ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"13" травня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/2932/19

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

При секретарі судового засідання Кришталі Д.І.,

Розглядаючи справу №916/2932/19

за позовом: Білгород-Дністровської місцевої прокуратури (вул. Незалежності, 39, Білгород-Дністровський, Одеська область, 67700)

в інтересах держави в особі Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (вул. Бориса Грінченка, буд.1, м. Київ, 01001, )

в особі Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65107, )

до відповідача: Селянського (фермерського) господарства "Афанасій-М" (вул. Леніна, буд. 42, село Делень, Арцизький район, Одеська область, )

про стягнення 30632,08 грн.

Представники сторін:

Від прокуратури - Озерова О.Д.;

Від позивача - не з`явився;

Від відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури звернувся до господарського суду Одеської області в інтересах держави в особі Українського державного фонду підтримки фермерських господарств в особі Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств з позовом до Селянського (фермерського) господарства "Афанасій-М" про стягнення 49925,08 грн., з яких 19293,15 грн. - основний борг, 30631,93 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 07.10.2019 позовну заяву було повернуто без розгляду.

Постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 24.12.2019 ухвалу від 07.10.2019 скасовано та матеріали позовної заяви (за вх. №2997/19 від 03.10.2019р.) передано до Господарського суду Одеської області для продовження розгляду.

22.01.2020 від відповідача надійшли заперечення на позовну заяву (вх.№1493/20).

Ухвалою від 30.01.2020 відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 26.02.2020.

26.02.2020 підготовче засідання відкладено на 16.03.2020.

16.03.2020 протокольно продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів та визначено наступну дату судового засідання на 08.04.2020.

03.04.2020 від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі.

03.04.2020 від відповідача також надійшло клопотання про застосування строків позовної давності.

08.04.2020 від представника позивача надійшло клопотання (вх.№ 9012/20) про розгляд справи без участі представника Укрдержфонду підтримки фермерських господарств, зазначено, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

08.04.2020 представником позивача також подано клопотання (інформація) за вх.№9014/20, в якому зазначено, що фермерське господарство «Афанасій-М» повернуло залишок основного боргу по договору №22 від 17.10.2007 в розмірі 19293,00 грн. На підтвердження вказаного надано виписку за період з 10.10.2019 по 15.10.2019, з якої вбачається, що 10.10.2019 відповідачем сплачено 19293,00 грн.

08.04.2020 закрито підготовче засідання та призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 13.05.2020.

13.05.2020 закрито провадження у справі в частині стягнення 19293,00 грн., оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

В обґрунтування позову заступник керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури посилається на укладення договору від 17.10.2007 №22 про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству між Одеським відділенням Українського державного фонду підтримки фермерських господарств та Селянським (фермерським) господарством (СФГ) «Афанасій-М», відповідно до умов якого Укрдержфонд в особі Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств зобов`язується надати фінансову підтримку (допомогу) на поворотній основі Селянському (фермерському) господарству «Афанасій-М» в сумі 40000,00 грн., а селянське (фермерське) господарство зобов`язується використати її за цільовим призначенням і повернути фінансову підтримку (допомогу) у визначений даний договором термін. Договором було визначено, що фермерське господарство зобов`язане повернути кошти згідно зі встановленим графіком:

- До 20 листопада 2009 року - в сумі 10000,00 грн.;

- До 20 листопада 2010 року - в сумі 10000,00 грн.;

- До 20 листопада 2011 року - в сумі 10000,00 грн.;

- До 01 жовтня 2012 року - в сумі 10000,00 грн.

Вказує, що 25.10.2007 Одеське відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств перерахувало на рахунок відповідача 40000,00 грн. фінансової підтримки.

Зазначає, що станом на 19.04.2018 Селянським (фермерським) господарством було сплачено 20706,85 грн. та на даний час відповідачем проігноровано зобов`язання та заборгованість у сумі 19293,15 грн. не погашена.

Крім того, посилається на зобов`язання відповідача сплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежу.

Просить стягнути інфляційні втрати з урахуванням періоду прострочення з 01.10.2012 по 26.04.2019 у сумі 30631,93 грн.

У розрахунку також зазначає розмір пені у сумі 1450,95 грн.

