ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 року Справа № 903/426/16

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуюча суддя Коломис В.В., суддя Миханюк М.В. , суддя Дужич С.П.

за участю представників сторін:

кредиторів - не з`явились;

ліквідатора - не з`явився;

апелянта - АТ ''Укрексімбанк'' - Літкевич В.С.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" на ухвалу Господарського суду Волинської області від 26 лютого 2020 року у справі №903/426/16 (суддя Кравчук А.М.)

за заявою Публічного акціонерного товариства "Ковельмолоко"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Волинської області від 26.02.2020 у справі №903/426/16 за заявою Публічного акціонерного товариства "Ковельмолоко" про банкрутство в задоволенні заяви Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" №0017600/19-1239 від 12.11.2019 з грошовими вимогами до боржника відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, АТ "Державний експортно-імпортний банк України" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове судове рішення, яким заяву АТ "Державний експортно-імпортний банк України" з грошовими вимогами до боржника задоволити.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Волинської області норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків, викладених в ухвалі місцевого суду, обставинам справи.

Ліквідатор у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду законною та обгрунтованою, а тому просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В судове засідання кредитори та ліквідатор не з`явилися. При цьому, від ліквідатора ПАТ "Ковельмолоко" - арбітражного керуючого Босака О.Є. на адресу апеляційного суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Безпосередньо в судовому засіданні представник апелянта заперечив проти клопотання та просив суд здійснювати розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Розглянувши в судовому засіданні клопотання ліквідатора про відкладення розгляду справи, судова колегія зазначає наступне.

Частинами 11,12 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки всі учасники провадження у справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, при цьому явка учасників судового процесу обов`язковою не визнавалась, а матеріали справи достатньо характеризують спірні правовідносини, колегія суддів, враховуючи заперечення присутнього в судовому засіданні представника апелянта, прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання ліквідатора про відкладення розгляду справи.

Безпосередньо в судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги та доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника апелянта, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, ухвалу місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Господарського суду Волинської області від 09.10.2019 у справі №903/426/16 припинено процедуру розпорядження майном Публічного акціонерного товариства "Ковельмолоко" та повноваження розпорядника майна - арбітражного керуючого Куца Ігоря Ярославовича; визнано банкрутом Публічного акціонерного товариства "Ковельмолоко"; відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором ПАТ "Ковельмолоко" призначити арбітражного керуючого Босака Олега Євгеновича.

10.10.2019 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України здійснено оприлюднення повідомлення про визнання банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури ПАТ "Ковельмолоко".

15 листопада 2019 року на адресу суду від кредитора АТ "Укрексімбанк" надійшла заява №0017600/19-1239 від 12.11.2019 з грошовими вимогами до боржника.

Місцевий господарський суд, розглянувши вищевказану заяву, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються дані вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про відсутність правових підстав для її задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу визнано такими, що втратили чинність: Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"(Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 31, ст.440 із наступними змінами); Постанова Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України "Про банкрутство" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 31, ст.441).

Згідно ч.4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.60 Кодексу України з процедур банкрутства у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає заяви з вимогами поточних кредиторів, які надійшли до господарського суду після офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом. Заяви з вимогами поточних кредиторів розглядаються господарським судом у порядку черговості їх надходження. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд своєю ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів.

Як вбачається, в заяві від 12.11.2019 №0017600/19-1239 ПАТ "Укрексімбанк" просить визнати його поточні грошові вимоги до боржника, зокрема донараховані прострочені проценти за користування кредитом в сумі 295 957 216 грн 15 коп., які виникли з дати порушення провадження у справі про банкрутство по дату визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, з яких:

- 35 791 322 грн 40 коп. за кредитним договором №151407К37;

- 21 488 128 грн 92 коп. за кредитним договором 151208К34;

- 238 281 653 грн 11 коп. за кредитним договором №151213К8;

- 396 111 грн 12 коп. за кредитним договором №151214К5.

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України та ч.1 ст.1054 ЦК України, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Судами обох інстанцій встановлено, що 27.03.2015 та 07.04.2015 ПАТ "Укрексімбанк" звертався до поручителя (ПрАТ "Галичина") та боржника (ПАТ "Ковельмолоко") з письмовими вимогами про дострокове погашення заборгованості за кредитами (протягом 10 банківських днів з дня одержання даного повідомлення).

Крім того, 21.10.2015 ПАТ "Укрексімбанк" на адресу ПАТ "Ковельмолоко" надіслано повідомлення №195-03/6664 про порушення зобов`язань за кредитними договорами, укладеними між банком та ПАТ "Галичина", поручителем якого є ПАТ "Ковельмолоко" №151213К8 від 20.03.2013, №151214К5 від 06.03.2014.

Отже, ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України", направивши до боржника та поручителя у відповідності до умов п.6.4.2 кредитних договорів, письмові вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитними договорами, фактично пред`явив вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за вказаними договорами, в т.ч. сплату процентів за користування кредитом та комісій, а тому відповілно до ч.2 ст.1050 ЦК України в односторонньому порядку змінив строк виконання основного зобов`язання.

Після зміни строку виконання зобов`язання усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за вимогами від 27.03.2015 та 07.04.2015 позичальники були зобов`язані повернути кредит в повному обсязі до вказаної у вимозі дати (протягом 10 банківських днів з дня одержання даного повідомлення) й усі наступні щомісячні платежі за графіком після письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості не підлягали виконанню.

Таким чином, направленням вимоги кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду №310/11534/13-ц від 04.07.2018, №444/9519/12 від 28.03.2018, постанові Центрального апеляційного господарського суду №912/1120/16 від 31.01.2019, залишеній без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020.

Отже, після зміни строку виконання зобов`язань щодо погашення всієї заборгованості у банку відсутні правові підстави нарахування та стягнення з боржника відсотків за користування кредитом та комісії за користування кредитом, оскільки нарахування відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії кредитного договору не передбачено.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що нарахування АТ "Укрексімбанк" процентів та комісій після пред`явлення до позичальників вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитними договорами є неправомірним, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ПАТ "Укрексімбанк" від 12.11.2019 №0017600/19-1239 з поточними грошовими вимогами до боржника в сумі 295 957 216 грн 15 коп.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування ухвали місцевого господарського суду. Посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Волинської області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Волинської області від 26 лютого 2020 року у справі №903/426/16 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

4. Матеріали оскарження ухвали у справі №903/426/16 повернути Господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "20" травня 2020 р.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Миханюк М.В.

Суддя Дужич С.П.