ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

22.05.2020 Справа №905/906/20 Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В. розглянув заяву Комунального підприємства "Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства", м.Маріуполь Донецької області, () до Фізичної особи-підприємця Іваницького Марата Валентиновича, м.Маріуполь Донецької області, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості у сумі 5396,13грн., що виникла внаслідок несплати Фізичною особою-підприємцем Іваницьким Маратом Валентиновичем рахунку за скид стоків з перевищенням встановлених допустимих концентрацій забруднювальних речовин,

без виклику сторін, -

ВСТАНОВИВ:

За приписом ст.147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатом розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до ст.148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч.ч.2, 3 ст.150 Господарського процесуального кодексу України у заяві про видачу судового наказу повинні бути зазначені, зокрема: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються (п.4); до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості (п.3), інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (п.4).

У заяві №346/1 від 13.05.2020 у межах справи №905/906/20 Комунальне підприємство "Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства", як на підставу своїх вимог посилається на: договір №3770 від 28.03.2019 про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення; акт відбору проб і результатів аналізів стічних вод підприємства від 24.10.2018, акти відбору стічних вод від 29.03.2019, 18.12.2019; розрахунки плати за скид понаднормових забруднень від 20.11.2018, 11.04.2019, 23.01.2020 згідно вказаних актів; рахунки від 20.11.2018, 11.04.2019 та 23.01.2020, направлення їх боржнику; Правила прийому стічних вод підприємств у систему міської каналізації міста Маріуполя, затверджені рішенням виконкому Маріупольської міської ради №465 від 22.10.2018.

Слід зазначити, що у доданих до заяви розрахунках плати за скид понаднормативних забруднень наведено порядок визначення розміру плати, проте заява не містить викладу обставин визначення показників прийнятих для кожного з таких розрахунків, також не надано акти №3770/1 від 23.08.2018, №3770/1 від 21.09.2018, №3770/1 від 19.10.2018, №3770/1 від 19.10.2018, №3770/1 від 15.11.2018, №3770/1 від 18.03.2019, №3770/1 від 17.10.2019, №3770/1 від 15.11.2019, №3770/1 від 15.11.2019, №3770/1 від 17.12.2019, №3770/1 від 21.01.2020, що зазначені та на які наявне посилання.

Як визначено у п.8.14 згаданих вище Правил, плата за скид стічних вод до системи централізованого водовідведення м.Маріуполя при порушенні вимог щодо якості і режиму їх скидання вноситься споживачем на розрахунковий рахунок виробника у порядку та в терміни, що передбачені договором.

Відповідно до пункту 4.8 договору №3770 від 28.03.2019 про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, заявник мав виставляти боржнику рахунки з розрахунком плати за скид понаднормових забруднень, після отримання якого (рахунку) у 5-ти денний строк здійснюється його оплата (п.4.6 договору).

До заяви означені рахунки або їх належним чином засвідчені копії на оплату заявлених вимог не додано.

Таким чином заявником порушена вимога п.4 ч.2, п.4 ч.3 ст.150 Господарського процесуального кодексу України.

Також, не підтверджено повноваження особи, підпис якої містить розрахунок плати за скид понаднормових забруднень від 20.11.2018, на отримання за Фізичну особу-підприємця Іваницького Марата Валентиновича таких документів.

Разом з цим, беручи до уваги встановлений п.12.1 договору №3770 від 28.03.2019 момент набрання ним чинності, а саме з дати його укладення (28.03.2019), поряд із періодом, за який нараховано плату за скид понаднормативних забруднень та суму якої заявлено до стягнення, обставини, як то виникнення всієї суми грошової заборгованості у розмірі 5396,13грн. за наведеним договором не підтверджуються.

Відповідно до ч.2 ст.12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Суд зазначає, що, за загальним правилом, при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті (п.7 ч.1 ст.155 ГПК України).

Водночас, підставою для відмови у видачі наказу є, зокрема, встановлення судом обставин, що з поданої заяви про видачу судового наказу не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги.

Такі підстави для відмови у видачі судового наказу свідчать про наявність у суду обов`язку здійснити певний аналіз обґрунтованості вимог заявника на предмет наявності/порушення його права, в тому числі щодо наявності прострочення виконання зобов`язання боржником (зокрема, з метою визначення періоду).

Однак, такі повноваження суду в межах наказного провадження є обмеженими, враховуючи функціональне призначення інституту наказного провадження та принцип пропорційності господарського судочинства (ст.15 Господарського процесуального кодексу України).

Так, у випадку встановлення судом обставин, які свідчать про необґрунтованість вимог заявника у певній частині, навіть щодо частини періоду нарахування в межах певного виду вимог, мають місце обставини, які свідчать про відсутність безспірності вимог, що є обов`язковою умовою наказного провадження, а отже суд повинен відмовити у видачі наказу з таких підстав.

При цьому, законом не передбачено обов`язку суду здійснювати перерахунок заявлених вимог та право суду видавати судовий наказ в частині заборгованості, заявленої в межах конкретного виду вимоги, так як у протилежному випадку суд буде здійснювати розгляд вимог у порядку, який притаманний для позовного провадження, що суперечить цільовому призначенню інституту наказного провадження.

З огляду на таке, із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу (п.8 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України).

Відтак, судом не встановлено підстав для видачі судового наказу в порядку р.ІІ Господарського процесуального кодексу України.

Одночасно, відповідно до п.1 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

За таких обставин заява №346/1 від 13.05.2020 про видачу судового наказу не підлягає задоволенню.

Керуючись п.п.1, 8 ч.1, ч.2 ст.152, ч.1 ст.153, ч.2 ст.154, ст.ст.234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» №346/1 від 13.05.2020 до Фізичної особи-підприємця Іваницького Марата Валентиновича за вимогою про стягнення заборгованості у сумі 5396,13грн., що виникла внаслідок несплати Фізичною особою-підприємцем Іваницьким Маратом Валентиновичем рахунку за скид стоків з перевищенням встановлених допустимих концентрацій забруднювальних речовин.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч.1 ст.153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 ГПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим Кодексом, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку Господарського процесуального кодексу України.

Звернути увагу сторін на п.4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України (зміни, внесені згідно із Законом №540-IX від 30.03.2020).

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Дата підписання ухвали 22.05.2020.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.В. Кротінова