Вказує, що 21.09.2015, 25.09.2017 та 19.04.2018 Одеське відділення направляло відповідачу претензії з вимогами повернути кошти, проте вказані претензії залишились без відповіді та задоволення.

Зазначає, що невиконання зобов`язань по Договору спричинило збитки державі, оскільки Український державний фонд підтримки фермерських господарств є бюджетною установою, яка виконує функції з реалізації державної політики щодо фінансової підтримки, становлення та розвитку фермерських господарств.

Позивачем подано клопотання про те, що Український державний фонд підтримки фермерських господарств в особі Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств підтримує позовні вимоги у повному обсязі.

Надано інформацію про оплату відповідачем 19293,00 грн.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач вказує, що на кінець 2012 року Фермерським господарством було перераховано 19293,00 грн, однак фермерському господарству в порушення п.3.4.2. Договору не було повідомлено про зміну реквізитів, а тому відповідачу не було відомо, що кошти не надійшли на рахунок.

Зазначає, що 24.04.2018 надійшла претензія від позивача, в якій було вказано реквізити до перерахування суми заборгованості, при цьому на зазначений рахунок сума перераховувалась, однак, рахунок виявився недійсним та кошти було повернуто.

У 2019 році відповідачеві став відомий рахунок, і заборгованість було погашено 10.10.2019.

Вважає розрахунок пені та індексу інфляції необґрунтованим, оскільки сума боргу мала бути розрахована на підставі зведеної таблиці індексів інфляції, розміщеної на сайті «Все про бухгалтерський облік 2012-2019» (vobu.com.ua).

Зазначає, що позовна заява є необґрунтованою, а провадження у справі підлягає закриттю, оскільки сума основного боргу повернута, а порушення строків сталося через недотримання п.3.4.2. договору (неповідомлення про зміну реквізитів), неповернення вчасно грошових коштів сталося неумисно, та фермерське господарство відповідно до Постанови КМУ від 07.02.2018 №106 «Про затвердження порядку використання коштів, передбачених в державному бюджеті для надання фінансової підтримки розвитку фермерських господарств» не отримало субсидію, яка могла складати за 2 роки 72000 грн.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Між Українським державним фондом підтримки фермерських господарств та Селянським (фермерським) господарством «Афанасій-М» було укладено договір про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству від 17.10.2007 року №22, за умовами якого Укрдержфонд в особі Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств зобов`язався надати фінансову підтримку (допомогу) на поворотній основі Селянському (фермерському) господарству « Афанасій -М» в сумі 40000,00грн., а фермерське господарство зобов`язалося використати її за цільовим призначенням і повернути фінансову підтримку у визначений даним договором строк.

У п.2 договору зазначено, що на підставі довідки №2, виданої згідно протоколу №2, відповідно до рішення комісії від 30.05.2007 року та Порядку використання коштів передбачених у державному бюджеті для надання підтримки фермерським господарствам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року №1102 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 №349), фінансова підтримка (допомога) на поворотній основі надається на капільне зрошення земель (меліорація).

Згідно з п. 3.1.2 договору Укрдержфонд в особі Одеського відділення має право вимагати від селянського (фермерського) господарства повернення фінансової підтримки (допомоги) на поворотній основі відповідно до графіка.

У відповідності до п.3.4.2 договору фермерське господарство зобов`язане провернути кошти фінансової підтримки (допомоги) на поворотній основі Одеському відділенню Укрдержфонду згідно з встановленим графіком:

до 20.11.2009 року в сумі 10000,00 грн.;

до 20.11.2010 року в сумі 10000,00 грн.;

до 20.11.2011 року в сумі 10000,00 грн.;

до 01.10.2012 року в сумі 10000,00 грн.

на спеціальний рахунок державного бюджету України: отримувач: ГУДКУ в Одеській області, банк ГУДКУ в Одеській області, МФО 828011, код ОКПО 23213460, р/р 0008. В разі зміни платіжних реквізитів для повернення фінансової допомоги фермерському господарству буде повідомлено додатково.

Кінцевий термін повернення заборгованості по фінансовій підтримці (допомозі) до 01.10.2012 року.

Пунктом 4.1 договору визначено, що договір про надання фінансової підтримки (допомоги) набирає чинності з дати його укладання та діє до часу погашення фермерським господарством (фінансової підтримки, пені).

