ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2020 р. Справа№ 911/4306/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Сотнікова С.В.

Грека Б.М.

за участю секретаря судового засідання: Добродзій Є.В.

представники учасників провадження у справі в судове засідання не з`явились,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Люкс-Сервіс" на ухвалу господарського суду Київської області від 24.12.2019

у справі № 911/4306/16 (суддя Бацуца В. М.)

за заявою Приватного акціонерного товариства „Спільне Українсько-

Болгарське підприємство „Богдан"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Київської області від 24.12.2019 року у справі №911/4306/16 заяву ТОВ „Київська обласна енергопостачальна компанія" про визнання кредиторських поточних вимог задоволено, визнано поточні грошові вимоги ТОВ „Київська обласна енергопостачальна компанія" до боржника у наступному розмірі: 3 842, 00 грн. - 1 черга задоволення вимог кредиторів, 41 339,5 4 грн. - 4 черга задоволення вимог кредиторів.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ТОВ „Люкс-Сервіс" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Київської області від 24.12.2019 року у даній справі та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ТОВ „Київська обласна енергопостачальна компанія" про визнання кредиторських поточних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначену апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Сотніков С.В., Копитова О.С.

Ухвалою суду від 17.03.2020 року вищевказаною колегією суддів відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ „Люкс-Сервіс" на ухвалу господарського суду Київської області від 24.12.2019 року у справі №911/4306/16, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 23.04.2020 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

У поданому через відділ документального забезпечення суду відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ „Київська обласна енергопостачальна компанія" просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

У зв`язку із встановленням постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року на усій території України карантину з 12.03.2020 року до 24.04.2020 року, з урахуванням листа Ради суддів України від 16.03.2020 року №9рс-186/20, яким рекомендовано встановити особливий режим роботи судів України на зазначений період, ухвалою суду від 31.03.2020 року повідомлено учасників провадження у справі №911/4306/16, що судове засідання з розгляду апеляційної скарги ТОВ „Люкс-Сервіс" на ухвалу господарського суду Київської області від 24.12.2019 року у справі №911/4306/16, призначене на 23.04.2020 року, не відбудеться.

Ухвалою суду від 13.04.2020 року призначено розгляд справи №911/4306/16 на 30.04.2020 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

У зв`язку з перебуванням судді Копитової О.С. у відпустці, витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.04.2020 для розгляду справи №911/4306/16 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Сотніков С.В., Грек Б.М.

Ухвалою суду від 28.04.2020 року вищевказаною колегією суддів прийнято до провадження справу №911/4306/16 за апеляційною скаргою ТОВ „Люкс-Сервіс" на ухвалу господарського суду Київської області від 24.12.2019 року.

Ухвалою суду від 30.04.2020 року розгляд справи №911/4306/16 відкладено на 21.05.2020 року на підставі ст. 216 ГПК України.

До початку судового засідання через відділ документального забезпечення суду від представника скаржника надійшли письмові пояснення.

Представники скаржника та ТОВ „Київська обласна енергопостачальна компанія" в судове засідання 21.05.2020 року не з`явилися, подавши до його початку клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату з підстав встановлення на всій території України карантину.

Представники інших учасників провадження в судове засідання не з`явились, причини нявки суд не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У відповідності до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

При вирішенні клопотань про відкладення розгляду справи судом враховано, що явка представників учасників провадження у справі обов`язковою не визнавалась, а їх неявка в свою чергу не перешкоджає вирішенню спору.

При цьому, апеляційне провадження у даній справі було відкрито 17.03.2020 року, відтак у сторін було достатньо часу подати суду свої пояснення по суті спору. Судом враховано також подання ТОВ „Київська обласна енергопостачальна компанія" відзиву на апеляційну скаргу.

Крім того, суд бере до уваги позицію Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладену у постанові від 05.05.2020 року у справі №910/3880/19, про те, що саме по собі оголошення Кабінетом Міністрів України карантину не зупиняє роботи судів.

Таким чином, оскільки судова система має забезпечувати дотримання права на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, задля надання можливості учасникам справи скористатись своїми процесуальними правами, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, зважаючи на те, що відкладення є правом суду, а не обов`язком, беручи до уваги той факт, що розгляд справи вже відкладався за клопотанням ТОВ „Київська обласна енергопостачальна компанія", а у справі міститься клопотання апелянта про розгляд справи без його участі, з метою розгляду справи у розумні строки та недопущення безпідставного затягування такого розгляду, розглянувши заявлені клопотання про відкладення розгляду справи, судова колегія дійшла висновку, що вказані клопотання не підлягають задоволенню та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами у відсутність представників осіб, які не з`явились.

21.05.2020 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги ТОВ „Люкс-Сервіс" слід відмовити, а ухвалу господарського суду Київської області від 24.12.2019 року у справі № 911/4306/16 - залишити без змін, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закону про банкрутство).

