ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2020 р. Справа№ 910/2526/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Іоннікової І.А.

Тарасенко К.В.

Секретар судового засідання: Браславець Ю.Ю.

За участю представників учасників процесу:

від позивача: Ашмінець І.В. - за довіреністю № 2-405д від 17.12.2019;

від відповідача: Балабанов Г.О.- за ордером серія ПТ № 040589 від 04.11.2019;

від відповідача: Воронін І.Б. - за довіреністю № б/н від 24.06.2019.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" акціонерного товариства "Укргазвидобування" на рішення Господарського суду міста Києва 06.08.2019 у справі № 910/2526/19 (суддя Гулевець О.В., м. Київ, повний текст рішення складено 19.08.2019)

за позовом акціонерного товариства "Укргазвидобування", м. Київ

в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" акціонерного товариства "Укргазвидобування", м. Полтава

до приватного акціонерного товариства "Спеціалізоване монтажне управління № 24", м. Київ

про стягнення 5 688 351,58 грн

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (надалі-позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Спеціалізоване монтажне управління № 24" (надалі - відповідач) про стягнення 5 688 351,58 грн штрафних санкцій, а саме:

1) з виконання проектно-вишукувальних робіт у розмірі 56 200,00 грн з яких: пеня у сумі 36 200,00 грн (нарахована за період з 01.01.2018 по 30.06.2018) та 10% штраф в сумі 20 000,00 грн;

2) з поставки устаткування у розмірі 5 632 151,58 грн., з яких: пеня у сумі 4 007 797,94 грн (нарахована за період з 01.03.2018 по 31.08.2018) та 7% штрафу в сумі 1 624 353,64 грн ( т. 1, а.с.7-12).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору будівельного підряду "Під ключ" № 912/17 від 26.07.2017 щодо виконання зобов`язань з виконання проектно-вишукувальних робіт та поставки устаткування у строки встановлені договором, що є підставою для нарахування штрафних санкцій відповідно до п.п. 8.2.-8.3. зазначеного договору.

Короткий зміст відзиву відповідача на позовну заяву

Відповідач в обґрунтування заперечень на позов посилався на те, що:

- позивачем без погодження із відповідачем було внесено зміни до завдання на проектування, що в свою чергу призвело до несвоєчасного виконання відповідачем проектних робіт;

- поставка устаткування за доводами відповідача не могла бути здійснена у строк погоджений сторонами у зв`язку із передачею будівельного майданчика лише у липні 2018 року;

- чинним законодавством не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме правопорушення.

Приватне акціонерне товариство " Спеціалізоване монтажне управління № 24", посилаючись на приписи ст. 233 Господарського кодексу України, ст. 551 Цивільного кодексу України у відзиві на позовну заяву заявило клопотання про зменшення штрафу та пені.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва 06.08.2019 у справі № 910/2526/19 (суддя Гулевець О.В., м. Київ, повний текст рішення складено 19.08.2019) позов задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача пеню за несвоєчасно поставлене устаткування у сумі 603 967,11 грн та судовий збір у розмірі 9 059,50 грн; у іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафних санкцій за порушенням останнім своїх договірних зобов`язань щодо строків виконання проектно-вишукувальних робіт, які передбачені п. 8.3. Договору будівельного підряду "Під ключ" № 912/17 від 26.07.2017, місцевий господарський суд виходив з того, що несвоєчасне виконання проектних робіт відповідачем обумовлене діями позивача, а саме: позивачем було допущено зволікання щодо погодження змін до технологічної схеми, проведення виробничо-технічної наради, надання вихідних даних для виконання проектної документації після погодженого сторонами строку виконання проектних робіт до 31.12.2017 (Графік виконання проектних та будівельно-монтажних робіт (Додаток № 3) до Договору будівельного підряду "Під ключ" № 912/17 від 26.07.2017 в редакції Додаткової угоди № 2 від 23.11.2018), здійснено односторонню зміну технологічної схеми.

Задовольняючи частково позовні вимоги Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в частині стягнення з відповідача штрафних санкцій за порушенням останнім своїх договірних зобов`язань щодо строків виконання з поставки устаткування у визначений договором строк у сумі 5 632 151,58 грн, з яких: пеня у сумі 4 007 797,94 грн (нарахована за період з 01.03.2018 по 31.08.2018 та 7% штрафу в сумі 1 624 353,64 грн, суд першої виходив з того, що поставлене відповідачем обладнання 29.03.2018 згідно із актом № 1 від 29.03.2018, внаслідок неможливості доставити його на об`єкт позивача було передано на зберігання позивачу про що між сторонами був укладений Договір відповідального зберігання за № 436/18 від 28.03.2018, а тому фактично поставка устаткування відбулася саме 29.03.2018.

Оскільки поставка відповідачем устаткування відбулася 29.03.2018, тобто поза межами визначеного сторонами строку, відповідно до Графіка виконання проектних та будівельно-монтажних робіт (Додаток № 3) до Договору в редакції Додаткової угоди № 2 від 23.11.2018, а саме - до 28.02.2018, суд першої інстанцій прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з Приватного акціонерного товариства "Спеціалізоване монтажне управління № 24" передбаченої п. 8.2. Договору будівельного підряду "Під ключ" № 912/17 від 26.07.2017 пені саме за період з 01.03.2018 по 28.03.2018. Так, за розрахунками суду пеня за несвоєчасно поставлене устаткування відповідачем у вказаний період становить 603 967,11 грн.

Також місцевий господарський суд зауважив, що складений між сторонами на виконання умов Договору будівельного підряду "Під ключ" № 912/17 від 26.07.2017 акт №1 від 29.03.2018 (в якому сторони зафіксували факт поставки та неможливість доставки устаткування на будівельний майданчик позивача з причин незалежних від відповідача) та укладений між сторонами Договір зберігання № 436/18 від 28.03.2018, свідчать про зміну сторонами порядку прийняття установки осушки газу для Копилівського ГКР та поставку установки газу на Центральний склад № 01 ГПУ "Полтавагазвидобування". У зв`язку з чим суд першої інстанції прийшов до висновку, що фактично відповідачем було доставлено устаткування 29.03.2018, а не 27.07.2018 про що вказує позивач.

Судом першої інстанції також було відмовлено у задоволенні поданого відповідачем клопотання про зменшення штрафних санкцій, з огляду на встановлення відповідачем прострочення з поставки устаткування за період з 28.02.2018 по 29.03.2018 з яким відповідач погодився, і, як наслідок, зменшення періоду нарахування санкцій у порівнянні із заявленим позивачем у позові та відсутністю достатніх доказів, які б підтверджували скрутне фінансове становище відповідача.

При цьому місцевий господарський суд керувався положеннями ст.ст. 3, 6, 11, 509, 525, 526, 530, 551, 610, 612, 613, 626, 627, 628, 837, 846, 875, 890 Цивільного кодексу України, ст.ст. 216, 218, 230, 231, 233 Господарського кодексу України та ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України ( т. 2, а.с. 224-240).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" (надалі-скаржник) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю ( т. 3, а.с. 8-20).

