ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2020м. ДніпроСправа № 904/1361/20

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м.Київ

до Комунального підприємства "ДНІПРОВОДОКАНАЛ" Дніпровської міської ради, м.Дніпро

про стягнення 4 956,07 грн.

Суддя Красота О.І.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду з позовом до Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради і просить суд стягнути 3 273,51 грн. - пені, 467,64 грн. - 3% річних, 1214,92 грн. - інфляційних витрат та судовий збір.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Відповідачем зобов`язань за Договором постачання природного газу №4722/1617-БО-4 від 14.09.2016р. в частині оплати поставленого газу.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.03.2020р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

08.04.2020 Відповідач подав відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує та в позові просить відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено зобов`язання кредитора сплатити саме суму боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, тоді як всю суму за отриманий природний газ Відповідач сплатив ще у січні 2017 року, що не заперечує і сам Позивач. Отже, починаючи з січня 2017 року жодного боргу за договором №4722/1617-БО-4 від 14.09.2016 перед НАК «Нафтогаз України» у КП «Дніпроводоканал» не обліковується.

Відповідач заявляє, що він не отримував вимогу Позивача щодо сплати йому інфляційних втрат, як і не отримував їх обґрунтованого розрахунку у відповідності до положень діючого законодавства, тому заявлені позовні вимоги є передчасними, адже строк добровільного виконання зобов`язання для Відповідача не настав.

Також Відповідач зазначає, що не підлягають задоволенню вимоги Позивача, щодо стягнення з Відповідача пені.

Спірні взаємовідносини виникли між сторонами в період з жовтня 2016р. по січень 2017р.

В той же час, відповідно до ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2013 у справі № 904/397/13-г про порушення провадження у справі про банкрутство КП «Дніпроводоканал» був введений мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.04.2018 затверджено мирову угоду від 06.04.2018 між Комунальним шємством «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради та Комунальним підприємством «Коменергосервіс» Дніпровської міської ради та припинено провадження у справі № 904/397/13-г про банкрутство Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради.

Починаючи з 14.01.2013 року по 19.04.2018 року Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради перебувало у процедурі банкрутства.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або Договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У зв`язку з тим, що нарахування пені жодним чином не пов`язано зі збільшенням сторонами строку позовної давності, а саму пеню було нараховано Позивачем саме у період дії відповідного мораторію, її нарахування є безпідставним та таким, що суперечить діючому законодавству, тому дані вимоги Позивача задоволенню не підлягають.

13.04.2020 Позивач подав відповідь на відзив, та зазначив, що внаслідок неналежного виконання Відповідачем своїх зобов`язань за Договором, Позивач заявив в позові вимогу до Відповідача, зокрема, щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат, в розмірі 467,64 грн. та 1 214,92 грн.

Направлення вимоги безпосередньо Відповідачу не є обов`язковим і Позивач має право звертатися з позовом до суду - суд, у такому разі, не має права відмовити Позивачу в розгляді справи.

Позивач вважає, що обґрунтовано нараховано та заявлено до стягнення з Відповідача 3% річних та інфляційні втрати за неналежне виконання грошового зобов`язання, відповідно до статті 625 ЦК України.

Дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів та не поширює свою дію на зобов`язання поточних кредиторів, в тому числі щодо нарахування неустойки (штрафів, пені), та інших санкцій за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань.

Оскільки мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов`язань, які виникли після введення мораторію, то і не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення.

Справа про банкрутство порушена ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.03.2013 у справі № 904/397/13-г, з одночасним введенням мораторію на задоволення вимог кредиторів.

При цьому, порушення строків виконання зобов`язання за Договором допущено Відповідачем у 2016 році.

Позивач зазначає, що Відповідач після введення мораторію продовжує на загальних підставах здійснювати господарську діяльність, надавати послуги, виконувати роботи, сплачувати податки та заробітну плату працівникам.