Разом з тим, судова колегія зазначає, що 21.04.2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 року №2597-VIII, який введено в дію 21.10.2019 року, відтак в даному випадку застосуванню підлягають положення Кодексу України з процедур банкрутства.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні господарського суду Київської області перебуває справа №911/4306/16 про банкрутство ПрАТ „Спільне Українсько-Болгарське підприємство „Богдан", порушеної за заявою боржника на підставі ст. 11 Закону про банкрутство.

Постановою господарського суду Київської області від 27.12.2018 року боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Григоренко О.М.

05.09.2019 року ТОВ „Київська обласна енергопостачальна компанія" звернулось до суду із заявою з вимогами до боржника, у якій просить суд визнати поточні грошові вимоги до ПрАТ „Спільне Українсько-Болгарське підприємство „Богдан" в сумі 41 339,54 грн. за період з 01.01.2019 року по 31.07.2019 року за договором постачання електричної енергії та включити поточні грошові вимоги до реєстру вимог кредиторів і включити сплачений судовий збір до реєстру вимог кредиторів.

В обґрунтування своєї заяви заявник зазначає, що його поточні грошові вимоги до боржника - ПрАТ „Спільне Українсько-Болгарське підприємство „Богдан" у сумі 41 339,54 грн. є основною заборгованістю за спожиту боржником електричну енергію за період з 01.01.2019 року по 31.07.2019 року за договором постачання електричної енергії.

За наслідками розгляду зазначеної заяви ухвалою господарського суду Київської області від 24.12.2019 року у справі №911/4306/16 заяву ТОВ „Київська обласна енергопостачальна компанія" про визнання кредиторських поточних вимог задоволено, визнано поточні грошові вимоги ТОВ „Київська обласна енергопостачальна компанія" до боржника у наступному розмірі: 3 842,00 грн. - 1 черга задоволення вимог кредиторів, 41 339,54 грн. - 4 черга задоволення вимог кредиторів.

Ухвала суду мотивована тим, що вказані вимоги виникли для захисту майна банкрута та збереження (підтримання) його у належному стані.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що заявлені вимоги ТОВ „Київська обласна енергопостачальна компанія" не є поточними, оскільки після визнання боржника банкрутом у нього не виникає жодних додаткових зобов`язань, а визнані судом вимоги не відносяться до витрат, пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Переглядаючи в апеляційному порядку законність винесення оскаржуваної ухвали, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування з огляду на наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, з 01.01.2019 року у відповідності до положень пункту 13 розділу Прикінцеві та Перехідні положення Закону України „Про ринок електричної енергії" між заявником - ТОВ „Київська обласна енергопостачальна компанія" та боржником - ПрАТ „Спільне Українсько-Болгарське підприємство „Богдан" виникли договірні відносини з постачання електричної енергії, що підтверджується договором про постачання електричної енергії № 220047556 від 05.09.2011 року, укладеним між ПАТ „АЕС Київобленерго" та ПрАТ „Спільне Українсько-Болгарське підприємство „Богдан", і додатками до нього, типовим договором про постачання електричної енергії, що є публічним договором приєднання та розміщений на сайті постачальника, додатками до нього, наявними у матеріалах справи.

Господарським судом Київської області також встановлено, що за період дії договору заявником належним чином виконувався обов`язок в частині надання послуг з постачання електроенергії, а боржником неналежним чином виконувався обов`язок по оплаті її вартості і станом на 03.09.2019 року основна заборгованість боржника перед заявником за використану електроенергію у період з 01.01.2019 року по 31.07.2019 року складала 41 339, 54 грн., що підтверджується договором про постачання електричної енергії № 220047556 від 05.09.2011 року, укладеним між ПАТ „АЕС Київобленерго" та ПрАТ „Спільне Українсько-Болгарське підприємство „Богдан", і додатками до нього, типовим договором про постачання електричної енергії, що є публічним договором приєднання та розміщений на сайті постачальника, додатками до нього, рахунком-фактурою № за січень 2019 року від 29.01.2019 року, рахунком-фактурою № за лютий 2019 року від 28.02.2019 року, рахунком-фактурою № за березень 2019 року від 26.03.2019 року, рахунком-фактурою № за квітень 2019 року від 30.04.2019 року, рахунком-фактурою № за травень 2019 року від 28.05.2019 року, рахунком-фактурою № за червень 2019 року від 30.06.2019 року, рахунком-фактурою № за липень 2019 року від 26.07.2019 року, довідкою № 03/300/6546 від 22.08.2019 року ПрАТ „Київобленерго", розрахунком заборгованості ПрАТ „Спільне Українсько-Болгарське підприємство „Богдан" перед ТОВ „Київська обласна енергопостачальна компанія", наявними у матеріалах справи.

