РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.05.2020Справа №910/3118/20
Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М. розглянувши без повідомлення учасників справи у спрощеному позовному провадженні справу

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 40)

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес" (03150, м. Київ, вул. В. Васильківська, буд. 72)

про стягнення 82 656,16 грн, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

02.03.2020 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (позивач) звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес" (відповідач) суми страхового відшкодування в розмірі 82 656,16 грн посилаючись на те, що у межах фактичних витрат (виплаченого своєму страхувальнику страхового відшкодування у зв`язку з пошкодженням застрахованого автомобіля) у позивача виникло право вимоги до відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2020 року у справі №910/3118/20 позовну заяву №178670,1138237 від 20.02.2020 року Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" було залишено без руху, надано позивачу строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали.

12.03.2020 року (в строк визначений судом) позивачем до суду була надіслана засобами поштового зв`язку заява про усунення недоліків позовної заяви. Заяву отримано судом 16.03.2020 року.

Згідно з п. 1 ч. 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Частиною 1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Також вказаною ухвалою встановлено, зокрема, відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом 15 днів з дня отримання даної ухвали.

21.04.2020 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву разом з клопотанням про продовження строків на написання відзиву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2020 відмовлено у задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес" про продовження строків на написання відзиву, поновлено відповідачу процесуальний строк для надання відзиву на позовну заяву та долучено до матеріалів справи відзив Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес".

Як вбачається з відзиву Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес", останній частково визнає позовні вимоги та у зв`язку з чим здійснив виплату страхового відшкодування на користь позивача у розмірі 55 101,16 грн, на підтвердження чого ним було долучено до відзиву копію платіжного доручення №39262 від 31.03.2020 в розмірі 55 101,16 грн. Проте відповідач не визнає обґрунтованими вимоги позивача та здійснення останнім страхового відшкодування з огляду на те, що позивачем не надано розрахунків та пояснень для того, щоб з них склалася цифра страхового відшкодування в розмірі 82 656,16 грн. Окрім того, відповідач вказує на те, що при складанні Звіту про оцінку, на підставі якого визначається ринкова вартість пошкодженого КТЗ, оцінювачем було допущено помилку, внаслідок якої ринкова вартість КТЗ була штучно збільшена на 26 555,55 грн. Згідно з інформацією яка міститься в конфігурації "AudaHistory" до програмного продукту Audatex кузовні складові КТЗ Volkswagen LT 35, днз НОМЕР_2 , на момент оцінки вже відновлювались ремонтом. Натомість оцінювачем було застосовано коефіцієнт зменшення вартості КТЗ - 1%, замість передбачених Методикою оцінки - 10%.

Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив у запропонований судом строк не скористався.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Статтею 249 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15.07.2016 між позивачем (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ.107247 (надалі - Договір страхування), відповідно до якого позивач прийняв на себе обов`язок по страхуванню автомобіля "Volkswagen LT 35", днз НОМЕР_2 .

05.03.2017 на 185 км. а/д Доманово-Ковель-Чернівці відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів "Volkswagen LT 35", днз НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 та автомобіля "Citroen", днз НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2

Згідно з довідкою Головного управління Національної поліції в Рівненській області № 568891 дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 п. 12.1 ПДР.

Постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області №559/618/17 від 21.03.2017, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

06.03.2017 ОСОБА_1 звернувся до позивача з заявою про настання страхового випадку по договору страхування.

Як встановлено судом, на підставі Звіту аварійного комісара Картавова Ю.О. про оцінку автомобіля VOLKSWAGEN LT 35 реєстраційний номер НОМЕР_2 № PZU № 178670 від 09.03.2017 (звіт про матеріальну шкоду), позивачем було складено страховий акт №UA009/L02/01 від 28.03.2017 та розрахунок страхового відшкодування згідно з яким позивачем було сплачено страхове відшкодування на користь страхувальника в розмірі 82 656,16 грн. (233 949,55 грн (вартість транспортного засобу на момент страхового випадку) - 103 700,00 грн (вартість залишків відповідно до Звіту про оцінку КТЗ) = 130 249,55 грн (розмір збитку) - 21 072,80 грн (безумовна франшиза) - 26520,59 грн (сума зниження передбачена договором страхування) = 82 656,16 грн), що підтверджується копією платіжного доручення №2916 від 30.03.2017.