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що:

- місцевим господарським судом порушено норми матеріального права, а саме - ст.ст. 6, 526, 551, 599, 614, 626, 627, 628, 655, 662, 673, 674, 675, 712, Цивільного кодексу України та норми матеріального права- ст.ст.86, 236 Господарського процесуального кодексу України та ст. 21 Закону України «Про охорону праці»;

- поза увагою суду першої інстанції був залишений лист відповідача № 122 від 03.03.2018 про направлення на погодження позивачу технологічної схеми та Генерального плану, а також лист позивача № 12-2451 від 15.03.2018, в якому відповідача було повідомлено про виявлені зауваження технологічного характеру та порушення вимог охорони праці. Відкоригована технологічна схема отримана від Приватного акціонерного товариства «ІВП «Вніпітрангаз» (субпідрядна організація, яка була залучена відповідачем для виконання робіт) 03.04.2018 була отримана позивачем, а тому в цій частині є передчасним висновок суду про те, що позивач тривалий час не узгоджував зміни до технологічної схеми, які були запропоновані відповідачем;

- умовами Договору будівельного підряду "Під ключ" № 912/17 від 26.07.2017 та у Завданні на проектування (додаток № 1 до Договору) передбачено, що всі питання, які неописані в даному завданні, зміни технологічних рішень тощо, вирішуються в робочому порядку та/або на нарадах і фіксуються в протоколі, тобто сторони у вказаному договорі визначили альтернативну можливість вирішення питань в робочому порядку (шляхом листування, телефонних переговорів) так і у вигляді проведення робочих нарад;

- висновок місцевого господарського суду про те, що позивач під час виконання сторонами договору змінив в односторонньому порядку технологічну схему спростовується п. 4.3.4. Договору будівельного підряду "Під ключ" № 912/17 від 26.07.2017 відповідно до якого замовник (позивач) має право вносити у проектно-кошторисну документацію зміни у встановленому законодавством та договором порядку та строки;

- судом першої інстанції залишив поза увагою той факт, що у акті прийому-передачі проектної документації від 08.06.2018 за Договором будівельного підряду "Під ключ" № 912/17 від 26.07.2017 зазначалося про передачу проектної документації в повному обсязі;

- місцевим господарським судом не надано належної оцінки листу позивача № ПГ В004.1.10.3166 від 14.03.2019;

- відповідач листом № 729/1 від 15.01.2019 визнав і погодився щодо застосування штрафу та пені за прострочення виконання проектно-вишукувальних робіт у розмірі 56 200 грн ( претензія позивача № 004.1.23.1-16529 від 26.12.2018), що свідчить про визнання відповідачем своєї вини в порушені договірного зобов`язання, однак вказаний лист судом першої інстанції не був визнаний доказом, чим порушено положення ст. 614 Цивільного кодексу України;

- місцевим господарським судом не враховано, що у п. 1.2. Договору будівельного підряду "Під ключ" № 912/17 від 26.07.2017 визначено порядок та повноваження відповідача щодо подання всі документів для замовлення та проходження експертизи проектно-кошторисної документації в державній експертній організації;

- порядок звернення до експертної організації за можливістю проведення державної експертизи відповідачем не дотримано;

- листування відповідача з Державним підприємством «Карпатський КТЦ» не може вважатися належним доказом неможливості проведення експертизи проектно-кошторисної документації;

- судом першої інстанції не будо надано належну оцінку п. 3.9. Договору будівельного підряду "Під ключ" № 912/17 від 26.07.2017 у якому визначено, що постачання матеріальних ресурсів та устаткування, необхідних для виконання робіт по договору, за попереднім письмовим погодженням сторін, може здійснювати замовник, а положення п. 3.10. зазначеного договору (які були взяті до уваги судом першої інстанції) стосуються саме матеріалів (устаткування), яке передається замовником (позивачем) підряднику (відповідачу) для виконання робіт по цьому договору (будівельно-монтажних та пусконалагоджувальних) і жодного відношення до поставки відповідачем устаткування - Установки осушки газу Копилівського ГКР не мають;

- висновок суду про те, що сторони уклавши 28.03.2018 Договір зберігання № 436/18 змінили порядок прийняття Установки осушки газу для Копилівського ГКР та поставку установки газу на Центральний склад № 01 ГПУ "Полтавагазвидобування" є помилковим, оскільки можливість зміни порядку прийняття установки вирішується шляхом укладення додаткових угод до Договору будівельного підряду "Під ключ" № 912/17 від 26.07.2017, а тому інший правочин, а саме Договір зберігання № 436/18 від 28.03.2018 не може змінювати порядок поставки та прийняття товарно-матеріальних цінностей, який ґрунтується на Договорі будівельного підряду "Під ключ" № 912/17 від 26.07.2017;

- позивач зазначає, що відповідач не міг 28.03.2018 здійснити поставку устаткування, оскільки не мав у наявності всіх необхідних документів для устаткування, а саме - дозволу Держпраці на використання обладнання, який був виданий Головним управлінням Держпраці у Київській області тільки 17.10.2018, які (документи, сертифікати тощо) були визначені у п.п. 3.5.-3.8. вказаного договору, зокрема, що устаткування повинно бути допущено до використання, згідно з законодавством України;

- місцевим господарським судом не було враховано положення п. 3.5. Договору зберігання № 436/18 від 28.03.2018.

Крім того, скаржником у прохальній частині апеляційної скарги заявлено клопотання у порядку п. 6. ч. 2 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України про прийняття нових доказів, а саме:

- листа Приватного акціонерного товариства "Спеціалізоване монтажне управління № 24" № 65 від 19.02.2019;

- листа філії ГПУ «Полтавагазвидобування» Акціонерного товариства «Укргазвидобування» № ПГВ004.1.23.2-7308 від 24.06.2019;

- листа Компанії Technex Limited (Технекс Лімітед) № ТЕХ15082019-1 від 15.08.2019.

Також у поданій апеляційні скарзі скаржник зазначає про нову обставину, яка підлягає встановленню, та яка (обставина) на думку позивача, доводить вину відповідача у неналежному виконанні своїх зобов`язань за Договором будівельного підряду "Під ключ" № 912/17 від 26.07.2017 - лист Компанії Technex Limited (Технекс Лімітед) № ТЕХ15082019-1 від 15.08.2019, в якому (листі) повідомлялося, що Компанія Technex Limited (Технекс Лімітед) є власником проектно-кошторисної документації по об`єкту "Облаштування Копилівського ГКР. Технічне переоснащення Копилівської ТДПУ блоком осушування газу". На підтвердження даного факту до зазначено листа додані копія листа виконавця проектно вишукувальних робіт Публічного акціонерного товариства "Інжинірингово-виробниче підприємство "Вніпітрансгаз" № К-118-560 від 08.08.2019 та копія сторінки 1 Договору будівельного підряду «Під ключ» № 26-1/2017 від 26.07.2017 укладеного між Компанією Technex Limited (Технекс Лімітед) та відповідачем.

Скаржник вважає, що відповідач залучивши до виконання Договору будівельного підряду "Під ключ" № 912/17 від 26.07.2017 іншу особу (субпідрядника) без дозволу позивача, порушив умови п.п. 4.1.2. та п.п. 4.2.21. в яких наводився порядок та умови залучення відповідачем субпідрядників до виконання проектно-кошторисних робіт, а також положення ст. 890 Цивільного кодексу України.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

07.10.2019 через відділ діловодства Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача. У відзиві відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2019 у справі № 910/2526/19 - без змін ( т. 3, а.с. 62-66).

У відзиві на апеляційну скаргу позивача Приватне акціонерне товариство "Спеціалізоване монтажне управління № 24" зазначає, що місцевий господарський суд повно та всебічно дослідивши умови Договору, листування сторін, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у частині стягнення штрафних санкцій з відповідача у розмірі 56 200,00 грн з яких: пеня у сумі 36 200,00 грн (нарахована за період з 01.01.2018 по 30.06.2018) та 10% штраф в сумі 20 000,00 грн за порушення строків виконання проектно-вишукувальних робіт, оскільки несвоєчасне виконання таких проектних робіт відповідачем було обумовлене діями позивача.

Приватне акціонерне товариство "Спеціалізоване монтажне управління № 24" вказує на те, що в апеляційній скарзі позивач посилається на неіснуючий акт про наявність виявлених недоліків проектної документації від 03.07.2018, та робить висновок, що даний акт доводить наявність затвердженої відповідачем технологічної схеми в проектній документації переданій актом прийому передачі від 08.06.2018.

Приватне акціонерне товариство "Спеціалізоване монтажне управління № 24" зазначає, що суд першої інстанції дослідивши надані сторонами докази в обґрунтування своїх вимог та заперечень встановив, що поставлене відповідачем обладнання 29.03.2018 згідно із актом № 1 від 29.03.2018, внаслідок неможливості доставити його на об`єкт позивача було передано на зберігання позивачу про що між сторонами укладений Договір відповідального зберігання за № 436/18 від 28.03.2018, та дійшов вірного висновку про те, що поставка мала місце саме 29.03.2018.