Регулювання відносин, що виникають у зв`язку із купівлею-продажем, постачанням електричної енергії здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України „Про ринок електричної енергії", Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, № 312 від 14.03.2018 року „Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії", іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором, у разі його підписання.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Згідно з ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Частиною 1 ст. 692 цього ж кодексу передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з пунктом 4.12. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою № 312 від 14.03.2018 року Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується:

- протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем;

- протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем;

- в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

Межі балансової належності та експлуатаційної відповідальності між споживачем (субспоживачем) і оператором системи (основним споживачем) за технічний стан і обслуговування суміжних електроустановок фіксуються в акті розмежування балансової належності електроустановок і експлуатаційної відповідальності сторін.

Пунктом 5.7. договору про постачання електричної енергії споживачу передбачено, що порядок оплати за електричну енергію встановлюється згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є Додатком № 2 до цього Договору. Оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строк, визначений у рахунку. При цьому, Споживач не обмежується у праві здійснювати попередню оплату, оплату авансових та/або планових платежів за цим Договором без отримання рахунку Постачальника. З даними щодо складових ціни на електричну енергію, необхідними для визначення величин авансових та/або планових платежів, Споживач може ознайомитися на веб-сайті Постачальника Не отримання Споживачем рахунку Постачальника не звільняє Споживача від виконання зобов`язань з оплати електричної енергії згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією.

Всі платіжні документи, що виставляються Постачальником Споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені Сторонами цього Договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, що у встановлений договором строк і станом на час розгляду справи боржник не виконав свій обов`язок щодо оплати спожитої електричної енергії у повному обсязі і станом на 03.09.2019 року основна заборгованість боржника перед заявником за використану електроенергію у період з 01.01.2019 року по 31.07.2019 року складає 41 339, 54 грн., що підтверджується договором про постачання електричної енергії № 220047556 від 05.09.2011 року, укладеним між ПАТ „АЕС Київобленерго" та ПрАТ „Спільне Українсько-Болгарське підприємство „Богдан", і додатками до нього, типовим договором про постачання електричної енергії, що є публічним договором приєднання та розміщений на сайті постачальника, додатками до нього, рахунком-фактурою № за січень 2019 року від 29.01.2019 року, рахунком-фактурою № за лютий 2019 року від 28.02.2019 року, рахунком-фактурою № за березень 2019 року від 26.03.2019 року, рахунком-фактурою № за квітень 2019 року від 30.04.2019 року, рахунком-фактурою № за травень 2019 року від 28.05.2019 року, рахунком-фактурою № за червень 2019 року від 30.06.2019 року, рахунком-фактурою № за липень 2019 року від 26.07.2019 року, довідкою № 03/300/6546 від 22.08.2019 року ПрАТ „Київобленерго", розрахунком заборгованості ПрАТ „Спільне Українсько-Болгарське підприємство „Богдан" перед ТОВ „Київська обласна енергопостачальна компанія", наявними у матеріалах справи.

Судом також встановлено, що у процесі розгляду справи боржником у відповідності до ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували обставини виникнення з 01.01.2019 року між заявником - ТОВ „Київська обласна енергопостачальна компанія" та боржником - ПрАТ „Спільне Українсько-Болгарське підприємство „Богдан" договірних відносин з постачання електричної енергії чи підтверджували б факти постачання електричної енергії за відповідною точкою обліку іншому споживачу.

Згідно з ч. 4 ст. 45 Кодексу з процедур банкрутства для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку.

Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом.

Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Якщо кредитор заявив вимоги після здійснення розрахунків з іншими кредиторами, то сплачені таким кредиторам кошти поверненню не підлягають.

Частиною 1 ст. 59 цього ж кодексу передбачено, що з дня ухвали господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури:

- господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу, крім укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу у процедурі ліквідації тощо;

- строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута вважається таким, що настав;

- у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури;

- припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута;

- відомості про фінансове становище банкрута перестають бути конфіденційними чи становити комерційну таємницю;

- продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому цим Кодексом;

- скасовуються арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, та інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається;

- припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, члени виконавчого органу (керівник) банкрута звільняються з роботи у зв`язку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (органу, уповноваженого управляти майном) майна банкрута.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 Кодексу з процедур банкрутства у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає заяви з вимогами поточних кредиторів, які надійшли до господарського суду після офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом.

Заяви з вимогами поточних кредиторів розглядаються господарським судом у порядку черговості їх надходження. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд своєю ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів.

Вимоги поточних кредиторів погашаються в порядку черговості, визначеної статтею 64 цього Кодексу.

