ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
14.05.2020 Справа № 905/988/18
Господарський суд Донецької області у складі головуючий суддя Чернова О.В., судді Аксьонова К.І., Сковородіна О.М., розглянувши заяву Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, м. Маріуполь Донецької області №40/57/33-1430 від 22.04.2020 про розстрочку виконання рішення суду у справі №905/988/18
за позовом: Державного підприємства Завод ім. В.О. Малишева, м. Харків
до відповідача: Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, м. Маріуполь Донецької області
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Публічного акціонерного товариства "Азовзагальмаш", м. Маріуполь Донецької області
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ПрАТ "АТЕК", м. Київ
про стягнення 5 787 717,98 грн.,
За участю представників сторін:
від стягувача:Бабка А.С. за положенням про виконавчий орган
від боржника: не з`явився
від третьої особи 1: не з`явився
від третьої особи 2: не з`явився
Державне підприємство Завод ім. В.О. Малишева, м. Харків звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, м. Маріуполь Донецької області про стягнення 5 787 717,98 грн., з яких 5 779 908,81 грн. заставна вартість майна, переданого за договором позички №1428 від 17.04.2015р., 1 042,72 грн. плата за користування майном, 6 766,45 грн. неустойка.
Рішенням господарського суду Донецької області від 24.06.2019 у справі №905/988/18 позовні вимоги Позовні вимоги Державного підприємства Завод ім. В.О. Малишева, м. Харків до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, м. Маріуполь Донецької області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Публічного акціонерного товариства "Азовзагальмаш", м. Маріуполь Донецької області та за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ПрАТ "АТЕК", м. Київ про стягнення 5787717,98 грн., з яких 5779 908,81 грн. заставна вартість майна, переданого за договором позички №1428 від 17.04.2015р., 1 042,72 грн. плата за користування майном, 6766,45 грн. неустойка задоволені повністю.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 20.11.2019 рішення господарського суду Донецької області від 24.06.2019 у справі №905/988/18 залишено без змін.
10 грудня 2019 року господарським судом Донецької області видано відповідний наказ.
04 травня 2020 року через канцелярію господарського суду Донецької області від відповідача Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, м. Маріуполь Донецької області надійшла заява №40/57/33-1430 від 22.04.2020 про розстрочку виконання рішення господарського суду Донецької області у справі №905/988/18 на 12 місяців.
В обґрунтування заяви боржник посилається на неможливість виконання рішення господарського суду Донецької області від 24.06.2019 у справі №905/988/18 у повному обсязі у зв`язку з відсутністю грошових коштів за кошторисом, затвердженим на 2020 рік, водночас, божник зазначає про можливість виконання рішення частками внаслідок внесення відповідних змін до кошторису на 2020 рік з розрахунку: 500 000,00 грн. впродовж травня грудня 2020 року рівними частками по 62 500,00 грн., 5 287 717,98 грн. впродовж чотирьох місяців 2021 року рівними частками по 1 321 929,50 грн.
Ухвалою господарського суду Донецької області від 05.05.2020 заяву про розстрочку виконання рішення суду у справі №905/988/18 призначено до розгляду у судовому засіданні на 14.05.2020 року.
14 травня 2020 року на адресу господарського суду Донецької області від стягувача надійшли заперечення №2136/13 від 12.05.2020 на заяву про розстрочення виконання рішення, в яких останній зазначив, що самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням боржника з державного бюджету України та відсутність у нього коштів, призначених для виконання рішення суду, не можуть вважатися підставою для розстрочення виконання рішення суду.
Представник стягувача у содовому засіданні 14.05.2020 проти задоволення заяви боржника заперечив у повному обсязі.
Представник боржника у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду заяви повідомлений належним чином, що підтверджується відбитком штемпелю канцелярії на ухвалі суду від 05.05.2020.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду сторонами докази в порядку ст. 210 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає вимоги відповідача про зміну про зміну способу та порядку виконання рішення у справі №905/1635/18 такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне:
Пунктом 9 частини 3 статті 129 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Відповідно до ст.326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
За приписами ч.1 ст.331 Господарського процесуального кодекс України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч.3 ст.331 ГПК України).
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначається Законом України «Про виконавче провадження».
Згідно з ч.1 ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.
Частиною 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України визначено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:
1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;
2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;
3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Розстрочка - це виконання рішення частками, з певним інтервалом у часі.
Враховуючи положення норм процесуального законодавства, при зверненні до суду з заявою про розстрочку виконання судового рішення заявником повинні бути доведені як виняткові обставини, у зв`язку з якими відсутня можливість виконати судове рішення, так і конкретні обставини, що ускладнюють виконання цього рішення у встановлений законодавством строк.
Підставою для розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.
Вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Отже, обов`язковою умовою надання розстрочки є, зокрема, не тільки обставини, підтверджені належними доказами щодо об`єктивної неможливості виконати рішення суду у строк, які, до того ж, мають бути винятковими, але й реальна можливість виконання такого рішення в подальшому.
Як встановлено судом, обґрунтовуючи необхідність розстрочення виконання рішення господарського суду Донецької області від 24.06.2019 у справі №905/988/18 боржник зазначає про відсутність грошових коштів для виконання рішення суду від 24.06.2019 з огляду на відсутність фінансування останнього за кошторисом на 2020 рік за кодом 2800 «Інші поточні видатки», до яких включено витрати по судовим рішенням згідно п.2.6. Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 12.03.2012 №333.
Водночас, боржник вказує про можливість внесення відповідних змін до кошторису на 2020 рік, що у свою чергу, дозволить останньому виконати рішення господарського суду Донецької області від 24.06.2019 у справі №905/988/18 частками з розрахунку: 500 000,00 грн. впродовж травня грудня 2020 року рівними частками по 62 500,00 грн. та 5 287 717,98 грн. впродовж чотирьох місяців 2021 року рівними частками по 1 321 929,50 грн.
Так, згідно кошторису Військової частини НОМЕР_1 Національно ї гвардії України на 2020 рік, затвердженого 10.01.2020 Т.в.о. командувача Національної гвардії України у розділі «Інші поточні видатки» за кодом 2800 фінансування відсутнє (а.с.231, 232).
Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін. При цьому, необхідно враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, так і наслідки для стягувача при затримці виконання рішення.
Також судом враховується правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до якої несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого п.1 ст.6 Конвенції.
Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, право на суд, захищене ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II).
У рішенні від 17.05.2005 "Чижов проти України" вказано, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до параграфу 1 статті 6 Конвенції.
Отже, з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити:
1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами;
2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми;
3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для "потерпілої сторони";
4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.
Згідно з ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
При цьому, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.1 ст.76 ГПК України).
Проте, як вбачається із матеріалів справи, і Відповідачем, всупереч ст.ст. 13, 74 Господарського процесуального кодексу України належних у розумінні ч.1 ст. 76 цього Кодексу доказів внесення відповідних змін до кошторису Військової частини НОМЕР_1 Національно ї гвардії України на 2020 рік, затвердженого 10.01.2020 Т.в.о. командувача Національної гвардії України у розмірі 5 787 717,98 не надано.
Крім того, зазначені боржником обставини не є винятковими та не зумовлюють ускладнення виконання рішення або роблять його неможливим, оскільки чинне законодавство України не пов`язує обов`язковість виконання рішення, закріплену у п.9 ч.3 ст.129 Конституції України, з наявністю у боржника грошових коштів для цього.

