УХВАЛА

25 травня 2020 року

м. Київ

Справа № 902/194/18

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Багай Н. О.,

розглянувши матеріали касаційної скарги заступника прокурора Вінницької області

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.03.2020 і

рішення Господарського суду Вінницької області від 05.12.2019 у справі

за позовом заступника прокурора Вінницької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Вінницької районної державної адміністрації

до 1) Приватного акціонерного товариства "Трест Київміськбуд-1", 2) Стрижавської селищної ради,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: 1) Вінницької обласної державної адміністрації, 2) Управління культури і мистецтв Вінницької обласної державної адміністрації, 3) Кабінету Міністрів України, 4) Приватного Вінницького обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "Вінницятурист",

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області,

про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору, визнання недійсним державного акта, скасування державної реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

14.05.2020 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга заступника прокурора Вінницької області на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.03.2020 (повний текст складено 23.03.2020) і рішення Господарського суду Вінницької області від 05.12.2019 у справі № 902/194/18, подана 21.04.2020 до Північно-західного апеляційного господарського суду через засоби поштового зв`язку.

Перевіривши матеріали касаційної скарги заступника прокурора Вінницької області, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення касаційної скарги без руху з огляду на таке.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України (у редакції Закону України від 15.01.2020 № 460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ") у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Так, відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається норма права, щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду.

У касаційній скарзі заступника прокурора Вінницької області викладено обставини справи № 902/194/18, обґрунтування того, в чому, на думку скаржника, полягає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права під час ухвалення оскаржуваних судових рішень. Також зазначено, що висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах відсутній.

Проте касаційна скарга хоч і містить посилання на відсутність висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах, але оформлена з порушенням вимог статті 290 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не містить чіткого визначення, щодо застосування якої саме норми права відсутній висновок Верховного Суду.

Крім того, відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Згідно з частиною 1 статті 4 зазначеного Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як установлено Верховним Судом, позовну заяву заступник прокурора Вінницької області подав у квітні 2018 року, її предметом є чотири вимоги немайнового характеру.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, що діяла на час подання позовної заяви) за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір становив 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2018 установлено у розмірі 1 762,00 грн.

Згідно з підпунктом 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на час звернення з касаційною скаргою) за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Заступник прокурора Вінницької області у касаційній скарзі просить скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.03.2020 і рішення Господарського суду Вінницької області від 05.12.2019 у справі № 902/194/18 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Таким чином, звертаючись із касаційною скаргою, скаржник мав сплатити судовий збір у сумі 14 096,00 грн, а саме 1 762,00 х 4 х 200 %, де 1 762,00 грн - ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру, 4 - кількість вимог немайнового характеру, 200 % - ставка судового збору за подання касаційної скарги.

Однак, заступник прокурора Вінницької області доказів сплати судового збору до касаційної скарги не додав.

З огляду на положення частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, вона залишається без руху.

Отже, для усунення недоліків касаційної скарги заступник прокурора Вінницької області має надати суду докази сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.03.2020 і рішення Господарського суду Вінницької області від 05.12.2019 у справі № 902/194/18 в установленому законом порядку та розмірі, а саме у сумі 14 096,00 грн за реквізитами, що зазначені на офіційному сайті Верховного Суду в розділі "судовий збір", а також зазначити передбачену (передбачені) статтею 287 Господарського процесуального кодексу України підставу (підстави) подання цих скарг.

У разі невиконання у встановлений законом строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржникові.

Керуючись статтями 234, 290, частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу заступника прокурора Вінницької області на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.03.2020 і рішення Господарського суду Вінницької області від 05.12.2019 у справі № 902/194/18 залишити без руху до 16.06.2020, але строк виконання цієї ухвали не може перевищувати десяти днів із дня вручення її скаржникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Н. О. Багай