Якщо кредитор заявив вимоги після здійснення розрахунків з іншими кредиторами, сплачені таким кредиторам кошти поверненню не підлягають.

Статтею 64 Кодексу з процедур банкрутства передбачено, що кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому:

1) у першу чергу задовольняються:

- вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати працюючим та звільненим працівникам банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв`язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов`язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, які направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, які направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідна допомога, належна працівникам у зв`язку з припиненням трудових відносин, та нараховані на ці суми страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі;

- вимоги щодо виплати заборгованості із компенсації збитків, завданих Державному бюджету України внаслідок виконання рішень Європейського суду з прав людини, постановлених проти України;

- вимоги кредиторів за договорами страхування;

- витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді;

- витрати кредиторів на проведення аудиту, якщо аудит проводився за рішенням господарського суду за рахунок їхніх коштів;

2) у другу чергу задовольняються:

- вимоги із зобов`язань, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, шляхом капіталізації у ліквідаційній процедурі відповідних платежів, у тому числі до Фонду соціального страхування України за громадян, які застраховані в цьому фонді, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, зобов`язань із сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, крім вимог, задоволених позачергово, з повернення невикористаних коштів Фонду соціального страхування України, а також вимоги громадян - довірителів (вкладників) довірчих товариств або інших суб`єктів підприємницької діяльності, які залучали майно (кошти) довірителів (вкладників);

3) у третю чергу задовольняються:

- вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів);

- вимоги центрального органу виконавчої влади, що здійснює управління державним резервом;

4) у четверту чергу задовольняються вимоги кредиторів, не забезпечені заставою;

5) у п`яту чергу задовольняються вимоги щодо повернення внесків членів трудового колективу до статутного капіталу підприємства;

6) у шосту чергу задовольняються інші вимоги.

Вимоги кожної наступної черги задовольняються у міру надходження на рахунок коштів від продажу майна банкрута після повного задоволення вимог попередньої черги, крім випадків, установлених цим Кодексом.

У разі недостатності коштів, одержаних від продажу майна банкрута, для повного задоволення всіх вимог однієї черги вимоги задовольняються пропорційно до суми вимог, що належить кожному кредитору однієї черги.

У разі відмови кредитора від задоволення визнаної в установленому порядку вимоги ліквідатор не враховує суму грошових вимог цього кредитора.

Погашення вимог кредиторів шляхом заліку зустрічних однорідних вимог проводиться за згодою кредитора (кредиторів), за умови що це не порушує майнові права інших кредиторів.

Погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Кодексом, позачергово.

Вимоги, не погашені у зв`язку з недостатністю майна, вважаються погашеними.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що кредиторські поточні вимоги ТОВ „Київська обласна енергопостачальна компанія" до боржника - ПрАТ „Спільне Українсько-Болгарське підприємство „Богдан" в частині грошових вимог на суму 41 339,54 грн. основної заборгованості за договором про постачання електричної енергії є законними і обґрунтованими, та такими, що підлягають визнанню у повному обсязі.

Посилання скаржника на те що вимоги ТОВ „Київська обласна енергопостачальна компанія" не є поточними та не відносяться до витрат пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку, оскільки законодавством передбачено, що в ліквідаційній процедурі нові зобов`язання в банкрута можуть виникати виключно у випадках, прямо передбачених законом. Такими є зобов`язання щодо оплати поточних комунальних і експлуатаційних витрат та інших, пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури

Вирішуючи питання про правову природу вимог, які визнаються, суд апеляційної інстанції вважає правомірним висновок місцевого суду про визнання заявлених вимог такими, які виникли з виконання договору, що має на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, що, в свою чергу, спростовує доводи апелянта.

Також, суд звертає увагу що у відповідності до вимог ст. 61 Кодексу з процедур банкрутства, ліквідатор з дня свого призначення здійснює, зокрема такі повноваження: приймає у своє відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобов`язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство і є неоплаченими.

Судом встановлено, що ліквідатор не звертався ані до суб`єкта господарювання під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу від виробництва, передачі, постачання електричної енергії, ані до ТОВ „Київська обласна енергопостачальна компанія" із заявами про розірвання договору про постачання електричної енергії чи запереченнями щодо постачання, відтак вказаний договір є чинним та таких, що підлягає виконанню.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвалу місцевого господарського суду прийнято відповідно до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, безпідставними та недоведеними, спростовуються матеріалами справи та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак правових підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної ухвали не вбачається.

Керуючись статтями 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України та Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Люкс-Сервіс" на ухвалу господарського суду Київської області від 24.12.2019 у справі № 911/4306/16 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Київської області від 24.12.2019 року у справі № 911/4306/16 залишити без змін.

3. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

4. Справу повернути до господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови підписано 26.05.2020 року.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді С.В. Сотніков

Б.М. Грек