ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2020 р. Справа № 920/1105/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Поляк О.І.

Калатай Н.Ф.

секретар судового засідання Ярмоленко С.М.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши апеляційну скаргу дочірнього підприємства державної компанії "Укрспецекспорт" - "Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма "Укрінмаш"

на рішення господарського суду Сумської області від 03.02.2020 р. (повний текст складено 10.02.2020 р.)

у справі № 920/1105/19 (суддя - Жерьобкіна Є.А.)

за позовом дочірнього підприємства державної компанії "Укрспецекспорт" - "Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма "Укрінмаш"

до державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон"

про стягнення 396 757,90 грн.,

та за зустрічним позовом державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон"

до дочірнього підприємства Державної компанії "Укрспецекспорт" - "Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма "Укрінмаш"

про стягнення 16 976,70 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

Дочірнє підприємство державної компанії "Укрспецекспорт" - "Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма "Укрінмаш" звернулось до господарського суду Сумської області з позовом до державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" про стягнення 396 757,90 грн.

Позовні вимоги і ціна майнових вимог обґрунтовані тим, що відповідач неналежним чином виконав грошові зобов`язання і не розрахувався за поставлену продукцію, зменшивши належну до оплати суму ціни на розмір нарахованої пені за допущену позивачем прострочку у передачі товару.

Заперечуючи проти задоволення первісного позову, 14.11.2019 р. державне підприємство "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" звернулось до господарського суду Сумської області з зустрічним позовом до дочірнього підприємства Державної компанії "Укрспецекспорт" - "Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма "Укрінмаш" про стягнення 16 976,70 грн.

Позивач за зустрічним позовом зазначав, що ним було правомірно утримано штрафні санкції за порушення строків поставки продукції за договором № 657-16-4/48-Д від 17.06.2016 р. з вартості товару, яка підлягала перерахуванню, проте в результаті помилково застосованого курсу НБУ на дату оплати допущено переплату грошових коштів на суму 16 976,70 грн., яка в добровільному порядку відповідачем за зустрічним позовом не була повернута.

Рішенням господарського суду Сумської області від 03.02.2020 р. у справі № 920/1105/19 у задоволенні первісного позову відмовлено; зустрічний позов задоволено повністю: стягнуто з дочірнього підприємства Державної компанії "Укрспецекспорт" - "Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма "Укрінмаш" на користь державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" 16 976,70 грн., сплачених в рахунок оплати товару за договором поставки № 657-16-4/48-Д від 17.06.2016 р. та 1 921,00 грн. судового збору.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про прострочення позивачем за первісним позовом строків поставки продукції за договором № 657-16-4/48-Д від 17.06.2016 р. і правомірністю застосування до нього як до боржника, який прострочив виконання негрошового зобов`язання, передбачених пунктами 5.6, 7.1, 7.3 договору та положеннями частини 2 статті 231 Господарського кодексу України. Встановивши, що при виконанні грошового зобов`язання позивач за зустрічним позовом допустив переплату грошових коштів, суд першої інстанції задовольнив зустрічний позов та відмовив у первісному.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, дочірнє підприємство державної компанії "Укрспецекспорт" - "Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма "Укрінмаш" (позивач за первісним позовом) звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити первісні позовні вимоги та відмовити у задоволенні зустрічних.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказував на те, що умовами договору поставки № 657-16-4/48-Д від 17.06.2016 р. за кожен факт порушення строку поставки сторонами було погоджено лише штраф у розмірі 8 % від вартості несвоєчасно поставленої продукції (пункт 7.3 договору), відповідальність у вигляді пені за порушення вказаного зобов`язання сторонами не погоджувалась, а тому не можна застосовувати положення ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України щодо стягнення пені у розмірі 0,1 % вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, що помилково не було враховано судом першої інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2020 р., у складі колегії суддів: Кропивна Л.В. (головуючий), Смірнова Л.Г., Поляк О.І., відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 01.04.2020 р.

06.03.2020 р. до Північного апеляційного господарського суду від відповідача за первісним позовом надійшов відзив із запереченнями на апеляційну скаргу.

30.03.2020 р. до Північного апеляційного господарського суду від відповідача за первісним позовом надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

01.04.2020 р. справу знято з розгляду з метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненою коронавірусом COVID-19.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2020 р. призначено справу до розгляду на 06.05.2020 р.

