ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

08 травня 2020 року м. ТернопільСправа № 921/302/19

Господарський суд Тернопільської області у складі судді Сидорук А.М.

при секретарі судового засідання Шмир А.І.

розглянув скаргу № б/н від 24.04.2020 (вх № 2714 від 28.04.2020) ТОВ "Агробізнес" на дії державного виконавця Підволочиського РВДВС Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) №61522189 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Тернопільської області від 05.02.2020

у справі за позовом : Товариства з обмеженою відповідальністю Пятидні, 44730, Волинська обл.., Володимир-Волинський р-н, с.Пятидні, вул.Незалежності, 56

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Агробізнес, 47823, Тернопільська обл., Підволочиський р-н, с. Токи; поштова адреса 31200, Хмельницька обл., м. Волочиськ, вул. Музейна,5

про стягнення 1 153 164,00 грн.

За участі представників:

Стягувача: не з`явився

Боржника: не з`явився

Підволочиського РВДВС Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції: Шкільняк В.Є.

Суть справи: Товариство з обмеженою відповідальністю П"ятидні, 44730, Волинська обл., Володимир-Волинський р-н, с.Пятидні, вул.Незалежності, 56 звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Агробізнес, 47823, Тернопільська обл.., Підволочиський р-н, с.Токи; поштова адреса 31200, Хмельницька обл.., м.Волочиськ, вул.Музейна, 5 про стягнення 1 153 164,00 грн.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 31 липня 2019 року стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Агробізнес, 47823, Тернопільська обл.., Підволочиський р-н, с. Токи; поштова адреса 31200, Хмельницька обл.., м. Волочиськ, вул.. Музейна,5, ідентифікаційний код 30915832 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Пятидні, 44730, Волинська обл., Володимир-Волинський р-н, с.Пятидні, вул..Незалежності, 56, ідентифікаційний код 03735104 850 000,00 грн. заборгованості за одержаний товар; 17 297,46 грн судового збору та 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 11.12.2019 року рішення Господарського суду Тернопільської області від 31.07.2019 року у справі № 921/302/19 змінено в частині стягнення з ТОВ "Агробізнес" на користь ТОВ "П"ятидні" 8648,73грн судового збору. Повернено ТОВ "П"ятидні" з Державного бюджету 8648,73грн судового збору сплаченого згідно платіжного доручення № 1720 від 16.04.2019 року.

05.02.2020 року Господарським судом Тернопільської області видано наказ про примусове виконання рішення та постанови, відповідно до якого стягнуто з ТОВ "Агробізнес" на користь ТОВ "П"ятидні" 850 000,00грн заборгованості за одержаний товар; 8648,73грн судового збору; 10000грн витрат на професійну допомогу.

28.04.2020 року на адресу Господарського суду Тернопільської області від ТОВ "Агробізнес" надійшла скарга на дії/бездіяльність державного виконавця Підволочиського РВДВС Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) (вх.№ 2714 від 28.04.2020).

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 28 квітня 2020 року прийнято скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агробізнес від 24 квітня 2020 року (вх.№ 2714 від 28.04.2020 року) та призначено до розгляду на 8 травня 2020 року.

08 травня 2020 року від Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції надійшов відзив на скаргу по справі № 921/302/19, в якому просить скаргу залишити без задоволення, а у скасуванні постанов державного виконавця відмовити з підстав, викладених у відзиві на скаргу.

В судовому засіданні 8 травня 2020 року, державний виконавець Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції просив в задоволенні скарги відмовити.

Представник скаржника в судове засідання не прибув.

Згідно до частини 1 статті 342 ГПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (ч.2 ст. 342 ГПК України).

З огляду на те, що боржник завчасно повідомлявся про судовий розгляд та зважаючи на встановлені ч. 1 ст. 342 ГПК України строки розгляду скарги, суд вважає за можливе розглянути її у засіданні без представника боржника, за наявними у справі матеріалами.

Як передбачено частиною 1 статті 339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права.

Згідно з п. а ч. 1 статті 341 ГПК України скаргу може бути подано до суду в десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

Враховуючи наведені у скарзі обставини, суд приходить до висновку, що скарга подана з дотриманням встановлених строків.

Дослідивши матеріали скарги, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується вказана скарга, заслухавши державного виконавця Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, господарським судом встановлено наступне.

11 березня 2020 р. начальником відділу Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Шкільняком В.Є. відкрито виконавче провадження №61522189 з примусового виконання наказу Господарського суду Тернопільської області від 05.02.2020 року у справі №921/302/19.

18 березня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю Агробізнес надало начальнику відділу Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ) Шкільняку В.Є. заяву із підтверджуючими доказами про сплату заборгованості.

У заяві ТОВ "Агробізнес" також вказав, що до відкриття виконавчого провадження Товариством з обмеженою відповідальністю було сплачено 5000 000,00 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю П`ятидні.

Також, скаржник вказав, що повна сплата заборгованості в розмірі 850000 грн підтверджується наступними платіжними дорученнями: №3531 від 15 жовтня 2019 року у сумі 100 000,00 грн, №3584 від 12 листопада 2019 року на суму 160000,00 грн, №3963 від 13 грудня 2019 року на суму 60000,00 грн, №22 від 03 січня 2020 року на суму 60000,00 грн, №309 від 03 лютого 2020 року на суму 60000,00 грн, №468 від 17 лютого 2020 року на суму 60000,00 грн, №729 від 12 березня 2020 року на суму 175000,00 грн, №784 від 17 березня 2020 року на суму 175000,00 грн,

Платіжним дорученням №788 від 17 березня 2020 року на суму 18648,73 грн. було сплачено на користь стягувана судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

Платіжним дорученням №909 від 02 квітня 2020 року було оплачено виконавчий збір та витрати виконавчого провадження №61522189.

