ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року справа № 925/238/20

м. Черкаси

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Мінар Експресс"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Ласощів"

про стягнення 209551,47 грн.,

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Рябенька Я.В.

За участю:

позивача в особі директора товариства Михайлова В.В.;

від відповідача: не явилися.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мінар Експресс" (далі також - позивач) звернулося до Господарського суду Черкаської області із позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Ласощів" (далі також - відповідач) про стягнення 209551,47 грн. заборгованості за договором - дорученням про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжгородньому та міжнародному сполученні від 18.01.2019 №140218, в тому числі: 198625,43 грн. боргу, 9404,84 грн. пені, 397,25 грн. інфляційних нарахувань, 1123,95 грн. три проценти річних.

Позивач у позові також просить господарський суд стягнути з відповідача на користь позивача 3143,27 грн. сплаченого останнім судового збору.

В обґрунтування позову позивач вказав на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за укладеним між сторонами договором - дорученням про надання транспортно - експедиторських послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжгородньому та міжнародному сполученні від 18.01.2019 №140218 щодо оплати наданих позивачем відповідачу транспортно-експедиторських послуг.

Ухвалою від 06.03.2020 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву позивача до розгляду, відкрив провадження у справі №925/238/20, вирішив розглядати її у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначив її розгляд в судовому засіданні на 10 год. 00 хв. 07.04.2020 у приміщенні Господарського суду Черкаської області і встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Відзив на позов до господарського суду не надійшов.

Ухвалою від 07.04.2020 господарський суд призначив судове засідання з розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження справи №925/238/20 на 09 год. 00 хв. 12.05.2020 у приміщенні Господарського суду Черкаської області.

Сторони були належним чином повідомлені господарським судом про дату, час і місце засідання суду, призначеного ухвалою від 07.04.2020 на 09 год. 00 хв. 12.05.2020, проте відповідач чи його представник у це судове засідання не явилися і не повідомили суд про причини неявки, що не перешкоджає вирішенню спору за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні, яке відбулося 12.05.2020, позивач підтримав позов з викладених у ньому підстав, а господарський суд розглянув справу по суті та оголосив вступну і резолютивну частини ухваленого ним у нарадчій кімнаті рішення.

Заслухавши позивача, з`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у справі письмові докази, Господарський суд Черкаської області

УСТАНОВИВ:

18 січня 2019 року позивач як експедитор (повірений) і відповідач як замовник (довіритель) уклали між собою договір - доручення про надання транспортно - експедиторських послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжгородньому та міжнародному сполученні №140218 (далі - договір №140218) (а.с 14-16), згідно з п. 1.1 якого повірений, діючи за дорученням довірителя, в межах даного договору - доручення, за винагороду надає послуги з організації перевезення вантажів довірителя найманим вантажним транспортом відповідно до чинного законодавства України щодо внутрішньо українських перевезень, вимогам міжнародних Конвенцій і угод щодо міжнародних перевезень.

Згідно з п. 2.1 договору №140218 експедитор надає одну або кілька з таких послуг:

- організовує перевезення вантажів автомобільним транспортом територією України та інших країн на підставі відповідних заявок;

- виконує розсилку товарно - транспортної документації;

- проводить розрахунки з усіма учасниками транспортного процесу;

- бере участь у складанні актів у випадках, передбачених чинним законодавством і вирішує з замовником претензійні питання;

- за згодою сторін виконує інші доручення замовника.

Відповідно до п. 2.2 договору №140218 конкретні умови по кожному замовленню обумовлюються в заявці, форма якої узгоджена сторонами у додатку №1 до цього договору. Допускається отримання заявки по факсимільному зв`язку або електронною поштою (E-mail).

Пунктом 4.4 договору №140218 передбачено, що порядок і термін оплати обумовлюються в заявці, що спрямовується експедитору перед конкретним перевезенням (групою однотипних перевезень). Термін оплати не може перевищувати п`ять банківських днів з моменту отримання замовником рахунку, податкової накладної, акта виконаних робіт.

Згідно з п. 4.5 договору №140218 оплата послуг експедитора проводиться замовником на поточний рахунок експедитора на підставі рахунку, податкової накладної, акту виконаних робіт.

Відповідно до п. 6.4 договору №140218 у разі прострочення платежу замовник відшкодовує експедитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу.