За переконаннями Приватного акціонерного товариства "Спеціалізоване монтажне управління № 24" місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача пені у розмірі 603 967,11 грн за період з 01.03.2018 по 28.03.2018, оскільки відповідачем було поставлено устаткування 29.03.2018, тобто поза межами визначеного сторонами строку поставки такого устаткування, а саме - до 28.02.2018, а тому наявні підстави для застосування до відповідача передбачених п. 8.2. Договору штрафних санкцій за порушення строків поставки устаткування з вини відповідача (нарахування пені).

Крім того, відповідач вважає необґрунтованим посилання позивача на порушення положень ст. 551 Цивільного кодексу України та ч.ч. 1, 2 ст. 223 Господарського кодексу України.

Приватне акціонерне товариство "Спеціалізоване монтажне управління № 24" зазначає, що позивачем при поданні нових доказів не було виконано вимоги ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, а також те, що нові обставини, які просить визнати Акціонерне товариство "Укргаезвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" Акціонерного товариства "Укргазвидобування", як підстави позову, не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.09.2019 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" Акціонерного товариства "Укргазвидобування" у справі № 910/2526/19 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді: Разіної Т.І., суддів: Іоннікової І.А., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2019 у справі № 910/2526/19 відкрито апеляційне провадження у даній справі; розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" Акціонерного товариства "Укргазвидобування" на рішення Господарського суду міста Києва 06.08.2019 у справі № 910/2526/19 призначено на 16.10.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.10.2019 у справі № 910/2526/19 задоволено клопотання Приватного акціонерного товариства "Спеціалізоване монтажне управління № 24" про відкладення розгляду справи № 910/2526/19; відкладено розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" Акціонерного товариства "Укргазвидобування" на рішення Господарського суду міста Києва 06.08.2019 у справі № 910/2526/19 на 05.11.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2019 задоволено клопотання Приватного акціонерного товариства "Спеціалізоване монтажне управління № 24" про відкладення розгляду справи № 910/2526/19; відкладено розгляд апеляційної скарги акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" Акціонерного товариства "Укргазвидобування" на рішення Господарського суду міста Києва 06.08.2019 у справі № 910/2526/19 на 04.12.2019А

04.12.2019 розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" Акціонерного товариства "Укргазвидобування" на рішення Господарського суду міста Києва 06.08.2019 у справі № 910/2526/19 не відбувся у зв`язку з перебуванням судді Іоннікової І.А. у відпустці.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2019 розгляд Апеляційної скарги акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" Акціонерного товариства "Укргазвидобування" на рішення Господарського суду міста Києва 06.08.2019 у справі № 910/2526/19 призначено на 10.12.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2019 зупинено провадження у справі № 910/2526/19 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" Акціонерного товариства "Укргазвидобування" на рішення Господарського суду міста Києва 06.08.2019 у справі № 910/2526/19 до прийняття відповідного рішення об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 910/3362/18.

12.12.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від приватного акціонерного товариства "Спеціалізоване монтажне управління № 24" надійшло клопотання про поновлення провадження у справі (в порядку ст. 230 ГПК України), яке мотивоване тим, що між позивачем та відповідачем вирішено питання стосовно укладання мирової угоди.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2019 у справі № 910/2526/19 у задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства "Спеціалізоване монтажне управління № 24" відмовлено.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2020 поновлено апеляційне провадження у справі № 910/2526/19; розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" Акціонерного товариства "Укргазвидобування" на рішення Господарського суду міста Києва 06.08.2019 у справі № 910/2526/19 призначено на 17.03.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2020 у справі № 910/2526/19 оголошено перерву у даній справі на 14.04.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2020 повідомлено учасників справи № 910/2526/19, що судове засідання з розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" Акціонерного товариства "Укргазвидобування" на рішення Господарського суду міста Києва 06.08.2019 у справі № 910/2526/19 не відбудеться 14.04.2020; розгляд справи № 910/2526/19 призначено12.05.2020.

Явка представників сторін

12.05.2020 представник скаржника у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, з викладених у ній підстав та просив апеляційну скаргу задовольнити. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2019 у справі № 910/2526/19 скасувати та прийняти нове про задоволення позову у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 12.05.2020 заперечував проти доводів апеляційної скарги, з підстав викладених у відзиві на неї та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2019 у справі № 910/2526/19 без змін, як таке що прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 26.07.2017 між Публічним акціонерним товариством "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування", як замовником (позивач) та Приватним акціонерним товариством "Спеціалізоване монтажне управління № 24" , як підрядником (відповідач) був укладений Договір будівельного підряду "Під ключ" № 912/17 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору замовник доручає, а підрядник зобов`язується за завданням замовника на свій ризик, своїми силами і засобами, а також необхідними матеріалами виконати проектно-вишукувальні роботи, розробити та погодити в державній експертній організації відповідно до чинного законодавства розроблену проектно-кошторисну документацію, отримати позитивний висновок (письмовий звіт), побудувати та укомплектувати необхідним устаткуванням за завданням замовника відповідно до проектно-кошторисної документації, умов цього договору та здати у встановлений строк об`єкт, вказаний в п. 1.3. Договору, а замовник зобов`язується прийняти і оплатити закінчений будівництвом та обладнаний об`єкт ( т. 1, а.с. 22-35).

У пункті 1.2. Договору сторони погодили, що вид робіт - проектно-вишукувальні та будівельні роботи з укомплектуванням необхідним устаткуванням та матеріалами, пусконалагоджувальні роботи - роботи під ключ (далі - роботи). На підставі п. 5.2. ДСТУ-Н Б А. 2.2 - 10:2012 "Настанова з організації проведення експертизи проектної документації на будівництво" замовник делегує Підряднику повноваження щодо подання всіх необхідних документів для замовлення та проходження експертизи проектно-кошторисної документації в державній експертній організації.

Найменування та місцезнаходження об`єкту: "Облаштування Копилівського ГКР. Технічне переоснащення Копилівської ТДПУ блоком осушування газу. Роботи під ключ" (далі - об`єкт) Полтавська область, Полтавський район, с. Копили (п. 1.3. Договору).

Положеннями п. 1.4., п. 1.5. Договору сторони визначили, що обсяг робіт, технічні, економічні та інші вимоги до проектно-кошторисної документації, яка є предметом договору, вказані у завданні на проектування, яке є додатком №1 до Договору. Обсяг, перелік і зміст будівельних робіт визначаються у Технічних вимогах замовника (додаток №2 до договору).

Початок виконання проектних робіт - після підписання Договору (п. 2.1. Договору).

У відповідності до п. 2.2. Договору початок виконання будівельно-монтажних робіт - протягом п`яти днів після передачі замовником будівельного майданчика.

У п. 2.4. Договору сторони передбачили, що строки виконання проектних робіт та будівельно-монтажних робіт та поставки устаткування передбачені у Графіку виконання проектних та будівельно-монтажних робіт (Додаток №3) та Графіку поставки устаткування для будівництва об`єкту: "Облаштування Копилівського ГКР. Технічне переоснащення Копилівської ТДПУ блоком осушування газу. Роботи під ключ" (Додаток № 4). Ці додатки є невід`ємними частинами Договору.

За змістом умов Договору устаткуванням для будівництва об`єкту є Установка осушки газу для Копилівського ГКР.

Підрядні роботи виконуються з матеріалів та устаткування, силами і засобами підрядника згідно з розробленою підрядником проектно-кошторисною документацією та затвердженою замовником в установленому порядку. Підрядник розпочинає виконання будівельних робіт протягом 5 (п`яти) днів з моменту отримання від замовника придатного для виконання робіт будівельного майданчика разом з усіма необхідними для користування ним документами та допуском до комунікацій (п. 3.3. Договору).

Відповідно до положень п 3.5. Договору, устаткування згідно з переліком та за цінами, визначеними в Специфікації вартості устаткування (додаток №5 до договору) поставляється підрядником комплектно на об`єкт в строки згідно з графіком поставки.

Право власності на устаткування переходить від підрядника до замовника після підписання ними акта приймання-передачі змонтованого устаткування.

