ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"26" травня 2020 р. м. Київ Справа № 911/1077/20

Суддя А.Ю. Кошик, розглянувши матеріали заяви б/н б/д Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахокомплекс Губин» (43016, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Ковельська, 2, ) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Приватного підприємства «Белвет» (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. 2-га Інтернаціональна, 22, ) 66 343,45 грн. заборгованості

встановив:

До Господарського суду Київської області Товариством з обмеженою відповідальністю «Птахокомплекс Губин» подано заяву б/н б/д про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Приватного підприємства «Белвет» 66 343,45 грн. заборгованості за договором поставки № Ф-2-2/2182 від 17.05.2016 року.

За змістом ст.ст. 147, 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 148 цього Кодексу. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Статтею 148 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Згідно з ч. 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

За змістом ст. 90 Цивільного кодексу України юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму та назву. Юридична особа може мати крім повного найменування скорочене найменування.

Отже, у заяві про видачу судового наказу, яка подається до господарського суду, найменування сторони - юридичної особи має зазначатись повністю, в тому числі з розшифровкою її організаційно-правової форми, як складової частини повного найменування юридичної особи, а не її скорочена абревіатура.

У вступній частині заяви б/н б/д про видачу судового наказу заявником не зазначено повного найменування обох сторін, а саме: не зазначено розшифровки організаційно-правових форм в найменуванні як заявника, так і боржника.

Відтак, заявником не дотримано вимогу господарського процесуального законодавства щодо зазначення в заяві повного найменування заявника і боржника.

Крім того, за змістом заяви про видачу судового наказу, заявником заявлено вимоги до Приватного підприємства «Белвет» та зазначено його код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 26969534.

Однак, судом встановлено, що Приватне підприємство «Белвет» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за іншим кодом, відмінним від того, що зазначений в заяві про видачу судового наказу.

Таким чином, заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахокомплекс Губин» не відповідає вимогам до її форми і змісту, передбаченим п. 2 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України, що є підставою для відмови у видачі судового наказу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Крім того, суд доводить до відома заявника, що відповідно до ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст. 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Птахокомплекс Губин» про видачу судового наказу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 147, 148, 150, 152, 153, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

Ухвалив:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Птахокомплекс Губин» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Приватного підприємства «Белвет» 66 343,45 грн. заборгованості за договором поставки № Ф-2-2/2182 від 17.05.2016 року.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржена в строк та в порядку, передбаченому ст. ст. 256-257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик