повноважень вичерпуються, і після укладення договору між замовником та переможцем закупівлі, характер правовідносин як між сторонами договору, так і особами, що оскаржують такий договір, як результат процедури публічної закупівлі, носять приватно-правовий характер.

Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 Господарського процесуального кодексу України).

З даної норми випливає, що об`єднання позовних вимог можливе за умови дотримання положень статті 173 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 173 ГПК в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). Частиною 4 статті 173 ГПК України прямо вказано, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

За замістом частини 1 статті 173 ГПК України порушення правил об`єднання позовних вимог має місце у випадках, якщо заявлені в одній позовній заяві вимоги (1) не пов`язані підставою виникнення або поданими доказами (не є однорідними); (2) не співвідносяться між собою як основна та похідна.

Крім того, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які можуть і відповідати критеріям, наведеним у частині 1 статті 173 ГПК України, проте підпадають під заборони, прямо визначені в частинах 4, 5 вказаної статті.

Таким чином, зазначеними нормами процесуального права передбачено право позивача об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, якщо процесуальним законом не встановлено заборони на об`єднання таких позовних вимог і таке об`єднання дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права.

Суд вважає помилковим твердження позивача про те, що позовні вимоги до відповідача-1 співвідносяться з вимогою до відповідачів-2 та 3, як основна та похідна, оскільки при оцінці договору, укладеного між сторонами на відповідність вимогам чинного законодавства, зокрема і вимогам актам індивідуальної дії для учасників певних правовідносин (тендерній документації, рішенням тендерного комітету тощо ) суд не керується рішенням Антимонопольного комітету України як органу оскарження в процедурі публічної закупівлі, а навпаки, перевіряє правильність висновків такого рішення органу оскарження.

При цьому, судовий контроль (право на судовий захист) щодо оскарження рішень Антимонопольного комітету України віднесено процесуальним законом до компетенції судів адміністративної юрисдикції, а перевірка відповідності норм договору, укладеного сторонами в результаті реалізації процедури публічної закупівлі віднесено до юрисдикції суду господарської юрисдикції.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог, оскільки позовні вимоги про визнання протиправним рішення постійно діючої колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель № 6564-р/пк-пз від 06.04.2020 року; та зобов`язання Антимонопольний комітет України повторно розглянути скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Екстрагруп" з урахуванням вказівок суду належить розглядати в адміністративному суді, а позовні вимоги про визнання недійсним договору закупівлі від 10.04.2020 може бути розглянуто в господарському суді. При цьому, задоволення вимоги про визнання недійсним договору не є похідним і не залежить від задоволення перших двох вимог позивача.

Встановлення господарським судом наведених вище обставин, які свідчать про порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог, є підставою для повернення позовної заяви з посиланням на пункт 2 частини 5 статті 174 ГПК України.

Аналіз пункту 2 частини 5 статті 174 ГПК України у системному зв`язку з приписами статті 173 цього Кодексу свідчить про те, що у разі порушення правил об`єднання позовних вимог суд з метою виконання завдання господарського судочинства може не повертати позовну заяву, а за клопотанням учасника справи або за власною ініціативою самостійно роз`єднати позовні вимоги за правилами частини 6 статті 173 ГПК України та розглянути кожну з заявлених вимог окремо.

Отже, приписи частини 6 статті 173 ГПК України суд, з урахуванням конкретних обставин, має право застосувати як у разі дотримання правил об`єднання позовних вимог, так і у випадку їх порушення. Проте вчинення відповідної процесуальної дії є дискрецією господарського суду, яка застосовується (або не застосовується) ним за власним переконанням та з урахуванням конкретних обставин справи.

З огляду на вищезазначене Суд повертає позовну заяву без розгляду на підставі пункту 2 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з тим, суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до частини 8 статті 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків, а саме роз`єднання позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 173, п. 2 ч. 5 ст. 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "ЕКСТРАГРУП" матеріали позовної заяви № 6637/20 з додатками.

2. Згідно частини 2 статті 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 19.05.2020 та може бути оскаржена у порядку, встановленому статті 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Г. П. Бондаренко