Передача устаткування замовнику здійснюється на підставі акта приймання - передачі змонтованого устаткування.

Підрядник гарантує, що устаткування є новим і не було у використанні, не перебуває під забороною відчуження, арештом, не є предметом застави та іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичними або юридичними особами, державними органами і державою, а також не є предметом будь-якого іншого обтяження чи обмеження, передбаченого чинним законодавством України.

Згідно із п. 3.7. Договору устаткування повинно бути допущено до використання, згідно із законодавством України.

За умовами п. 3.10. Договору матеріали (устаткування) передаються замовником підряднику за актом приймання-передачі матеріалів (устаткування) в монтаж без права їх використання в будь-якій іншій господарській діяльності, крім будівництва по цьому Договору. Передані матеріали (устаткування) є власністю замовника після їх використання підрядником на будівництві об`єкта повертаються замовнику за актом приймання-передачі використаних (змонтованих) матеріалів (устаткування).

У пп. 4.2.3. п. 4.2. Договору передбачено, що підрядник зобов`язаний передати замовнику на погодження проектну кошторисну документацію та при відсутності зауважень до проектно-кошторисної документації зі сторони замовника передати на експертизу до експертної організації та забезпечити отримання позитивного висновку (звіту) щодо виготовленої проектно-кошторисної документації.

Згідно з п. 5.3. Договору проектно-кошторисна документація, що розроблена підрядником (залученими ним особами) підлягає передачі замовнику після отримання позитивного письмового звіту експертної організації у повному обсязі в 5 (п`яти) примірниках на паперових носіях і в одному примірнику на цифровому носії (при цьому вся текстова інформація повинна бути виконана у програмі MS Word, таблиці та розрахунки в MS Excel, графічна інформація в AutoCAD однієї з останніх версій Pdf один примірник кошторисів на електронних носіях в форматі *ims).

Приймання - передача виконаних проектно-вишукувальних робіт здійснюється за актом приймання - передачі проектно-вишукувальних робіт.

Згідно із п. 5.11. Договору приймання устаткування по кількості та якості проводиться відповідно до:

Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 №П-6;

Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 №П-7;

Сертифікату якості або паспорту заводу-виробника;

Діючих наказів та розпоряджень Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" та ГПУ "Полтавагазвидобування" стосовно отримання товарно-матеріальних цінностей.

Положеннями п. 8.1 Договору передбачено, що за невиконання чи неналежне виконання умов Договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та цим Договором.

За порушення строків поставки устаткування з вини підрядника, останній сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% від суми простроченої поставки, за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня. У випадку коли така прострочка тривала більше 30-ти днів підрядник сплачує Замовнику додатково штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого устаткування (п. 8.2. Договору).

Відповідно до п. 8.3. Договору у разі порушення з вини підрядника строків виконання робіт (етапів робіт) підрядник сплачує замовнику пеню в розмірі 0,1 % від вартості прострочених робіт, за кожний день прострочення. У випадку коли така прострочка триває більше 30-ти днів, підрядник сплачує замовнику додатково штраф у розмірі 10% від вартості робіт (етапів робіт), з яких допущено прострочення виконання.

У розділі 14 Договору наведено перелік додатків до Договору:

Додаток № 1- Завдання на проектування;

Додаток № 2 - Технічні вимоги;

Додаток № 3 - Графік виконання проектних та будівельно-монтажних робіт;

Додаток № 4 - Графік поставки устаткування;

Додаток № 5 - Специфікація вартості устаткування;

Додаток № 6 - Зведений кошторисний розрахунок;

Додаток № 7 - Договірна ціна на виконання проектних робіт;

Додаток № 8 - Договірна ціна на виконання будівельно-монтажних робіт;

Додаток № 9 - Договірна ціна на виконання пусконалагоджувальних робіт;

Додаток № 10 - Інформація про власників контрагента, включаючи вигодо набувачів.

Як вбачається з матеріалів справи, додатковою угодою № 1 від 31.08.2017 до Договору внесені зміни в "Графік виконання проектних та будівельно-монтажних робіт" (Додаток № 3 до Договору) та викладено його в новій редакції. Відповідно до Графіку виконання проектних та будівельно-монтажних робіт, строк поставки устаткування визначений до 28.02.2018.

Додатковою угодою № 1 від 31.08.2017 до Договору внесені зміни в "Графік поставки устаткування для будівництва об`єкту" (Додаток № 4 до Договору) та викладено його в новій редакції. Відповідно до Графіку поставки устаткування для будівництва об`єкту, строк поставки устаткування (Установки осушки газу для Копилівського ГКР ) визначений до 28.02.2018.

Додатковою угодою № 2 від 23.11.2018 до Договору внесені зміни в "Графік виконання проектних та будівельно-монтажних робіт" (Додаток № 3 до Договору) та викладено його в новій редакції.

Додатковою угодою № 2 від 23.11.2018 до Договору внесено зміни в пункт 6.1 Договору та викладено його наступній редакції:

"Ціна договору сформована на підставі кошторисної документації, ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013 "Правила визначення вартості будівництва" та інших стандартів, які розроблено в його розвиток і складає 25 250 000,00 грн (Додаток № 6 Зведений кошторисний розрахунок"). Ціна договору включає в себе:

- вартість проектних робіт, розрахованих у відповідності до вимог ДСУ Б Д.1.1-7:2013 "Правил; визначення вартості проектно-вишукувальних робіт та експертизи проектної документації на будівництві - 200 000,00 грн. (Додаток № 7 "Договірна ціна на виконанні проектних робіт");

- вартість будівельних робіт -1 839 986,00 грн (Додаткової № 8 "Договірна ціна на виконання будівельних робіт").

- вартість пусконалагоджувальних робіт - 4 962,00 грн (Додаток № 9 "Договірна ціна на виконання пусконалагоджувальних робіт").

- вартість устаткування - 23 205 052,00 грн (Додаткової № 5 "Специфікація вартості устаткування").

Отже, у відповідності до умов Договору сторонами погоджено, що вартість Установки осушки газу для Копилівського ГКР у сумі 23 205 052,00 грн та вартість виконання проектних робіт становить 200 000,00 грн.

Графіком виконання проектних та будівельно-монтажних робіт (Додаток № 3) до Договору в редакції додаткової угоди № 2 від 23.11.2018, встановлені наступні терміни виконання робіт та поставки устаткування:

Проектні роботи - до 31.12.2017;

Поставка устаткування - до 28.02.2018;

Будівельно-монтажні роботи - до 31.03.2018;

Пусконалагоджувальні роботи - до 31.03.2018.

Відповідно до п. 12.6. Договору в редакції додаткової угоди № 2 від 23.11.2018, даний Договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками і діє до повного виконання сторонами зобов`язань.

31.08.2017 листом вих. № 452 відповідач звернувся до позивача із проханням погодити встановлення чілеру перед вхідним сепаратором на вході в установку, посилаючись на необхідність покращення показників роботи, стабілізації роботи та суттєвого зменшення експлуатаційних затрат установки осушки газу для технічного переоснащення Копилівського ТДПУ. До вказаного листа Приватного акціонерного товариства "Спеціальзоване монтажне управління № 24" було долучено фрагмент технологічної схеми осушки газу.

04.09.2017 у відповідь на вказаний вище лист, позивач листом вих. №12-8894 повідомив відповідача про те, що з метою обговорення та подальшого впровадження технологічних рішень заплановано проведення технічної наради в Акціонерному товаристві "Укргазвидобування" про що відповідача буде додатково повідомлено.

16.11.2017 відбулася виробнича-технічна нарада для зміни технологічного рішення за результатами виробничої-технічної наради замовника та підрядника щодо виконання робіт по об`єкту: "Облаштування Копилівського ГКР. Установка осушки газу на Копилівській ТДПУ" (протокол від 16.11.2017) щодо розгляду питання зміни виробника обладнання та термінів виконання робіт, визначено відповідачу надати замовнику технологічну схему, розрахунок процесу адесорбації/десорбції, специфікацію основного технологічного обладнання, схему заповнення адсорберів та рекомендовано погодити розміщення відповідачем замовлення основного технологічного обладнання на виробничих потужностях без перегляду термінів виконання та вартості договору.