03.04.2020 р. до Північного апеляційного господарського суду від відповідача за первісним позовом надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2020 р., на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 09.04.2020 р. про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Північного апеляційного господарського суду у відставку, сформовано новий склад колегії суддів: Кропивна Л.В. (головуючий), Поляк О.І., Калатай Н.Ф.

У судовому засіданні, що відбулось 06.05.2020 р., представник відповідача за первісним позовом просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржуване рішення без змін.

Апелянт не взяв участі у розгляді справи судом апеляційної інстанції, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. За висновками апеляційного господарського суду, неявка апелянта не перешкоджає розгляду його апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши пояснення відповідача за первісним позовом, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 17.06.2016 р. між дочірнім підприємством державної компанії "Укрспецекспорт" - "Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма "Укрінмаш" (постачальник) та державним підприємством "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" (покупець) укладено договір № 657-16-4/48-Д (далі - договір), за умовами якого постачальник зобов`язувався передати, а покупець прийняти й оплатити продукцію, вказану у додатку № 1 до договору, на умовах, передбачених договором.

Кількість, номенклатура продукції вказується в додатку № 1 до даного договору, що є його невід`ємною частиною договору (п. 2.1 договору).

За умовами пунктів 3.1, 3.2 договору поставка продукції здійснюється партіями на умовах поставки СРТ - склад покупця, м. Конотоп, відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів "Інкотермс" у редакції 2010 року. Розмір кожної партії продукції визначається у відповідних специфікаціях. Строк поставки всієї продукції складає 60 календарних днів з моменту укладення договору. Постачальник має право здійснити поставку продукції в інші строки винятково на підставі попередньої згоди покупця в письмовій формі.

Відповідно до п. 4.1 договору поставка продукції здійснюється за цінами, які визначені у додатку № 1 і включають всі податки, збори й інші обов`язкові платежі, а також вартість тари, пакування, маркування й інші видатки постачальника, пов`язані з поставкою продукції. Загальна вартість договору складає: 380 047,34 доларів США, що у перерахунку за офіційним курсом НБУ доларів США становить станом на 26.04.2016 р. (1 $ = 25,338921 грн.) еквівалентно 9 629 989,52 грн. з урахування ПДВ. Оплата здійснюється у гривнях.

Умови платежів визначені сторонами у розділі 5 договору.

Зі змісту пунктів 5.1, 5.2 договору випливає, що оплата покупцем продукції здійснюється в національній валюті України, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений у даному договорі (якщо постачальник не повідомить покупцеві реквізитів іншого рахунка). Оплата здійснюється наступним чином: 100 % від вартості партії продукції - протягом 10 робочих днів з дати поставки відповідної партії продукції на підставі виставленого рахунку по курсу НБУ на день оплати.

Пунктами 5.3, 5.4, 5.5 договору зазначено, що датою оплати продукції вважається дата списання коштів з поточного рахунку покупця. У випадку зміни офіційного курсу НБУ національної валюти до долара США на дату здійснення платежу сума оплати коригується за курсом НБУ. Загальна сума договору підлягає коригуванню на підставі фактичних сум оплат, які будуть здійснені з урахуванням пункту 5.4 договору.

Неустойка, що підлягає сплаті постачальником, а також понесені покупцем видатки й збитки, що підлягають відшкодуванню постачальником, розраховані в порядку, визначеному даним договором і чинним законодавством, можуть бути утримані покупцем в однобічному безумовному порядку (у тому числі закінчення строку дії даного договору) із суми, що підлягає оплаті постачальникові, шляхом відправлення постачальникові відповідного повідомлення із вказівкою суми неустойки, розрахунків видатків і збитків. Утримання неустойки, видатків і збитків не спричиняє зміни ціни продукції. У випадку якщо сума неустойки, видатків і збитків, що підлягають утриманню, перевищить суму, що підлягає оплаті постачальникові, оперативно-господарська санкція, передбачена даним пунктом договору, за рішенням покупця може бути поширена також і на інші договори, укладені покупцем і постачальником. Постачальник зобов`язаний перерахувати зайво отримані від покупця кошти на поточний рахунок покупця негайно, але не пізніше 3-х банківських днів з моменту відповідної вимоги покупця, яка вважається отриманою постачальником після закінчення 3-х робочих днів з моменту її відправлення покупцем на адресу постачальника, зазначену в даному договорі (пункти 5.6, 5.7 договору).