Тобто, фактично позивачем сплачено страхувальнику страхове відшкодування у загальному розмірі 82 656,16 грн.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частинами 1 та 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем автомобіля "Citroen", днз НОМЕР_3 - ОСОБА_2 не спростована учасниками справи та встановлена у судовому порядку.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля "Citroen", днз НОМЕР_3 була застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Юнівес" на підставі договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/9763430 з лімітом відповідальності по майну 100 000,00 грн. та франшизою 1 000,00 грн., що не заперечується відповідачем.

Отже, особою, відповідальною за завдані у цьому випадку збитки, відповідно до Закону, у межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є відповідач.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії листа-відповіді Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес" №19/09/05-07 від 05.09.2019 на адвокатський запит адвоката Голяра І.С., позивач звертався до відповідача з вимогою про виплату страхового відшкодування в розмірі 82 656,16 грн, яка була отримана відповідачем 19.09.2017.

26.06.2019 позивач повторно звернуся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування.

У зв`язку з тим, що відповідач не здійснив виплату позивачу суми страхового відшкодування, позивач звернувся до суду з цим позовом та просить суд стягнути на свою користь відшкодування у розмірі 82 656,16 грн.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Наведеними положеннями встановлено, що розмір відповідальності страховика за полісом обмежується розміром відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в межах встановлених відповідним полісом ліміту відповідальності та франшизи.

За змістом ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, може бути визначено як експертом, так і аварійним комісаром.

Як вже було зазначено, у своєму відзиві на позов відповідач частково визнає позовні вимоги та надає власний розрахунок страхового відшкодування. Відповідач вказує на те, що при складанні Звіту про оцінку, на підставі якого визначається ринкова вартість пошкодженого КТЗ, оцінювачем було допущено помилку, внаслідок якої ринкова вартість КТЗ була штучно збільшена на 26 555,55 грн. Оскільки, серед факторів, що впливають на процент зменшення вартості КТЗ визначено те, що кузовні складові КТЗ вже відновлювалися ремонтом. У разі відновлення трьох і більше складових кузова коефіцієнт зменшення вартості має складати 10% (п. 6 Таблиці 4.1 Додаток 4 до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів).

Як повідомляє відповідач, відповідно до інформації яка міститься в конфігурації "AudaHistory" до програмного продукту Audatex кузовні складові КТЗ Volkswagen LT 35, днз НОМЕР_2 , на момент оцінки вже відновлювались ремонтом на підтвердження чого ним надано відповідні роздруківки з вказаної програми. Однак, оцінювачем було застосовано коефіцієнт зменшення вартості КТЗ - 1%, замість передбачених Методикою оцінки - 10%.

У зв`язку з чим, відповідач здійснив власний розрахунок страхового відшкодування який складає 55 101,16 грн (207 394,55 грн (ринкова вартість пошкодженого КТЗ з коефіцієнтом зменшення вартості, який складає 10%) - 103 700,00 грн (вартість залишків відповідно до Звіту про оцінку КТЗ) - 21 072,80 грн (безумовна франшиза передбачена договором страхування) - 26 520,59 грн (сума зниження передбачена договором страхування) - 1 000,00 грн (франшиза передбачена полісом №АЕ/9763430) = 55 101,16 грн).

В той же час, пунктом 6 Таблиці 4.1. Додатку 4 до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів визначено, що фактором який впливає на процент зменшення вартості КТЗ є відновлення кузовних складових КТЗ ремонтом, а саме: у разі відновлення не більше двох складових кузова - 4,0%; у разі відновлення трьох і більше складових кузова - 10,0%.

Проте дослідивши надані відповідачем роздруківки з програми Audatex, судом було встановлено наступне.

