УХВАЛА

18 травня 2020 року

м. Київ

Справа № 910/10765/19

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Пількова К. М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"

на рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2019

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.03.2020 у справі

за позовом Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 29 441,42 грн,

ВСТАНОВИВ:

24.04.2020 Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (далі - ПАТ "ММК ім. Ілліча", Позивач) звернулося з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.03.2020 у цій справі.

Статтею 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено форму і зміст касаційної скарги.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

За положенням частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У касаційній скарзі ПАТ "ММК ім. Ілліча" зазначає, що суди попередніх інстанцій, ухвалюючи оскаржувані рішення, порушили норми матеріального права, зокрема, частину другу статті 294 Цивільного кодексу України, статтю 314 Господарського кодексу України, абзац 1 статті 110, статтю 115 Статуту залізниць України, чим, на думку скаржника, звільнили Акціонерне товариство "Українська залізниця" від відповідальності за завдані збитки лише за наявності сумніву в частині правильності здійснення розрахунків та за відсутності в матеріалах справи доказів відсутності вини відповідача.

В обґрунтування підстав для відкриття касаційного провадження у справі № 910/10765/19, яка є малозначною, скаржник зазначає, що на певному етапі розгляду справи висновку Верховного Суду у тій чи іншій справі може ще не бути, а суди апеляційних інстанцій можуть по-різному застосовувати правові норми, що ставить під сумнів єдність у питанні правозастосування, яке має фундаментальне значення. Як приклад різного тлумачення одних і тих самих норм матеріального права, внаслідок чого прийняті протилежні судові рішення у подібних правовідносинах, скаржник наводить постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.05.2019 у справі №910/17084/18 та від 23.03.2019 у справі № 910/10765/19.

Однак у касаційній скарзі ПАТ "ММК ім. Ілліча" не вказує конкретної норми права щодо питання застосування якої відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах та яке це має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, що свідчить про відсутність обґрунтування передбаченої (передбачених) підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга.

Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України.

Керуючись статтями 234, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.03.2020 у справі № 910/10765/19 залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення недоліків до 08.06.2020.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя К. М. Пільков