12.12.2017 Приватне акціонерне товариство "Спеціалізоване монтажне управління № 24" листом вих. № 630/12 звернулося до позивача про надання вихідних даних для виконання проектної документації "Облаштування Копилівського ГКР. Технічне переоснащення Копилівської ТДПУ блоком осушування газу".

Листом вих. 12-243 від 10.01.2018 у відповідь на зазначений лист відповідача вих. № 630/12 від 12.12.2017 позивач надав вихідні дані для розроблення проектно-кошторисної документації.

15.03.2018 позивач листом вих. № 12-2451 надав відповідачу зауваження щодо технологічної схеми за результатом проведеної експертизи фахівцями ГПУ "Полтавазазвидобування".

19.03.2018 відповідач листом вих. № 150 направив позивачу на погодження Генеральний план та Технологічну схему та відповіді на зауваження.

27.03.2018 позивач направив працівнику субпідрядної організації - Публічному акціонерному товариству "Інжинірингово-виробниче підприємство "Вніпітрансгаз", ОСОБА_1, на електронну пошту лист з проханням внесення змін до проектної технологічної схеми, яка вже пройшла експертизу в - Публічному акціонерному товариству "Укргазвидобування" посилаючись на проведені позивачем розрахунки.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.03.2018 між сторонами підписаний акт № 1 від 29.03.2018 за Договором.

Відповідно до акта № 1 від 29.03.2018, складеного на виконання умов Договору та підписаного з боку замовника ГПУ "Полтавагазвидобування", Установка осушки газу для Копилівського ГКР передана замовнику на відповідальне зберігання на центральний склад № 1 ГПУ "Полтавагазвидобування", у зв`язку із незадовільним станом під`їзної дороги та несприятливими погодними умовами, що унеможливлюють доставку установки на площадку Копилівського ТДПУ за адресою: с. Копили, Полтавський район, Полтавська область.

28.03.2018 між Публічним акціонерним товариством "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" та Приватним акціонерним товариством " Спеціалізоване монтажне управління № 24" був укладений договір відповідального зберігання, затверджений за № 436/18 від 02.04.2018 (т. 2, а.с. 23-28).

29.03.2018 між позивачем в особі ГПУ "Полтавагазвидобування" та відповідачем складений акт № 1 про прийняття на відповідальне зберігання матеріальних цінностей на центральний склад № 01 ГПУ "Полтавагазвидобування" (т. 2, а.с.77).

Згідно із вказаним актом позивач прийняв на відповідальне зберігання установку осушки газу для Копилівського ГКР.

Листом вих. № 12-4271 від 05.04.2018 позивач повідомив відповідача про погодження генерального плану розміщення проектного обладнання.

Відповідно до акта прийому передачі до Договору від 08.06.2018 відповідач передав замовнику (позивачу) проектну документацію (т.2, 107-108).

03.07.2018 між сторонами підписано акт про наявність виявлених недоліків по Договору (т. 2, а.с. 109-113).

13.09.2018 відповідно до акта № 2 про передачу з відповідального зберігання матеріальних цінностей з Центрального складу № 01 ГПУ "Полтавагазвидобування", Установка осушки газу для Копилівського ГКР 13 вересня 2019 року була повернута позивачем відповідачу із відповідального зберігання ( т. 1, а.с.33).

29.12.2018 установка осушки газу для Копилівського ГКР була змонтована відповідачем на Об`єкті, що підтверджується актом приймання передачі змонтованого устаткування від 29.12.2018.

18.02.2019 листом № 18/02-06 від 18.02.2019 відповідач звернувся до експертної організації з проханням повідомити про можливість проведення експертизи проектно-кошторисної документації без зміни позивачем Завдання на проектування ( т. 2, а.с. 75).

Листом № 156/07-19 від 25.02.2019 Державне підприємство "Карпатський ЕТЦ" повідомило відповідача, що проведення експертизи проектної документації можливе тільки за умови відповідності проектних рішень та Технологічної схеми Завданню на проектування і, що для проведення державної експертизи необхідно узгодження із замовником змін до Завдання на проектування

Про внесення позивачем змін до технологічної схеми зазначено у листі Публічного акціонерного товариства "Інжинірингово-виробниче підприємство "Вніпітрансгаз" вих. К-21-280 від 03.05.2019.

14.03.2019 позивач листом вих. ПГВ004.1.10-3166 направив відповідачу підписану та затверджену технологічної схему.

26.12.2018 позивач звернувся до відповідача із претензією (вимога про виконання зобов`язання) вих. № 004.1.23.1-16529 про сплату штрафних санкцій за порушення договірних зобов`язань по виконанню проектно-вишукувальних робіт в сумі 56 200,00 грн та поставки устаткування в сумі 5 824 468,05 грн (т. 1, а.с. 70).

Однак, відповідач штрафні санкції не сплатив.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши думку представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню з наступних підстав.

Як вже зазначалось вище, позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до відповідача про стягнення штрафних санкцій.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору щодо строків виконання проектно-вишукувальних робіт та поставки устаткування.

У зв`язку з порушенням відповідачем договірних зобов`язань по виконанню проектно-вишукувальних робіт у визначений строк, позивачем нараховані штрафні санкції в сумі 56 200,00 грн, з яких: пеня у сумі 36 200,00 грн (нарахована за період з 01.01.2018 по 30.06.2018) та 10% штрафу в сумі 20 000,00 грн на підставі п. 8.3. Договору

Також, у зв`язку з невиконанням відповідачем договірних зобов`язань з поставки устаткування у визначений строк, позивачем нараховані штрафні санкції в сумі 5 632 151,58 грн, з яких: пеня у сумі 4 007 797,94 грн (нарахована за період з 01.03.2018 по 31.08.2018) та 7% штрафу в сумі 1 624 353,64 грн, відповідно до п. 8.2. Договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України (п. 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Згідно із ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України).

За змістом положень ст.ст. 626, 627, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями ст. 629 Цивільного кодексу України встановлено обов`язковість договору для виконання сторонами.

Судом встановлено, що за своїм змістом та правовою природою укладений між сторонам Договір є змішаним договором, який поєднує умови договорів підряду та поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товари у власність покупця для виконання його підприємницької діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України)

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ст. 837 Цивільного кодексу України).

Із аналізу зазначеної статті вбачається, що сторонами договору підряду є замовник та підрядник.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Як вже зазначалось вище, 26.07.2017 між Публічним акціонерним товариством "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування", як замовником (позивачем) та Приватним акціонерним товариством "Спеціалізоване монтажне управління № 24" , як підрядником (відповідачем) був укладений Договір.

За змістом умов Договору, Завданням на проектування, відповідач зобов`язався виконати проектно-вишукувальні роботи, розробити та погодити в державній експертній організації відповідно до чинного законодавства розроблену проектно-кошторисну документацію, отримати позитивний висновок (письмовий звіт), побудувати та укомплектувати необхідним устаткуванням за завданням позивача відповідно до проектно-кошторисної документації, умов цього договору та здати у встановлений строк об`єкт: "Облаштування Копилівського ГКР. Технічне переоснащення Копилівської ТДПУ блоком осушування газу. Роботи під ключ".

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (ч. 1 ст. 846 Цивільного кодексу України).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ст. 890 Цивільного кодексу України підрядник зобов`язаний, зокрема, виконувати роботи відповідно до вихідних даних для проведення проектування та згідно з договором; погоджувати готову проектно-кошторисну документацію із замовником, а в разі необхідності - також з уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування; передати замовникові готову проектно-кошторисну документацію та результати пошукових робіт.

Додатком № 1 до Договору сторонами були затверджені Завдання на проектування та додатком № 2 до договору - Технічні вимоги, на підставі яких підрядник зобов`язався виконати умови договору.

Сторонами відповідно до Графіка виконання проектних та будівельно-монтажних робіт (Додаток № 3) до Договору в редакції Додаткової угоди № 2 від 23.11.2018, погоджено, що строк виконання проектних робіт до 31.12.2017.