Згідно з пунктом 6.5 договору остаточне приймання продукції здійснюється з оформленням видаткової накладної та товарно-транспортної накладної.

Відповідно до пункту 7.1 договору за невиконання або неналежне виконання умов даного договору сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України.

За умовами пункту 7.3 договору у випадку порушення строків або обсягів поставок продукції, постачальник сплачує покупцеві штраф в розмірі 8 % від вартості не поставленої в строк продукції за кожен факт порушення. У випадку порушення строків поставки більш ніж на 10 календарних днів покупець має право відмовитися від подальшого приймання й оплати продукції, а також вимагати повернення раніше сплачених за продукцію коштів, які постачальник зобов`язаний повернути протягом 3-х банківських днів з моменту одержання повідомлення покупця, яке вважається отриманим постачальником після закінчення 3-х робочих днів з моменту його відправлення покупцем на адресу постачальника, зазначену в даному договорі, при цьому на весь період, починаючи з дати отримання авансового платежу до дати його повернення, на суму авансового платежу нараховується процент у розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2016 р. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення зобов`язань (у тому числі гарантійних) за даним договором (пункт 10.7 договору).

Відповідно додатку № 1 до договору постачальник зобов`язався поставити покупцю продукцію, загальною вартістю 380 047,34 доларів США, що у перерахунку за офіційним курсом НБУ доларів США становить 9 629 989,52 грн.

Передача продукції і її прийняття підтверджується видатковими накладними № 331 від 09.09.2016 р. та № 388 від 18.10.2016 р., а також актами приймання-передачі продукції від 09.09.2016 р., від 17.10.2016 р. загальною вартістю 190 023,67 доларів США.

Отримана покупцем продукція оплачена ним на суму 8 576 096,27?грн. відповідно до платіжних доручень:

- № 3952 від 20.09.2016 р. у розмірі 4 392 025,11 грн.;

- № 4551 від 03.11.2016 р. у розмірі 4 184 071,16 грн.

Покупець повідомив постачальника листами № 979 від 20.09.2016 р., № 1139 від 24.10.2016 р., що відповідно до пункту 7.3 договору та у зв`язку з простроченням строків поставки на 23 дні та 62 дні ним здійснено утримання штрафних санкцій в розмірі 19 572,43 дол. США та 692 468,66 грн. із суми, яка підлягає оплаті.

Відповідно до розрахунку покупця застосовані ним штрафні санкції становлять:

- 15 201,89 дол. США штрафу у розмірі 8 % вартості продукції за порушення строків поставки та 4 370,54 дол. США пені (0,1 % вартості продукції за кожен день прострочення поставки) за період прострочення з 16.08.2016 р. по 09.09.2016 р. за видатковою накладною № 331 від 09.09.2016 р.;

- 390 123,19 грн. штрафу у розмірі 8 % вартості продукції за порушення строків поставки та 302 345,47 грн. пені (0,1 % вартості продукції за кожен день прострочення поставки) за період прострочення з 16.08.2016 р. по 18.10.2016 р. за видатковою накладною № 388 від 18.10.2016 р.

У відповідь постачальник заперечив розмір нарахованої та утриманої покупцем пені в розмірі 4 370,54 дол. США та 302 345,47 грн., з огляду на відсутність погоджених сторонами умов у договорі щодо її застосування (листи № 27/4-8987 від 24.10.2016 р.; № 27/4-8999 від 27.10.2016 р.).

Претензією № 27/11-9881 від 17.11.2016 р. постачальник звернувся до покупця стосовно здійснення перерахунку недоплачених коштів (безпідставно утриманих на оплату пені) на суму 396 757,90 грн.

У відповідь 28.11.2016 р. покупець зазначив про необґрунтованість претензії, з огляду на положення пунктів 5.6, 7.1, 7.3, 7.6 договору та частини 2 статті 231 Господарського кодексу України, а також просив повернути 16 976,70 грн. надлишково сплачених коштів в результаті помилково застосованого курсу НБУ на дату оплати.