На виконання умов договору позивач перерахував на рахунок відповідача 40000,00 грн. фінансової підтримки, що підтверджується платіжним дорученням №24 від 25.10.2007 (т.1 а.с.137).

Український державний фонд підтримки фермерських господарств в особі Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств звертався до Селянського (Фермерського) господарства «Афанасій-М» з претензією від 21.09.2015 року №015/224, в якій вимагав перерахувати на спеціальний рахунок Державного бюджету України суму 19293,15 грн. (т.1 а.с. 138).

Також Український державний фонд підтримки фермерських господарств в особі Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств звертався до Селянського (Фермерського) господарства «Афанасій-М» з претензією №015/168 (т.1 а.с. 139), в якій вимагав перерахувати на спеціальний рахунок Державного бюджету України суму 19293,15 грн. Вказану претензію було направлено відповідачеві 25.09.2017.

Після того, 19.04.2018 Український державний фонд підтримки фермерських господарств в особі Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств звертався до Селянського (Фермерського) господарства «Афанасій-М» з претензією за вих.№015/85 від 19.04.2018 (т.1 а.с.140), в якій вимагав перерахувати 19293,15 грн. Вказану претензію було направлено відповідачеві 24.04.2018.

У матеріалах справи знаходиться розрахунок повернення фінансової підтримки на поворотній основі по ФГ «Афанасій-М» за підписом головного бухгалтера Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств та Селянського (Фермерського) господарства «Афанасій-М» від 06.12.2019, відповідно до якого 10.10.2019 відбулось повернення фінпідтримки у розмірі 19293,00 грн. (т.1. а.с. 75).

08.04.2020 представником позивача також подано клопотання (інформацію) за вх.№9014/20, в якому зазначено, що фермерське господарство «Афанасій-М» повернуло залишок основного боргу по договору №22 від 17.10.2007 в розмірі 19293,00 грн. На підтвердження вказаного надано виписку за період з 10.10.2019 по 15.10.2019, з якої вбачається, що 10.10.2019 відповідачем сплачено 19293,00 грн.

У зв`язку із зазначеним судом закрито провадження у справі в частині стягнення 19293,00 грн.

Водночас, у позові заявлено до стягнення суму заборгованості у розмірі 19293,15 грн., при цьому належних доказів сплати відповідачем 0,15 грн. не надано.

У позові заявлено, та відповідачем у запереченнях визнано той факт, що Селянським (фермерським) господарством «Афанасій-М» на час подання позову було сплачено 20706,85 грн. заборгованості, а надалі сплачено 19293,00 грн.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про стягнення 0,15 грн. суми заборгованості з відповідача.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про фермерське господарство" (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) новоствореним фермерським господарствам у період становлення (перші три роки після його створення, а в трудонедостатніх населених пунктах - п`ять років) та фермерським господарствам з відокремленими садибами надається допомога за рахунок державного і місцевого бюджетів, у тому числі через Український державний фонд підтримки фермерських господарств.

Кабінет Міністрів України щорічно в проекті Державного бюджету України передбачає кошти на підтримку фермерських господарств.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування щорічно передбачають кошти в проектах місцевих бюджетів на підтримку фермерських господарств.

Кошти Державного бюджету України спрямовуються на меліорацію земель, у тому числі їх зрошення та осушення, а також на консервацію та рекультивацію малопродуктивних сільськогосподарських угідь, на придбання сільськогосподарської техніки (комбайнів, тракторів, автомашин, бульдозерів, сівалок тощо).

За рахунок місцевих бюджетів фермерським господарствам може надаватися допомога у будівництві об`єктів виробничого і невиробничого призначення, житла, проведенні заходів щодо землеустрою. Порядок використання коштів Державного бюджету України для надання підтримки новоствореним фермерським господарствам та фермерським господарствам з відокремленими садибами встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для надання підтримки фермерським господарствам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 №1102 (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що фінансова підтримка надається:

новоствореним фермерським господарствам у період становлення (перші три роки після їх державної реєстрації, а в трудонедостатніх населених пунктах - п`ять років) та фермерським господарствам з відокремленими садибами на безповоротній основі за бюджетною програмою "Фінансова підтримка фермерських господарств" і на конкурсних засадах на поворотній основі за бюджетною програмою "Надання кредитів фермерським господарствам";

іншим фермерським господарствам - лише на конкурсних засадах на поворотній основі за бюджетною програмою "Надання кредитів фермерським господарствам".