Скаржник зазначив, що незважаючи на повідомлення та надання підтверджуючих документів про сплату заборгованості, у зв`язку із якою було відкрито виконавче провадження, всупереч п.8 ч.1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження, начальником відділу Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) не було винесено постанови про закінчення виконавчого провадження. У той же час, 17 квітня 2020 року в рамках виконавчого провадження №61522189 винесено постанову про арешт майна боржника та постанову про арешт коштів Товариства з обмеженою відповідальністю Агробізнес, відповідно до змісту яких, їх винесено у зв`язку із несплатою боргу.

Відтак ТОВ "Агробізнес" вважає, що такі дії начальника відділу Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), які полягають у арешті майна та коштів боржника, суперечить законодавству та є протиправними, як і бездіяльність, яка полягає у невинесенні постанови про закінчення виконавчого провадження.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 року №1404-VIII Про виконавче провадження.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України Про виконавче провадження примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно зі статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом тощо.

Статтею 339 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження виноситься в день настання відповідних обставин або в день коли виконавцю стало відомі про такі обставини.

Про факт повного виконання наказу Господарського суду Тернопільської області від 05.02.2020 у справі №№921/302/19 начальнику відділу Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) стало відомо ще 18 березня 2020 року/що підтверджується відбитком штампу органу державної виконавчої служби про тримання заяви/. Однак з цього часу ним не було вчинено ні дій, спрямованих на закриття провадження, ні перевірки обставин погашення боргу, шляхом отримання підтвердження у стягувана.

У той же час частиною 7 ст. 9 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувану на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковим до виконання на усій території України. При цьому держава Україна на своїй території повинна забезпечити реалізацію всіх прав, що випливають з Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі й права на справедливий суд.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні від 17 травня 2005 року по справі "Чіжов проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії виконання рішення.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (рішення Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, від 05.07.2012).

Отже, законодавцем передбачений чіткий порядок здійснення дій у виконавчому провадженні.

Враховуючи те, що державний виконавець наділений владними повноваженнями, то він повинен дотримуватись цих вимог законодавства з метою забезпечення максимального дотримання засад, передбачених ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження". Зокрема, такими засадами є - верховенство права, законність, справедливість, неупередженість та об`єктивність, гласність та відкритість виконавчого провадження.

Разом з тим, порушення зазначених засад є наслідком порушення безпосередньо прав сторін виконавчого провадження.

При цьому здійснення державним виконавцем комплексу дій, які визначені законом, будуть вважатися належними у разі вжиття останнім усіх необхідних (можливих) заходів у їх передбаченій нормативно-правовим актом певній послідовності для повного виконання виконавчого документу у встановлені законом строки, з дотриманням прав учасників виконавчого провадження - стягувача та боржника.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що державним виконавцем Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції Шкільняком В.Є. в порушення вимог Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про арешт коштів та арешт майна після погашення ТОВ "Агробізнес" заборгованості в повному обсязі, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

За змістом пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частиною 2 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Як вбачається із документів, зокрема заяви ТОВ "Агробізнес" з відміткою органу ДВС про отримання та платіжних документів, державним виконавцем не виконано вимоги ч.2 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

Положеннями статті 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на викладене, враховуючи, що державним виконавцем не виконано покладеного на нього обов`язку передбаченого Законом України "Про виконавче провадження", тому скарга ТОВ "Агробізнес" в частині визнання протиправною бездіяльність начальника відділу Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Шкільняка Віталія Євгеновича щодо невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження №61522189, не виключення відомостей про ТОВ "Агробізнес" з Єдиного реєстру боржників; визнання протиправними дії начальника відділу Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Шкільняка Віталія Євгеновича щодо винесення постанови про арешт майна боржника від 17.04.2020 року та постанови про арешт коштів боржника від 17.04.2020р. підлягає до задоволення.

Щодо зобов`язання начальника відділу Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Шкільняка Віталія Євгеновича винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 61522189, виключити відомості про Товариство з обмеженою відповідальністю "Агробізнес" з Єдиного реєстру боржників. скасувати накладені постановами від 17.04.2020р. арешти кошти та майна боржника, суд зазначає наступне:

Пунктом 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи .

Як вбачається із матеріалів скарги, 28.04.2020 начальником відділу Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Шкільняком Віталієм Євгеновичем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 61522189 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Тернопільської області від 05.02.2020 року у справі №921/302/19.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки відсутній предмет спору, а тому провадження у справі №921/302/19 в частині розгляду скарги щодо зобов`язання начальника відділу Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Шкільняка Віталія Євгеновича винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 61522189, виключити відомості про Товариство з обмеженою відповідальністю "Агробізнес" з Єдиного реєстру боржників. скасувати накладені постановами від 17.04.2020р. арешти кошти та майна боржника, на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, підлягає закриттю.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 234, 235,231,340, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агробізнес» від 24 квітня 2020 року (вх.№ 2714 від 28.04.2020 року) - задоволити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність начальника відділу Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Шкільняка Віталія Євгеновича щодо не винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 61522189, не виключення відомостей про Товариство з обмеженою відповідальністю «Агробізнес» з Єдиного реєстру боржників.

3. Визнати протиправними дії начальника відділу Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Шкільняка Віталія Євгеновича щодо винесення постанови про арешт майна боржника від 17.04.2020 року та постанови про арешт коштів боржника від 17.04.2020р.

4. У задоволенні решти вимог скарги закрити провадження.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 254-257 ГПК України.

Повний текст ухвали підписано 21.05.2020.

Суддя А.М. Сидорук