В подальшому між сторонами здійснювалось листування щодо врегулювання суми оплати та підписання актів звіряння взаєморозрахунків за договором, проте спірні питання у досудовому порядку не були вирішені, у зв`язку з чим заявлено до суду первісний та зустрічний позови.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно до частин 1 та 3 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

За частинами 1, 4, 7 статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільного кодексу України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору у відповідності до законодавства (частина 1 статті 180 Господарського кодексу України).

Згідно статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Положеннями статті 663 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Нормами статті 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як вбачається з матеріалів справи, постачальник поставив покупцю продукцію на загальну суму 380 047,34 доларів США з простроченням, оскільки за умовами пункту 3.2 договору кінцева дата поставки є 16.08.2016 р. (включно), а отже продукція за видатковою накладною № 331 від 09.09.2016 р. поставлена з простроченням 23 календарні дні, а за видатковою накладною № 388 від 18.10.2016 р. - 62 календарні дні.

Особливості господарсько-правової відповідальності визначені Господарським кодексом України.

Так, за частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (частини 1 та 2 статті 217 Господарського кодексу України).

За частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 904/4156/18 зазначила, що за змістом наведених положень Господарського кодексу України господарське правопорушення може полягати як у порушенні нормативно встановлених правил здійснення господарської діяльності, так і у порушенні договірних зобов`язань. Господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань також поділяється на встановлену законом і договірну. Необхідною умовою для застосування такої відповідальності є визначення у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду правопорушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафних санкцій і конкретного їх розміру.

Нормативно-правове забезпечення сфери господарювання є однією із форм здійснення державою регулювання господарської діяльності. Водночас за змістом статті 1 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" державна регуляторна політика у сфері господарської діяльності є спрямованою, зокрема, на зменшення втручання держави у діяльність суб`єктів господарювання та усунення перешкод для розвитку господарської діяльності, та здійснюється в межах, у порядку та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Отже, тлумачення умов укладеного між сторонами справи договору щодо підстав застосування відповідальності за порушення зобов`язання має здійснюватися у системному взаємозв`язку із положеннями чинного законодавства, які регулюють загальні засади та умови настання такої відповідальності у господарських правовідносинах.

З аналізу положень статті 231 Господарського кодексу України вбачається, що нею передбачено можливість законодавчого встановлення щодо окремих видів зобов`язань штрафних санкцій, що мають імперативний характер (тобто, їх розмір не може бути змінений за згодою сторін та не залежить від їх волевиявлення), а також можливість законодавчого встановлення щодо окремих видів зобов`язань штрафних санкцій, розмір яких може бути змінений сторонами за умовами договору.

Частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

- за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі 20 % вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

- за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 % вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вказаної вартості.

Тож, частина 2 статті 231 Господарського кодексу України визначає уніфікований розмір штрафних санкцій за певні види правопорушень (порушення вимог щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг), порушення строків виконання негрошового зобов`язання) у господарському зобов`язанні, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 р. у справі № 904/4156/18.

З аналізу умов договору вбачається, що сторони у розділі 7 "Відповідальність сторін", зокрема, погодили відповідальність постачальника щодо порушення ним виконання негрошового зобов`язання, а саме: строків та обсягу поставки продукції (пункт 7.3 договору), порушення вимог якості продукції (пункт 7.4 договору), порушення строків усунення недоліків (дефектів) невідповідної продукції (7.5 договору).

Отже, під час укладення правочину сторони погодили на свій розсуд умови договору щодо відповідальності постачальника за порушення виконання негрошового зобов`язання у власному розмірі та порядку оплати (зокрема, шляхом утримання неустойки з вартості товару), що не суперечить законодавству України. Проте, сторони не передбачали відповідальності постачальника за прострочення строків поставки продукції у вигляді пені в розмірі 0,1 % вартості продукції, з якої допущено прострочення виконання за кожний день прострочення.

Умови договору, що постачальник несе відповідальність згідно із чинним законодавством (пункти 5.6, 7.1) є загальними та не можуть встановлювати відповідальність постачальника у вигляді застосування до нього пені за прострочення строку поставки та/або відсилати до норми законодавства, якою передбачені підстави стягнення та обчислення штрафної санкції (яка не погоджувалася сторонами у договорі), оскільки не відповідає принципу справедливості та добросовісності, а подібне трактування положень договору нівелює будь-яку можливість вільного волевиявлення сторонами узгодження змісту й умов правочину на власний розсуд.