В пункті 18 Завдання на проектування "Облаштування Копилівського ГКР. Установка осушки газу на Копилівській ТДПУ" (додаток №1 до Договору) визначено, що відповідач має погодити з замовником генеральний план, технологічну схему, розміщення обладнання (планування території), точки підключення до існуючої комунікації.

Так, умовами Договору (пп. 4.2.3. п. 4.2., п 5.3.) та Завданням на проектування сторони погодили, що відповідач зобов`язаний погодити із позивачем генеральний план, технологічну схему; передати позивачу на погодження проектну кошторисну документацію; у разі відсутності зауважень зі сторони позивача до проектно-кошторисної документації - передати на експертизу до експертної організації та забезпечити отримання позитивного висновку (звіту) щодо виготовленої проектно-кошторисної документації; після отримання позитивного письмового звіту експертної організації проектно-кошторисна документація підлягає передачі позивачу у повному обсязі.

Так, позивачем в підтвердження прострочення відповідачем строків виконання проектних робіт надано до матеріалів справи акт від 08.06.2018 прийому-передачі за Договором, згідно із яким відповідачем передано позивачу проектну документацію в повному об`ємі.

Натомість, відповідач стверджує, що виконання проектних робіт відповідачем не завершено, посилаючись на те, що позивачем в односторонньому порядку було змінено технологічну схему без додержання визначеної Договором процедури, у зв`язку із чим, відповідач позбавлений можливості виконати проекту документацію та передати її позивачу у строки встановлені Договором.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що п. 8.3. Договору сторони погодили, що у разі порушення з вини підрядника строків виконання робіт (етапів робіт) відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 0,1 % від вартості прострочених робіт, за кожний день прострочення. У випадку коли така прострочка триває більше 30-ти днів, підрядник сплачує замовнику додатково штраф у розмірі 10% від вартості робіт (етапів робіт), з яких допущено прострочення виконання.

За правилами ч. ч. 2, 3 ст. 883 Цивільного кодексу України за невиконання або неналежне виконання обов`язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі. Суми неустойки (пені), сплачені підрядником за порушення строків виконання окремих робіт, повертаються підрядникові у разі закінчення всіх робіт до встановленого договором граничного терміну.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин згідно ст.ст. 193 Господарського кодексу України, 525, 526 Цивільного кодексу України повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу положень ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України).

Порушенням зобов`язання на підставі ст. 610 Цивільного кодексу України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ст. 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

За змістом ч. 2, ч. 3 ст. 6 та ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, суб`єкти господарських відносин при укладенні договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом встановлення окремого виду відповідальності (договірної санкції) за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов`язань.

З огляду на вищенаведені положення законодавства, сторони, керуючись принципом свободи договору за взаємною згодою визначили вид штрафних санкцій та їх розмір за порушення не грошового зобов`язання - порушення строків постачання продукції.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою ст. 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У даному випадку, одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за Договором, штрафу та пені не суперечить приписам ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Як неодноразово наголошував Верховний Суд України та Верховний Суд, можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачена ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, а одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить приписам ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Зокрема, такий висновок викладено у постановах Верховного Суду України від 27.04.2012 у справі № 3-24гс12, від 09.04.2012 у справі № 3-88гс11, та у постанові Верховного Суду від 17.05.2018 у справі № 910/6046/16.

Як вже зазначалось вище та свідчать матеріали справи, що 31.08.2017 листом вих. № 452 від 31.08.2017 відповідач звернувся до позивача із проханням погодити встановлення чілеру перед вхідним сепаратором на вході в установку, посилаючись на необхідність покращення показників роботи, стабілізації роботи та суттєвого зменшення експлуатаційних затрат установки осушки газу для технічного переоснащення Копилівського ТДПУ. До вказаного листа відповідачем було долучено фрагмент технологічної схеми осушки газу.

04.09.2017 у відповідь на вказаний вище лист, позивач листом вих. №12-8894 від 04.09.2017 повідомив відповідача про те, що з метою обговорення та подальшого впровадження технологічних рішень заплановано проведення технічної наради в Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" про що відповідача буде додатково повідомлено.

16.11.2017 відбулася виробнича-технічна нарада для зміни технологічного рішення за результатами виробничої-технічної наради замовника та підрядника щодо виконання робіт по об`єкту: "Облаштування Копилівського ГКР. Установка осушки газу на Копилівській ТДПУ" (протокол від 16.11.2017) щодо розгляду питання зміни виробника обладнання та термінів виконання робіт, визначено відповідачу надати замовнику технологічну схему, розрахунок процесу адесорбації/десорбції, специфікацію основного технологічного обладнання, схему заповнення адсорберів та рекомендовано погодити розміщення відповідачем замовлення основного технологічного обладнання на виробничих потужностях без перегляду термінів виконання та вартості договору.

Листом від вих. № 630/12 від 12.12.2017 відповідач звернувся до позивача про надання вихідних даних для виконання проектної документації "Облаштування Копилівського ГКР. Технічне переоснащення Копилівської ТДПУ блоком осушування газу".

Листом вих. 12-243 від 10.01.2018 у відповідь на зазначений лист відповідача вих. №630/12 від 12.12.2017 позивач надав вихідні дані для розроблення проектно-кошторисної документації.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт того, що вихідні дані для розроблення проектної документації були надані позивачем фактично вже після погодженого сторонами строку виконання проектних робіт.

Разом з тим, умови Договору не встановлюють для відповідача обов`язку звертатись до позивача із запитом про надання вихідних даних.

Як вбачається з матеріалів справи, листом вих. №12-2451 від 15.03.2018 позивач надав відповідачу зауваження щодо технологічної схеми за результатом проведеної експертизи фахівцями ГПУ "Полтавазвидобування".

Листом вих. №150 від 19.03.2018 відповідач направив відповідачу на погодження Генеральний план та Технологічну схему та відповіді на зауваження.

Листом вих. №12-4271 від 05.04.2018 позивач повідомив відповідача про погодження генерального плану розміщення проектного обладнання. Відомостей про погодження позивачем Технологічної схеми зазначений лист не містить.

27.03.2018 позивач направив працівнику субпідрядної організації - Публічному акціонерному товариству "Інжинірингово-виробниче підприємство "Вніпітрансгаз", ОСОБА_1, на електронну пошту лист з проханням внесення змін до проектної технологічної схеми, яка вже пройшла експертизу в ПАТ "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" посилаючись на проведені позивачем розрахунки.

Про внесення позивачем змін до технологічної схеми зазначено у листі ПАТ "Інжинірингово-виробниче підприємство "ВНІПІТРАНСГАЗ" вих. К-21-280 від 03.05.2019.

Внесення змін до технологічної схеми підтверджується і самим позивачем у своїх заявах по суті справи.

Відповідно до наявного в матеріалах справи листа вих. ПГВ004.1.10-3166 від 14.03.2019 позивачем здійснено направлення відповідачу підписаної та затвердженої з боку позивача технологічної схеми лише 14.03.2019.

Наведені вище обставини підтверджують, що позивачем було здійснено односторонню зміну технологічної схеми. Затверджена та підписана з боку позивача технологічна схема направлена відповідачу лише 14.03.2019 згідно із листом вих. ПГВ004.1.10-3166 від 14.03.2019.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відтак, суд апеляційної інстанції дослідивши надані сторонами в матеріали справи докази встановив, що під час виконання сторонами Договору позивачем було допущено зволікання щодо погодження змін до технологічної схеми, проведення виробничо-технічної наради, надання вихідних даних для виконання проектної документації після погодженого сторонами строку виконання проектних робіт, а також здійснено односторонню зміну технологічної схеми, що у своїй сукупності призвело до прострочення виконання проектних робіт у визначений Договором строк.

