ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/1216/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Яковенко Ю.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк", 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, код 14360570
до Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі", 61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, код 31557119
про стягнення 8 667 763,68 грн.
за участю представників:

позивача - Полфьорова Я.В. за довіреністю №737-К-О від 10.02.2020

відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" (відповідач) про стягнення заборгованості за Договором №525-СУ-КП про прийом платежів від 12.10.2019р. в розмірі 8 427 817 грн. 56 коп. (вісім мільйонів чотириста двадцять сім тисяч вісімсот сімнадцять грн.56 коп.), 3% річних у розмірі 239 946,22 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2020, для розгляду справи було визначено суддю Прохорова С.А.

Ухвалою суду від 27.04.2020 було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження.

Підготовче засідання було призначено на 20.05.2020.

12.05.2020 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву (вх. №10690) в якому вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розподілити судовий збір у відповідності до ч. 1 ст. 130 ГПК України.

Також, відповідач звернувся до суду з клопотанням (вх. №10691 від 12.05.2020) про проведення підготовчого засідання без участі його представника.

Статтею 42 ГПК України визначено перелік прав та обов`язків учасників справи.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 46 ГПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Частиною 1 ст. 191 ГПК України встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 4 ст. 191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Частиною 3 статті 185 ГПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Як вбачається з матеріалів справи та, що визнається відповідачем у відзиві на позовну заяву, 12 жовтня 2009 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (правонаступник Акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК") та Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі" (клієнт за договором, відповідач у справі) був укладений договір №525-СУ-КП про прийом платежів (Договір).

Згідно умов пунктів 1.1, 2.1.2. договору, Банк здійснює операції з прийому, обробки та перерахування клієнту платежів фізичних осіб за послуги теплопостачання, які надаються клієнтом. Клієнт зобов`язується за прийом, обробку та перерахування платежів фізичних осіб за послуги теплопостачання оплачувати банку комісійну винагороду в розмірі 1% від суми кожного платежу, що надійшов на адресу клієнта. При цьому на рахунок клієнта зараховуються кошти за вирахуванням комісійної винагороди Банку.

03 серпня 2015 року між сторонами була укладена Додаткова угода №4 до договору №525-СУ-КП/360821 згідно якої сторони дійшли згоди викласти пункт 2.1.2 договору в новій редакції: "За прийом, обробку та перерахування платежів фізичних осіб за послуги теплопостачання оплачувати Банку комісійну винагороду в розмірі 1% (без ПДВ) від суми кожного прийнятого платежу на адресу Клієнта", а також доповнити договір пунктом 2.1.5, умови якого визначають: "Клієнт в термін не пізніше 10 числа місяці наступного за звітним оплачує банку комісійну винагороду, передбачену в п.2.1.2 з кожної суми коштів, що перераховуються підприємству. Сума комісійної винагороди визначається актом звірки взаємних розрахунків за звітний період".

Згідно умов п.п. 7.1, 7.2. Договору договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє протягом одного року. Якщо за 10 днів до закінчення строку дії договору ні одна із сторін не виказала намір припинити договірні відносини, то договір вважається продовжений на той же термін та на тих самих умовах.

Згідно умов п.7.3 Договору сторони погодили, що договір може бути розірвано: за згодою сторін; за ініциативою одного з учасників, якщо другий учасник заявив про настання форс- мажору, при цьому не має можливості встановити дату припинення дії обставин непоборної сили; в односторонньому порядку за ініціативою одної зі сторін, з письмовими повідомленням про це іншу сторону за 20 днів до розірвання.

Договір №525-СУ-КП підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками.

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Договір про надання послуг №525-СУ-КП не оспорювався, його недійсність судом не встановлена.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, (ст.626,628 ЦК України)

Тобто, з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки, які вони мають виконувати.

З квітня 2018 р. по січень 2020р. зі сторони КП "Харківські теплові мережі" мало місце неналежного виконання зобов`язань перед Банком по оплаті комісійної винагороди згідно умов п.2.1.5 договору №525-СУ-КП/360821 в редакції Додаткової угоди №4 в розмірі 8 427 817,56 грн.

Нарахована сума комісійної винагороди за відповідні періоди визначена в актах річної звірки результатів фінансових відносин, доданих до матеріалів справи.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно із ч. І ст.175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтями 525, 526 ЦК визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідності до ст. 173 Господарського кодексу України, ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт господарювання (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язків.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (ч.2 ст. 193 ГК України).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно до ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи визнання відповідачем позову, відсутність у суду підстав для постановлення ухвали про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовження судового розгляду, суд, перевіривши здійснені позивачем нарахування, дійшов висновку, що згідно з вищенаведеними нормами ГПК України позов позивача слід задовольнити за результатами підготовчого провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Приймаючи до уваги визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті судом, враховуючи задоволення судом позову позивача, суд дійшов висновку про необхідність покладення на відповідача судового збору в розмірі 50% від суми, яка мала бути сплачена позивачем при поданні позову, а саме в розмірі 65 008,23 грн.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 5, 20, 73, 74, 76-79, 86, 126, 129, 130, 185, ст. ст. 236-239 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, код 31557119) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, код 14360570) заборгованість за Договором №525-СУ-КП про прийом платежів від 12.10.2009р. в розмірі 8 427 817 грн. 56 коп. та 3% річних у розмірі 239 946,22 грн.

Витрати по сплаті судового збору в розмірі 50% в сумі 65 008,23 грн. покласти на відповідача.

Стягнути з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, код 31557119) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, код 14360570) 65 008,23 грн. судового збору.

Управлінню державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Харкова повернути Акціонерному товариству Комерційний Банк "ПриватБанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, код 14360570) з Державного бюджету 50% судового збору в сумі 65 008,23 грн., сплаченого останнім до господарського суду Харківської області згідно з платіжним дорученням № PROM5BAМ07 від 15.04.2020 року, відповідно до ч. 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України та ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", оригінал якого залишається в матеріалах справи.

Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно із ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

УЧАСНИКИ СПРАВИ:

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, код 14360570).

Відповідач - Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, код 31557119).

Повне рішення складено "25" травня 2020 р.

Суддя С.А. Прохоров