Як вище встановлено господарським судом, між сторонами у справі укладений договір №22 про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству від 17.10.2007, яким встановлено зобов`язання позивача надати відповідачу фінансову підтримку на суму 40000,00 грн. та зобов`язання відповідача повернути кошти фінансової підтримки відповідно до узгодженого сторонами графіку з кінцевим строком повернення 12.10.2012.

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу вимог ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 ГК України.

Між тим, як вище встановлено господарським судом, відповідач належним чином не виконав умови укладеного з позивачем договору та у встановлений договором строк не повернув позивачу позику у повному обсязі.

Посилання відповідача на те, що позивачем не було повідомлено належні реквізити для оплати боргу не спростовує наявність тривалого порушення строків сплати заборгованості, крім того, відповідачем не надано доказів сплати заборгованості на рахунок, вказаний у договорі, у відповідний строк.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У позові заявлено вимогу про стягнення інфляційні втрати з урахуванням періоду прострочення з 01.10.2012 по 26.04.2019 у сумі 30631,93 грн.

Інфляційні нарахування - це збільшення суми основного боргу в період прострочки виконання відповідачем його грошового зобов`язання з причини девальвації грошової одиниці України протягом місяця і визначається державою як середньомісячний індекс, який розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; сума, що внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

В період прострочки виконання боржником його грошового зобов`язання може мати місце як збільшення суми основного боргу (інфляція), так і зменшення суми основного боргу (дефляція) і для застосування до боржника судом цього виду виключної відповідальності, встановленої законом в зв`язку з неналежним виконанням грошового зобов`язання, необхідні умови існування у боржника простроченого грошового зобов`язання протягом місяця. Причому саме визначена сума боргу повинна не змінюватись протягом місяця. Якщо відповідачем здійснювались часткові оплати боргу, то застосовується відповідальність у вигляді інфляційних тільки до тієї суми боргу, що не була сплачена та існувала певний час протягом місяця.

Розрахунок індексу інфляції, згідно з яким розмір індексу інфляції за вищевказаний період становить 30631,93 грн., перевірений господарським судом та встановлено відповідність цього розрахунку обставинам справи щодо прострочення відповідача.

З огляду на викладене, вимоги прокурора щодо стягнення інфляційних втрат відповідно до вимог ст. 625 ЦК України є правомірними та підлягають задоволенню.

Водночас відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності щодо позовних вимог у даній справі.

Враховуючи правомірність позовних вимог, є підстави для розгляду заяви відповідача про застосування строків позовної давності.

У клопотанні відповідача від 03.04.2020 за вх.№8514/20 відповідач вказує, що правовідносини, на які посилається позивач, мали місце з листопада 2009 року по 01 жовтня 2012 року, а позовна заява подана у 2019 році, а тому строк позовної давності сплинув, у зв`язку з чим даний позов не може бути задоволений.

01.01.2011 набрав чинності Бюджетний кодекс України, відповідно до ст.50 якого у разі надання кредитів з бюджету у позичальників виникає заборгованість перед бюджетом. З моменту надання кредитів з бюджету на суму отриманих з бюджету коштів права кредитора та право вимагати від позичальників повернення таких кредитів до бюджету у повному обсязі переходять до держави (Автономної Республіки Крим, територіальної громади).

При цьому, абз.2 ч.1 ст. 50 Бюджетного кодексу України встановлено, що позовна давність на вимоги щодо погашення такої заборгованості не поширюється.

Згідно з п. 6 Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для надання підтримки фермерським господарствам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 року №1102 (в редакції на день надання фінансової підтримки відповідачу), фінансова підтримка на конкурсних засадах на поворотній основі надається у розмірі, що не перевищує 100 тис. гривень, із забезпеченням виконання зобов`язання щодо повернення бюджетних коштів: новоствореним фермерським господарствам та фермерським господарствам з відокремленими фермерськими садибами, фермерським господарствам, які провадять господарську діяльність та розташовані у гірських населених пунктах, на поліських територіях, - строком від трьох до п`яти років для виробництва, переробки і збуту виробленої продукції, провадження виробничої діяльності; іншим фермерським господарствам - строком до п`яти років для придбання техніки, обладнання, поновлення обігових коштів, виробництва та переробки сільськогосподарської продукції, будівництва та реконструкції виробничих і невиробничих приміщень, у тому числі житлових (загальною площею не більш як 125 кв. метрів), для закладення багаторічних насаджень, розвитку кредитної та обслуговуючої кооперації, у тому числі для сплати пайових внесків до пайових фондів сільськогосподарських обслуговуючих кооперативів, утворених фермерськими господарствами самостійно або разом з членами особистих селянських господарств, зрошення та меліорації земель.