03 грудня 2019 року позивач і відповідач узгодили заявку №1 (а. с. 18) на перевезення 33 палет вафель, печива та кексів вагою брутто 11462 кг. за маршрутом м. Черкаси, Україна - Micham, Surrey, United Kingdom (Велика Британія). У цій заявці сторони передбачили усі необхідні для організації і здійснення перевезення вантажу умови, а також вартість послуги з організації перевезення вантажу в сумі 3900 євро по курсу НБУ на дату розвантаження та строк оплати цієї послуги - протягом 14 календарних днів, після розвантаження авто.

11 грудня 2019 року позивач на виконання договору №140218 і заявки відповідача від 03.12.2019 №1 доставив вантаж до Великої Британії.

12 грудня 2019 року позивач і відповідач узгодили заявку №1 (а. с. 19) на повернення товару з Великої Британії до України, а саме на перевезення 33 палет вафель, печива та кексів вагою брутто 11462 кг. за маршрутом Dover CT 179 BU (Велика Британія) - м. Черкаси, Україна. У цій заявці сторони передбачили усі необхідні для організації і здійснення перевезення вантажу умови, а також вартість послуги з перевезення вантажу у сумі 3700 євро по курсу НБУ на дату розвантаження та строк оплати цієї послуги - протягом 14 календарних днів, після розвантаження авто.

Також відповідач надав позивачу гарантійний лист (а. с. 21), яким просив здійснити повернення товару за заявкою від 12.12.2019 №1 і гарантував оплату перевезення (повернення) товару із Великої Британії до України.

19 грудня 2019 року позивач за заявкою від 12.12.2019 №1 організував доставку вантажу у м. Черкаси, Україна і видачу його відповідачу, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (СМR) від 06.12.2019(а. с. 20).

На підтвердження належного виконання позивачем усіх зобов`язань за договором №142218 і двома заявками відповідача від 03.12.2019 №1 і від 12.12.2019 №1 сторони підписали акти здачі-приймання транспортно-експедиторських робіт (надання послуг) від 11.12.2019 № ОУ - 0000123 на суму 102337,94 грн. і від 19.12.2019 № ОУ - 0000124 на суму 96287,49 грн. (а. с. 22).

17 грудня 2019 року відповідач надав позивачу гарантій лист від 17.12.2019 №247, яким гарантував оплату коштів в poзмірі 50% згідно з рахунком від 11.12.2019 №СФ - 000000117 до 23.12.2019 року, та залишок 50% до 28.12.2019.

Однак відповідач свої зобов`язання за договором №140218 та заявками від 03.12.2019 №1 і від 12.12.2019 №1 щодо оплати наданих позивачем послуг на суму 198625,43 грн. не виконав.

24 січня 2020 року позивач надіслав відповідачу претензію від 24.01.2020 №24/01 з вимогою сплатити борг за надані за договором №140218 та заявками від 03.12.2019 №1 і від 12.12.2019 №1 послуги з організації перевезення вантажу у сумі 198625,43 грн.

Відповідач залишив вказану претензію позивача без задоволення, що й спричинило даний спір.

За порушення встановленого договором №140218 строку оплати наданих послуг з перевезення вантажу позивач нарахував відповідачу за період прострочення з 19.12.2019 по 25.02.2020 на суму боргу 198625,43 грн. передбачену п. 6.4 договору №140218 пеню в сумі 9404,84 грн., а також передбачені ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України три проценти річних у сумі 1123,95 грн. та за січень 2020 року інфляційні нарахування у сумі 397,25 грн.

На день ухвалення господарським судом цього рішення відповідач вказані вище суми боргу, пені, інфляційних нарахувань та трьох процентів річних позивачу не сплатив.

Частина 1 ст. 174 Господарського кодексу України передбачає можливість виникнення господарських зобов`язань з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Стаття 549 Цивільного кодексу України неустойку (штраф, пеню) визначає як грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема такі як сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У ст. 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Відповідно до ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Стаття 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визнає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частина 2 ст. 20 Господарського кодексу України передбачає право кожного суб`єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом присудження до виконання обов`язку в натурі, застосування штрафних санкцій.

З огляду на викладені вище обставини та норми чинного законодавства господарський суд дійшов таких висновків.

Договір №140218 є договором транспортного експедирування в розумінні з ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України.

Позивач як експедитор належним чином виконав сої зобов`язання за договором №140218 та заявками від 03.12.2019 №1 і від 12.12.2019 №1 щодо організації перевезення замовленого відповідачем вантажу за вказаними ним маршрутами, тому у відповідача виникло зобов`язання щодо оплати цих послуг.