З зазначених підстав колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про встановлену договором/Законом відповідальність постачальника у вигляді застосування до нього пені за прострочення строків поставки товару.

Як вже зазначалось, загальна сума поставленого товару складає 380 047,34 доларів США, яка оплачується з коригуванням курсу НБУ на день оплати (пункти 5.2, 5.4, 5.5 договору). Отримана покупцем продукція оплачена постачальнику на суму 8 576 096,27 грн. відповідно до платіжних доручень № 3952 від 20.09.2016 р. у розмірі 4 392 025,11 грн., № 4551 від 03.11.2016 р. у розмірі 4 184 071,16 грн.

З урахуванням курсу НБУ станом на 20.09.2016 р. (25,767047 грн. за 1 долар США) вартість продукції у розмірі 190 023,67 дол. США за видатковою накладною № 331 від 09.09.2016 р. складає 4 896 348,89 грн.; станом на 03.11.2016 р. (25,558676 грн. за 1 долар США) вартість продукції у розмірі 190 023,67 дол. США за видатковою накладною № 388 від 18.10.2016 р. складає 4 856 753,47 грн. Отже, загальна вартість продукції з коригуванням курсу на дату оплати становила 9 753 102,36 грн.

Таким чином, покупець повинен був оплатити отриману продукції з урахуванням нарахованого штрафу (30 403,79 дол. США 8 % вартості непоставленої в строк продукції, з урахуванням курсу НБУ на день оплати, що складає 780 248,19 грн.) на загальну суму 8 972 854,17 грн., а отже покупцем неправомірно утримано і таким чином не сплачено постачальнику частину вартості продукції у розмірі 396 757,90 грн. (8 972 854,17 грн. - 8 576 096,27 грн.).

На підставі викладеного, враховуючи встановлений судом факт правомірності утримання відповідачем з вартості продукції, яка підлягала оплаті позивачу штрафу та безпідставного утримання пені, покупцем не було оплачено товар в повному обсязі, тому суд апеляційної інстанції вважає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню первісні позовні вимоги щодо стягнення 396 757,90 грн. заборгованості за поставлену продукцію за договором поставки № 657-16-4/48-Д від 17.06.2016 р.

У задоволенні зустрічного позову про стягнення з постачальника 16 976,70 грн. переплачених покупцем коштів слід відмовити, у зв`язку з встановленою заборгованістю відповідача за первісним позовом та, як наслідок, відсутністю переплати грошових коштів за продукцію.

Згідно ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч. 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків, викладених у рішенні обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на встановлене, при прийнятті оскаржуваного рішення суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, невірно встановив обставини справи, що призвело до хибних висновків і прийняття незаконного рішення, тож колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржене апелянтом рішення господарського суду у даній справі - скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення первісних вимог та відмовою у задоволенні зустрічних.

В силу статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги та первісного позову покладаються на відповідача за первісним позовом.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу дочірнього підприємства державної компанії "Укрспецекспорт" - "Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма "Укрінмаш" на рішення господарського суду Сумської області від 03.02.2020 р. у справі № 920/1105/19 задовольнити.

Рішення господарського суду Сумської області від 03.02.2020 р. у справі № 920/1105/19 скасувати та прийняти нове рішення.

Задовольнити позов дочірнього підприємства державної компанії "Укрспецекспорт" - "Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма "Укрінмаш".

Стягнути з державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" (вул. Рябошапка, 25, м. Конотоп, Сумська область, 41600; ) на користь дочірнього підприємства державної компанії "Укрспецекспорт" - "Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма "Укрінмаш" (вул. Дегтярівська, 36, м. Київ, 04119; ) 396 757,90 грн. заборгованості, 5 955,00 грн. судового збору за подання позову, 12 086,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Відмовити у задоволенні зустрічного позову державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон".

Доручити господарському суду Сумської області видати наказ.

Матеріали справи № 920/1105/19 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 18.05.2020 р.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді О.І. Поляк

Н.Ф. Калатай