Разом з цим, слід зазначити, що розстрочення судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення (ч.5 ст.331 ГПК України).
Вказана норма чітко встановлює, що строк для розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року саме з дня ухвалення рішення, яке підлягає розстроченню. Потрібно звернути увагу, що законодавець ужив саме таке формулювання "з дня ухвалення рішення", а не "з дня набрання рішенням законної сили".
Тому, період його розстрочення не може перевищувати більше одного року та тривати більше ніж до 24.06.2020, оскільки датою ухвалення рішення суду є 24.06.2019, водночас, боржник просить розстрочити виконання рішення господарського суду Донецької області від 24.06.2019 у справі №905/988/18 частками з розрахунку: 500 000,00 грн. впродовж травня грудня 2020 року рівними частками по 62 500,00 грн. та 5 287 717,98 грн. впродовж чотирьох місяців 2021 року рівними частками по 1 321 929,50 грн., що є більшим строком ніж строк, встановлений ст.331 ГПК України.
Беручи до уваги вищезазначене у сукупності, суд зазначає про відсутність підстав для розстрочити виконання рішення господарського суду Донецької області від 24.06.2019 у справі №905/988/18.
За приписами ч.7 ст.331 Господарського процесуального кодексу України про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала.
Керуючись ст.ст. 234, 235, 331 господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -
У задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, м. Маріуполь Донецької області №40/57/33-1430 від 22.04.2020 про розстрочку виконання рішення господарського суду Донецької області від 24.06.2019 у справі №905/988/18 відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена у Східний апеляційний господарський суд в порядку, передбаченому розділом IV ГПК України з урахуванням положень п.4 розділу Х Прикінцеві положення ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 18.05.2020 року.

Головуючий суддя О.В. Чернова

Суддя К.І. Аксьонова

Суддя О.М. Сковородіна