Відповідно до пункту 4.4 договору №140218 відповідач мав право передбачити порядок і термін оплати послуг позивача в заявках, але при цьому термін оплати не міг перевищувати п`ять банківських днів з моменту отримання замовником рахунку, податкової накладної, акта виконаних робіт.

З підписаних обома сторонами актів здачі-приймання транспортно-експедиторських робіт (надання послуг) від 11.12.2019 № ОУ - 0000123 на суму 102337,94 грн. і від 19.12.2019 № ОУ - 0000124 на суму 96287,49 грн. убачається, що на день підписання цих актів відповідач мав рахунки, податкові накладні та акти виконаних робіт, тому останнім із передбачених пунктом 4.4 договору №140218 п`яти банківських днів для оплати послуг наданих згідно з актом здачі-приймання транспортно-експедиторських робіт (надання послуг) від 11.12.2019 № ОУ - 0000123 на суму 102337,94 грн. був 18.12.2019, а наданих згідно з актом здачі-приймання транспортно-експедиторських робіт (надання послуг) від 19.12.2019 № ОУ - 0000124 на суму 96287,49 грн. - 27.12.2019.

Отож прострочення в оплаті послуг, наданих згідно з актом здачі-приймання транспортно-експедиторських робіт (надання послуг) від 11.12.2019 № ОУ - 0000123 на суму 102337,94 грн. розпочалося з 19.12.2019, а наданих згідно з актом здачі-приймання транспортно-експедиторських робіт (надання послуг) від 19.12.2019 № ОУ - 0000124 на суму 96287,49 грн. - з 27.12.2019.

Невиконання відповідачем в установлений договором №140218 строк грошових зобов`язань щодо оплати наданих позивачем послуг порушило права позивача на своєчасне і повне одержання плати за надані послуги, тому позивач в порядку захисту своїх порушених прав вправі вимагати присудження до виконання відповідачем своїх зобов`язань в натурі шляхом стягнення з нього на свою користь боргу в сумі 198625,43 грн., а також передбаченої п. 6.4 договору №140218 пені та передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційних нарахувань та трьох процентів річних.

За вказаний у розрахунку позивача період прострочення в оплаті наданих послуг з 19.12.2019 по 25.02.2020 позивач має право на стягнення з відповідача:

8852,31 грн. пені, у тому числі: 4854,57 грн. пені, нарахованої на суму боргу 102337,94 грн. за період прострочення з 19.12.2019 по 25.02.2020, і 3997,74 грн. пені, нарахованої на суму боргу 96287,49 грн. за період прострочення з 27.12.2019 по 25.02.2020;

1060,65 грн. три проценти річних, у тому числі: 579,10 грн., нарахованих на суму боргу 102337,94 грн. за період прострочення з 19.12.2019 по 25.02.2020, і 481,55 грн., нарахованих на суму боргу 96287,49 грн. за період прострочення з 27.12.2019 по 25.02.2020;

397,25 грн. інфляційних нарахувань, нарахованих позивачем лише за січень 2020 року на суму боргу 198625,43 грн.

За таких обставин позов підлягає задоволенню лише в частині стягнення з відповідача на користь позивача 198625,43 грн. боргу, 8852,31 грн. пені, 397,25 грн. інфляційних нарахувань та 1060,65 грн. три проценти річних.

За подання позову позивач за платіжним дорученням від 25.02.2020 №2373 сплатив 3143,27 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України частину сплаченого позивачем за подання позову судового збору, пропорційну розміру задоволених позовних вимог, що становить суму 3134,03 грн. необхідно покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Ласощів" (вул. Чигиринська, б. 11, м. Черкаси, 18030, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Мінар Експресс" (вул. Вишняківська, 13, кв. 96, м. Київ, 02140, ) - 198625,43 грн. (сто дев`яносто вісім тисяч шістсот двадцять п`ять гривень 43 коп.) боргу, 8852,31 грн. (вісім тисяч вісімсот п`ятдесят дві гривні 31 коп.) пені, 397,25 грн.(триста дев`яності сім гривень 25 коп.) інфляційних нарахувань, 1060,65 грн. (одна тисяча шістдесят гривень 65 коп.) три проценти річних та 3134,03 грн. (три тисячі сто тридцять чотири гривні 03 коп.).

В решті позову відмовити.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Це рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 25 травня 2020 року.

СУДДЯ М.В. Дорошенко