Отже, у спірних правовідносинах, в розумінні абзацу 8 статті 1 та частини 5 статті 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», Позивач є поточним кредитором, а тому дія мораторію, введеного ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2013 у справі № 904/397/13-г, на зобов`язання щодо нарахування та сплати пені не розповсюджується.

Відповідно до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

14.09.2016р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі-Позивач, Постачальник) та Комунальним підприємством "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради (далі-Відповідач, Споживач) укладено Договір №4722/1617-БО-4 постачання природного газу (далі-Договір) (а.с.16-24).

Відповідно до пункту 1.1. Договору, Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а Споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього Договору.

За умовами пункту 1.2. Договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями та іншими споживачами.

Пункт 2.1. Договору передбачає, що Постачальник передає Споживачу з 01 жовтня 2016р. по 31 березня 2017р. (включно) природний газ обсягом до 103,67 тис куб. метрів, в тому числі за місяцями (тис.куб.м.):

- жовтень в обсязі 7,36; листопад в обсязі 19,12; грудень в обсязі 19,80; ІV кв.2016р. 46,28

- січень в обсязі 19,77; лютий в обсязі 17,84; березень 19,78; І кв.2017р. 57,39.

Згідно з пунктом 3.1. Договору Постачальник передає Споживачеві у загальному потоці імпортований газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений ПАТ «НАК «Нафтогаз України» на митну територію України):

у пунктах приймання-передачі природного газу на газовимірювальних станціях, які перебувають на кордоні України, та/або в пунктах приймання-передачі природного газу з ПСГ в газотранспортну систему.

Право власності на природний газ переходить від Постачальника до Споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Відповідно до пункту 4.1. Договору, кількість природного газу, яка передається Споживачу, визначається за показами комерційних вузлів обліку природного газу Споживача відповідно до вимог, установлених Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2493.

За умовами пункту 5.2. Договору ціна за 1000 куб.м. природного газу за цим Договором становить 5635,00 грн., крім того податок на додану вартість (20%) 1127,00 грн. До сплати за 1000 куб.м. природного газу з податком на додану вартість 6762,00 грн.

Пунктом 5.4. Договору загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу.

Згідно з умовами пункту 6.1. Договору оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

В п.6.3. Договору, зокрема визначено, що за наявності заборгованості у Споживача за цим Договором, Постачальник зараховує кошти, що надійшли від Споживача, як погашення заборгованості за газ,поставлений в минулі періоди по цьому Договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості.

За змістом пункту 12.1. Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2016 року до 31 березня 2017р. (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

22.09.2016р. між сторонами укладено Додаткову угоду №1 (а.с.25), про внесення змін до п.5.2. Договору, виклавши в такій редакції: «Ціна за 1000 куб.м. природного газу за цим Договором з 01.10.2016р. становить 5916,00 грн., крім того податок на додану вартість (20%) 1183,20 грн. До сплати за 1000 куб.м. природного газу з податком на додану вартість 7099,20 грн.»

В подальшому між сторонами укладено Додаткову угоду №3 від 27.10.2016р. (а.с.26) про внесення змін до п.1.2. Договору, виклавши в наступній редакції: «Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями».

Також даною додатковою угодою внесено зміни до п.2.1. Договору: «Постачальник передає Споживачу з 01 жовтня 2016р. по 31 березня 2017р. природний газ обсягом до 26,885 тис куб. метрів, в тому числі за місяцями (тис.куб.м.):

- жовтень в обсязі 19,015; листопад в обсязі 3,870; грудень в обсязі 4,00; ІV кв.2016р. 26,885.

Крім того, внесено зміни до п.6.1. Договору «оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу».

22.11.2016р. між сторонами укладено Додаткову угоду №4 (а.с.30) виклавши п.5.2. Договору в наступній редакції: «Ціна за 1000 куб.м. природного газу за цим Договором з 01.12.2016р. становить 7148,00 грн., крім того податок на додану вартість (20%) 1429,60 грн. До сплати за 1000 куб.м. природного газу з податком на додану вартість 8577,60 грн.»