Так, дійсно з наданих відповідачем документів вбачається, що 27.09.2016, 09.03.2017 та 04.01.2018 проводилися розрахунки щодо автомобіля Volkswagen LT 35, днз НОМЕР_2 .

Однак, ДТП за участю пошкодженого автомобіля відбулося 05.03.2017. Тобто, на момент складання аварійним комісаром Звіту №PZU №178670 від 09.03.2017 про оцінку автомобіля VOLKSWAGEN LT 35 реєстраційний номер НОМЕР_5 , кузовні частини пошкодженого автомобіля могли відновлюватися лише один раз та в кількості однієї складової кузову.

Разом з тим, суд зазначає, що інформація з комп`ютерної програми "Audatex" не є підтвердженням і належним доказом того, що автомобіль Volkswagen LT 35, днз НОМЕР_2 дійсно потрапляв в аварію та зазнавав якихось пошкоджень, а є підтвердженням лише того, що за допомогою цієї програми проводився певний розрахунок. Проте причини проведення цього розрахунку можуть бути різні і не бути пов`язаними з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому, доказів фактичного ремонту вказаного автомобіля, який би збігався в часі і обсязі робіт з оціненим названою комп`ютерною програмою, суду не надано.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що доводи відповідача про помилкове застосування аварійним комісаром коефіцієнту зменшення вартості КТЗ 1% замість 10% є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 12.1. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до Полісу №АА/9763430 ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну становить 100 000,00 грн., а розмір франшизи - 1 000,00 грн., отже, відповідач є відповідальною особою за відшкодування завданої позивачеві шкоди на суму 81 656,16 грн (82 656,16 грн (розмір страхового відшкодування виплаченого позивачем страхувальнику) - 1 000,00 грн. (розмір франшизи)).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а тому, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума страхового відшкодування в розмірі 81 656, 16 грн.

Однак, як вже було зазначено, після звернення позивача з позовом до суду, відповідач визнав позовні вимоги частково та сплатив на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" страхове відшкодування в розмірі 55 101,16 грн.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Суд зазначає, що господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

За таких обставин, враховуючи сплату відповідачем грошових коштів позивачу в розмірі 55 101,16 грн після звернення позивача до суду з вказаним позовом, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі №910/3118/20 в частині стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 55 101,16 грн у зв`язку з відсутністю предмету спору між сторонами в цій частині.

За приписами ст. ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи все вищенаведене, суд дійшов висновку, що заявлені в справі №910/3118/20 позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а тому, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума страхового відшкодування в розмірі 26 555,00 грн.

Відповідно до частини 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач виплатив позивачеві суму страхового відшкодування у розмірі після звернення позивача з позовом до суду та відкриття провадження у справі, що не може вважатись належним виконанням відповідачем своїх зобов`язань, що в свою чергу свідчить про доведення спору до судового розгляду внаслідок неправильних дій відповідача, у зв`язку з чим судові витрати по сплаті судового збору слід покласти на останнього.

Судовий збір позивача, у розмірі 2 076,57 грн, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з урахуванням закриття провадження у справі в частині стягнення з відповідача 55 101,16 грн, покладається на відповідача, а решта судового збору в розмірі 25,43 грн, у зв`язку з частковою відмовою в задоволенні позовних вимог, - на позивача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі №910/3118/20 в частині стягнення страхового відшкодування в розмірі 55 101,16 грн у зв`язку з відсутністю предмету спору між сторонами в цій частині.

2. Позовні вимоги задовольнити частково.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес" (ідентифікаційний код 32638319, адреса: 03150, адреса: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 72) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (ідентифікаційний код 20782312, адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40) 26 555,00 грн. (двадцять шість тисяч п`ятсот п`ятдесят п`ять гривень 00 копійок) страхового відшкодування та судовий збір у розмірі 2 076,57 грн (дві тисячі сімдесят шість гривень 57 копійок).

4. В задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес" страхового відшкодування в розмірі 1 000,00 грн відмовити.

5. Залишити за Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" судовий збір, сплачений до державного бюджету, в сумі 25,43 грн.

6. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

7. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя C.М. Морозов