Положеннями ч. 4 ст. 612 Цивільного кодексу України передбачено, що прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 613 Цивільного кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Загальним наслідком прострочення кредитора є зменшення відповідальності боржника за невиконання зобов`язання (ст. 616 Цивільного кодексу України). Тобто, в такому випадку боржник не буде вважатися таким, що прострочив, та не буде нести за це відповідальність до моменту вчинення кредитором передбачених договором, законодавством або звичаями ділового обороту необхідних дій (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Встановленими вище обставинами підтверджено, що позивач тривалий час не узгоджував зміни до технологічної схеми, що були запропоновані відповідачем, не проводив виробничо-технічної наради, не надавав вихідних даних для виконання проектної документації, а також під час виконання сторонами Договору змінив в односторонньому прядку технологічну схему.

Окрім того, згідно із ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Водночас, відповідач на виконання взятих на себе зобов`язань завчасно звертався до позивача із пропозицією внести зміни у технологічну схему для покращення показників роботи установки осушки газу для технічного переоснащення Копилівського ТДПУ, направляв позивачу запит щодо надання вихідних даних для розроблення проектно-кошторисної.

Отже, враховуючи приписи ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, положення п. 8.3. Договору, а саме, можливість покладення на підрядника штрафних санкцій (0,1% пені та 10% штрафу) виключно за наявності вини підрядника за порушення ним строків виконання робіт, та встановивши відсутність вини відповідача щодо строків виконання проектно-вишукувальних робіт за Договором, оскільки порушення підрядником строків виконання таких робіт було спричинено поведінкою замовника, неналежним виконання позивачем своїх обов`язків за Договором, суд першої інстанції, з яким погоджується суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача 36 200,00 грн пені (нарахована за період з 01.01.2018 по 30.06.2018) та 20 000,00 грн 10% штрафу, заявлених позивачем на підставі того, що відповідачем порушено зобов`язання за Договором в частині строку виконання проектно-вишукувальних робіт.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника про те, що сторони у Договорі визначили альтернативну можливість вирішення питань в робочому порядку, зокрема, щодо зміни технологічних рішень (шляхом листування, телефонних переговорів) так і у вигляді проведення робочих нарад, оскільки матеріали справи не містять ні доказів звернення позивача до відповідача з листами про зміну технологічної схеми, ні протоколу проведення робочих нарад, якими оформлено відповідні зміни до технологічної схеми.

Посилання скаржника на п. 4.3.4. Договору, відповідно до якого замовник (позивач) має право вносити у проектно-кошторисну документацію зміни у встановленому законодавством та договором порядку та строки судом апеляційної інстанції також відхиляються як необґрунтовані, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, позивач в односторонньому порядку змінив технологічну схему, тобто, позивач вніс відповідні зміни не у встановленому Договором порядку.

Інші твердження скаржника щодо порушення відповідачем строків виконання проектно-вишукувальних робіт за Договором спростовуються встановленими обставинами та відповідними висновками.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача штрафних санкцій в сумі 5 632 151,58 грн, з яких: пеня у сумі 4 007 797,94 грн (нарахована за період з 01.03.2018 по 31.08.2018) та 7% штрафу в сумі 1 624 353,64 грн, нарахованих позивачем у зв`язку з невиконанням відповідачем договірних зобов`язань з поставки устаткування у визначений Договором строк, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Пунктом 8.2. Договору сторони погодили, що за порушення строків поставки устаткування з вини відповідача, останній сплачує позивачу пеню у розмірі 0,1% від суми простроченої поставки, за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня. У випадку коли така прострочка тривала більше 30-ти днів відповідач сплачує позивачу додатково штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого устаткування.

Так, відповідно до Графіка виконання проектних та будівельно-монтажних робіт (Додаток № 3) до договору в редакції Додаткової угоди № 2 від 23.11.2018, сторонами погоджено, що строк поставки устаткування - до 28.02.2018.

В обґрунтування прострочення відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором позивач посилається на те, що поставка обладнання відбулась 29.12.2018, що підтверджується актом приймання-передачі змонтованого устаткування.

Відповідач, в свою чергу, стверджує, що поставка устаткування здійснена відповідачем 29.03.2018 в підтвердження чого відповідач надав суду акт №1 від 29.03.2018 за договором №912/17 від 26.07.2017.

За змістом умов Договору, відповідач взяв на себе зобов`язання побудувати та укомплектувати необхідним устаткуванням за завданням позивача відповідно до проектно-кошторисної документації, умов Договору та здати у встановлений строк об`єкт.

Сторонами погоджено, що строк поставки устаткування - до 28.02.2018. Також, сторонами встановлено строк будівельно-монтажних робіт - до 31.03.2018 та пусконалагоджувальних робіт - до 31.03.2018.

Відповідно до умов Договору устаткуванням для будівництва об`єкту є Установка осушки газу для Копилівського ГКР.

Пунктом 3.5. Договору передбачено, що устаткування поставляється відповідачем комплектно на об`єкт "Облаштування Копилівського ГКР. Технічне переоснащення Копилівської ТДПУ блоком осушування газу. Роботи під ключ" в строки згідно з графіком поставки.

Право власності на устаткування переходить від підрядника до замовника після підписання ними акту приймання-передачі змонтованого устаткування.

Передача устаткування замовнику здійснюється на підставі акту приймання - передачі змонтованого устаткування.

Згідно із п. 3.7. Договору устаткування повинно бути допущено до використання, згідно із законодавством України.

За змістом пункту 5.3. Договору, приймання устаткування здійснюється за актами прийому-передачі змонтованого обладнання.

Згідно із п. 5.11. договору приймання устаткування по кількості та якості проводиться відповідно до:

Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 №П-6;

Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 №П-7;

Сертифікату якості або паспорту заводу-виробника;

Діючих наказів та розпоряджень ПАТ "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" та ГПУ "ПОЛТАВАГАЗВИДОБУВАННЯ" стосовно отримання товарно-матеріальних цінностей.

За змістом умов Договору сторони не погодили яким саме первинним документом фіксується факт поставки установки.

Пунктом 12 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 №П-6, застосування якої сторонами погоджено у договорі, визначено, що приймання продукції за кількістю здійснюється по транспортним і супровідним документам (рахункові-фактурі, специфікації, описові, пакувальним ярликам і ін.) відправника (виготовлювача). Відсутність зазначених супровідних документів або деяких з них не припиняє приймання продукції. У цьому випадку складається акт про фактичну наявність продукції, що надійшла, і в акті вказується, які документи відсутні.

З аналізу положень Договору вбачається, що акт приймання - передачі змонтованого устаткування фактично підтверджує факт приймання-передачі вже змонтованого обладнання на об`єкті будівництва та підтверджує виконання підрядником будівельно-монтажних робіт.

Однак, як зазначалось вище, у п. 8.2. Договору, на який посилається позивач в обґрунтування позову, сторонами не передбачено настання для відповідача відповідальності у вигляді пені та штрафу за порушення строків передачі змонтованого устаткування.

Вказаним пунктом передбачено настання для відповідача відповідальності у вигляді пені та штрафу за порушення строків саме поставки устаткування.

Тобто, дослідженню підлягають обставини вчасного/несвоєчасного постачання відповідного устаткування у строк до 28.02.2018, а не обставини вчасного/несвоєчасного постачання відповідного устаткування у певний строк з одночасним його монтуванням.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.03.2018 між сторонами підписаний акт №1 від 29.03.2018 за Договором.

Згідно із актом № 1 від 29.03.2018, складеного на виконання умов Договору та підписаного з боку замовника ГПУ "ПОЛТАВАГАЗВИДОБУВАННЯ", Установка осушки газу для Копилівського ГКР передана замовнику на відповідальне зберігання на центральний склад № 1 ГПУ "ПОЛТАВАГАЗВИДОБУВАННЯ", у зв`язку із незадовільним станом під`їзної дороги та несприятливими погодними умовами, що унеможливлюють доставку установки на площадку Копилівського ТДПУ за адресою: с. Копили, Полтавський район, Полтавська область.

28.03.2018 між Публічним акціонерним товариством "УКРГАЗВИДОБУВАННЯ" в особі філії Газопромислового управління "ПОЛТАВАГАЗВИДОБУВАННЯ" та Приватним акціонерним товариством "СПЕЦІАЛІЗОВАНЕ МОНТАЖНЕ УПРАВЛІННЯ № 24" укладений договір відповідального зберігання.