Додатковою угодою №5 від 16.01.2017р. (а.с.31) сторони домовилась про таке: Вважати договір №4722/1617-БО-4 від 14.09.2016р. таким, що припинив дію в частині передачі природного газу з 01.01.2017р.

На виконання умов Договору, Позивач передав у власність Відповідача жовтень-грудень 2016р. природний газ на загальну суму 194 178,16 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу (а.с.32-34).

Оплату за переданий газ Відповідач здійснював несвоєчасно, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема вимог п.6.1. Договору, що і є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення, господарський суд виходив з наступного.

Відповідно до частин першої, третьої статті 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Стаття 549 Цивільного кодексу України зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник має передати кредиторові у випадку порушення боржником зобов`язання.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Спеціальним законом, що регулює договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за невчасне виконання грошових зобов`язань, є Закон України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань від 22.11.1996 № 543/96, відповідно до статті 3 якого, розмір пені за порушення грошового зобов`язання розраховується із суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 8.2. Договору, у разі невиконання Споживачем п.6.1. та 6.6. цього Договору він зобов`язується оплатити Постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

27.10.2016р. між сторонами укладено Додаткову угоду №3 згідно якої сторони п.8.2. сторони виклали в наступній редакції: у разі прострочення Споживачем оплати згідно п.6.1. Договору, він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення».

У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання Позивачем нараховано Відповідачу пеню за період прострочення з 26.11.2016р. по 05.01.2017р. у сумі 3 273,51 грн.

Перевіривши правильність розрахунку пені, суд зазначає, що вказаний розрахунок Позивачем зроблено вірно, тому вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача пені у сумі 3 273,51 грн. є такими що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання Позивачем на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України нараховані 3% річних за загальний період прострочки з 27.12.2016р. по 05.01.2017р. у сумі 467,64 грн.

Суд, перевіривши наданий Позивачем розрахунок 3% річних, приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача 3% річних у розмірі 467,64 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також, Позивачем нараховано Відповідачу інфляційні витрати на суму 1 214,92 грн. за період з 01.12.2016р. по 31.12.2016р.

Суд, перевіривши правильність розрахунку інфляційних витрат за вказаний період приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача інфляційних витрат у розмірі 1 214,92 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Заперечення Відповідача судом не приймаються, оскільки направлення вимоги безпосередньо Відповідачу не є обов`язковим і Позивач має право звертатися з вимогами до суду що стягнення з Відповідача 3% річних та інфляційних витрат.

Позивачем обґрунтовано нараховано та заявлено до стягнення з Відповідача 3% річних та інфляційні втрати за неналежне виконання грошового зобов`язання, відповідно до статті 625 ЦК України.

Щодо стягнення пені суд зазначає, що згідно абзацу 8 статті 1 та частини 5 статті 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», Позивач є поточним кредитором, а тому дія мораторію, введеного ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2013 у справі № 904/397/13-г, на зобов`язання щодо нарахування та сплати пені не розповсюджується.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з стягненням з Відповідача на користь Позивача 3 273,51 грн. - пені, 467,64 грн. - 3% річних, 1214,92 грн. - інфляційних витрат.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на Відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 193, 230-232 Господарського Кодексу України, ст. ст. 525-526, 530, 549, 610-611, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства "ДНІПРОВОДОКАНАЛ" Дніпровської міської ради, (49101, м.Дніпро, вул.Троїцька, 21А, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" (01001, м.Київ, вул. Б.Хмельницького, буд.6, ідентифікаційний код 20077720) 3273,51 грн. - пені, 467,64 грн. - 3% річних, 1 214,92 грн. - інфляційних витрат та судовий збір у розмірі 2 102,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області в межах строку передбаченого п. 4 Розділу Х «Прикінцевих положень» Господарського процесуального кодексу України з дня його оголошення.

Суддя О.І. Красота

Повне рішення складено

21.05.2020р.