Відповідно до п. п. 12, 13 зазначеного вище Порядку, фермерське господарство несе відповідальність згідно із законодавством за нецільове використання одержаних коштів та своєчасне і в повному обсязі повернення до державного бюджету коштів фінансової підтримки.

Кошти фінансової підтримки, наданої фермерським господарствам на конкурсних засадах на поворотній основі, повертаються згідно з укладеними відповідно до цього Порядку договорами на відповідні рахунки Фонду і його регіональних відділень, відкриті в територіальних органах Державного казначейства, і протягом двох робочих днів перераховуються до державного бюджету.

Враховуючи той факт, що фінансова підтримка (допомога) за умовами договору від надавалась фермерському господарству з бюджету, отже і заборгованість у відповідача виникає перед бюджетом.

Виходячи зі змісту ст.ст. 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

При цьому, як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з того самого моменту, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Отже, позовна давність - це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред`явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду.

Частинами 4, 5 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

У постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №916/2871/17 року міститься наступний висновок: у разі якщо на момент набрання чинності Бюджетним кодексом України визначений ст.257 ЦК України загальний строк позовної давності у спірних правовідносинах (щодо кожного чергового платежу) не сплив, то ч.2 ст.50 Бюджетного кодексу України поширює свою дію на спірні правовідносини і порушене відповідачем право позивача підлягає захисту в судовому порядку.

Позивачем заявлено до стягнення суму боргу у розмірі 19293,15 грн., яка включає два чергові платежі, строк сплати по яких встановлений відповідно до 20.11.2011 року в сумі 10000,00 грн. та до 01.10.2012 року в сумі 10000,00 грн., а також інфляційні втрати за вказаною сумою.

Виходячи з того, що строк позовної даності щодо кожного окремого платежу за укладеним між сторонами договором станом на 01.01.2011р. (дату набрання чинності Бюджетним кодексом України) не сплинув, то із застосуванням вимог ст.50 Бюджетного кодексу України, позовна давність на позовні вимоги у даній справі не поширюється.

Таким чином строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом не є пропущеним, що свідчить про відсутність підстав для застосування позовної давності згідно із заявою відповідача у справі.

Керуючись зазначеним вище, відповідно до ст.ст. 11, 256, 261, 267,509, 526, 625, 629 ЦК України, ст.ст. 193 ГК України, ст. 9 Закону України «Про фермерське господарство», ст.50 Бюджетного кодексу України, п.п. 2, 6, 12,13 Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для надання підтримки фермерським господарствам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 року №1102, ст.ст.46, 73, 74, 75, 77, 79, 86, 91, 98, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов заступника керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (вул. Бориса Грінченка, буд.1, м. Київ, 01001, ) в особі Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65107, ) до Селянського (фермерського) господарства "Афанасій-М" (вул. Леніна, буд. 42, село Делень, Арцизький район, Одеська область, ) про стягнення 30632,08 грн., - задовольнити.

2. Стягнути з Селянського (фермерського) господарства "Афанасій-М" (вул. Леніна, буд. 42, село Делень, Арцизький район, Одеська область, ) на користь Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (вул. Бориса Грінченка, буд.1, м. Київ, 01001, ) в особі Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65107, ) 0,15 грн. заборгованості, 30631,93 грн. інфляційних втрат.

3. Стягнути з Селянського (фермерського) господарства "Афанасій-М" (вул. Леніна, буд. 42, село Делень, Арцизький район, Одеська область, ) на користь прокуратури Одеської області (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3, , р/р UA0000564 в ДКСУ м. Київ) судовий збір у розмірі 1178,65 грн.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частина рішення проголошені в судовому засіданні 13.05.2020. Повний текст рішення складений та підписаний 15 травня 2020 р.

Відповідно до ч.4 розділу Х ГПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Р.В. Волков