29.03.2018 між позивачем в особі ГПУ "ПОЛТАВАГАЗВИДОБУВАННЯ" та відповідачем складений акт №1 про прийняття на відповідальне зберігання матеріальних цінностей на центральний склад №01 ГПУ "ПОЛТАВАГАЗВИДОБУВАННЯ". Згідно із вказаним актом позивач прийняв на відповідальне зберігання Установку осушки газу для Копилівського ГКР.

13.09.2018 відповідно до акта №2 від 13.09.2018 про передачу з відповідального зберігання матеріальних цінностей з Центрального складу №01 ГПУ "ПОЛТАВАГАЗВИДОБУВАННЯ", установка осушки газу для Копилівського ГКР 13.09.2018 була повернута позивачем відповідачу із відповідального зберігання.

29.12.2018 Установка осушки газу для Копилівського ГКР була змонтована відповідачем на Об`єкті, що підтверджується актом приймання передачі змонтованого устаткування від 29.12.2018, а також актами приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2018 року, актами вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт (форма КБ-2в) до актів приймання виконаних будівельних робіт, довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2018.

Із вказаних доказів, вбачається те, що фактично постачання устаткування за Договором відбулось 29.03.2018, оскільки акт №1 від 29.03.2018 складений на виконання умов Договору, у зазначеному акті відсутні відомості про неналежне постачання устаткування, відсутні будь-які заперечення щодо якості та комплектності устаткування, у даному акті зафіксовано неможливість здійснити доставку установки безпосередньо на місцезнаходження Об`єкту з причин, що не залежали від відповідача.

При цьому, судом апеляційної інстанції враховано те, що згідно із актом здачі-прийняття будівельного майданчика позивач передав відповідачу будівельний майданчик лише 03.07.2018, з що також унеможливило постачання устаткування безпосередньо на об`єкт позивача.

Подальша ж передача позивачем відповідачу Устаткування осушки газу для Копилівського ГКР за актом №2 від 13.09.2018 про передачу з відповідального зберігання матеріальних цінностей, свідчить про виконання відповідачем інших зобов`язань за Договором, а саме, монтування відповідного устаткування.

Таким чином, оскільки умовами Договору (п. 8.2.) сторони визначили відповідальність відповідача саме за поставку устаткування (без визначення умови про його монтування) та враховуючи, що строк постачання устаткування було порушено відповідачем, оскільки постачання Устаткування осушки газу для Копилівського ГКР відбулось 29.03.2018, суд першої інстанції, з яким погоджується суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення 603 967,11 грн пені на підставі п. 8.2. Договору за період з 01.03.2018 по 28.03.2018 (в межах визначеного позивачем періоду та ставки нарахування).

Також судом обґрунтовано відмолено у задоволенні вимог про стягнення 1 624 353,64 грн 7% штрафу на підставі п. 8.2. Договору, оскільки прострочка виконання відповідачем обов`язку з поставки устаткування не тривала більше 30-ти днів.

Суд апеляційної інстанції відхиляє аргументи скаржника про те, що відповідач не міг 28.03.2018 здійснити поставку устаткування, оскільки не мав у наявності всіх необхідних документів для устаткування, а саме - дозволу Держпраці на використання обладнання тощо, оскільки, вказаний дозвіл потрібен для використання обладнання, тобто, для підтвердження можливості використовувати змонтоване обладнання, однак, як зазначалось вище, позивач звертаючись з даним позов обґрунтовува вимоги, зокрема, з посиланням на п. 8.2. Договору, яким не передбачено відповідальності відповідача за порушення строків передачі змонтованого устаткування, а передбачено відповідальність у вигляді пені та штрафу за порушення строків саме поставки устаткування.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, викладених в оскаржуваному рішенні.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Так, скаржником до суду апеляційної інстанції було подано додаткові документи, а саме: лист Приватного акціонерного товариства "Спеціалізоване монтажне управління № 24" № 65 від 19.02.2019, лист філії ГПУ «Полтавагазвидобування» Акціонерного товариства «Укргазвидобування» № ПГВ004.1.23.2-7308 від 24.06.2019 та лист Компанії Technex Limited (Технекс Лімітед) № ТЕХ15082019-1 від 15.08.2019.

Однак, судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги додаткові документи, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою Господарського процесуального кодексу покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов`язаний самостійно з`ясовувати відповідні причини.

Частиною 1, 4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Якщо зі зміною предмета або підстав позову або поданням зустрічного позову змінилися обставини, що підлягають доказуванню, суд залежно від таких обставин встановлює строк подання додаткових доказів (ч. 7 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що підставою для прийняття апеляційною інстанцією додаткових доказів є докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від скаржника.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що додані позивачем до апеляційної скарги нові докази (лист Приватного акціонерного товариства "Спеціалізоване монтажне управління № 24" № 65 від 19.02.2019, лист філії ГПУ "Полтавагазвидобування" Акціонерного товариства "Укргазвидобування" № ПГВ004.1.23.2-7308 від 24.06.2019) існували на момент розгляду справи в суді першої інстанції та не були предметом розгляду під час постановлення оскаржуваного судового акта.

При цьому скаржник не був позбавлений можливості надати такі докази під час розгляду справи в суді першої інстанції, однак своїм правом не скористався.

Водночас, заявником апеляційної скарги не доведено належними та допустимими доказами під час апеляційного розгляду справи неможливість подання цих доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У свою чергу, прийняття судом апеляційної інстанції додаткових документів на стадії апеляційного провадження за відсутності визначених ст. 269 Господарського процесуального кодексу України підстав для їх прийняття фактично буде порушувати принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, оскільки відповідно до статті 124, пунктів 2, 3, 4 частини 2 статті 129 Конституції України, ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Поруч із цим, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України).

Вказана правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 913/479/18.

Стосовно наданого позивачем листа Компанії Technex Limited (Технекс Лімітед) № ТЕХ15082019-1 від 15.08.2019 суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вже зазначалось вище, згідно з приписами ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Господарський процесуальний кодекс України допускає випадки подачі на стадії апеляційного розгляду нових доказів для підтвердження обставин, на які посилається сторона. Однак неприйнятно, коли заявник апеляційної скарги просить долучити до апеляційної скарги докази, які отримано ним після вирішення справи судом першої інстанції.

У постанові Верховного Суду від 11.09.2019 року у справі № 922/393/18 викладена правова позиція щодо подання доказів до суду апеляційної інстанції. А саме встановлено, що апеляційним судом обґрунтовано відхилене клопотання позивача про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів через те, що цей доказ датований вже після прийняття рішення судом першої інстанції, тобто це доказ, який взагалі не існував на момент розгляду спору по суті судом першої інстанції.

Така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку ст. 269 Господарського кодексу України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже, системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.

Аналогічна правова позиція з цього питання викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 911/3250/16, від 06.02.2019 у справі № 916/3130/17, від 26.02.2019 у справі № 913/632/17 та від 06.03.2019 у справі № 916/4692/15.

Отже, подані позивачем нові докази не досліджуються судом апеляційної інстанції та не враховуються при перегляді рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Також судом апеляційної інстанції не приймаються додаткові докази відповідача, а саме витяг з висновку Державного підприємства «Житомирський експертно-технічний центр Держпраці» від 31.01.2020 № 18.05.00.0101.20.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи із фактичних обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до пункту 1 частині 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні статті 277 Господарського процесуального кодексу України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що рішення місцевого господарського суду прийняте з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та процесуального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2019 у справі № 910/2526/19, та, відповідно апеляційна скарга Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" Акціонерного товариства "Укргазвидобування" є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат

Судовий збір за подачу апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України покладається судом на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 267-271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" Акціонерного товариства "Укргазвидобування" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.08.2019 у справі № 910/2526/19 залишити без змін.

3. Матеріали справи повернути до Господарського суду міста Києва

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано - 15.05.2020.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді І.А. Іоннікова

К.В. Тарасенко