ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.05.2020 Справа № 905/434/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Хабарової М.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасна сертифікація та інспекція «ССІ»
доПриватного акціонерного товариства «Макіївкокс»
простягнення 21 354,15 грн
Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасна сертифікація та інспекція «ССІ» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Макіївкокс» про стягнення основної заборгованості у розмірі 16 185,94 грн, інфляційних втрат у розмірі 3 751,68 грн та 3% річних у розмірі 1 416,53 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору надання послуг від 08.08.2016.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 06.03.2020 відкрито провадження у справі №905/434/20, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 06.03.2020 отримана відповідачем 10.03.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №122. Таким чином, відповідач повинен був подати відзив на позов у строк до 25.03.2020 включно.

Однак, відповідач відзив на позов не надав.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За приписами ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, Господарський суд Донецької області

ВСТАНОВИВ:

08.08.2016 між Приватним акціонерним товариством «Макіївкокс» (відповідач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сучасна сертифікація та інспекція «ССІ» (позивач, виконавець) підписано договір надання послуг №200 (далі - Договір).

За умовами п. 1.1 Договору замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надати замовнику за його заявкою і у вказаному ним місці наступні послуги: здійснити інспекцію якості і кількості продукції зазначеної в Додатках до цього Договору (п. 1.1.1 Договору), виконати в акредитованих лабораторіях випробування відібраних і підготовлених проб за показниками зазначеними в Додатках до цього Договору (п. 1.1.2 Договору), підготувати і передати замовникові «Сертифікат відбору проб випробувань» відносно кожної випробуваної партії продукції та «Протокол випробувань» відносно кожної проби наданої замовником (п. 1.1.3 Договору).

Згідно з п. 1.2 Договору замовник зобов`язується прийняти й оплатити виконавцеві вартість наданих послуг відповідно до умов цього Договору.

Пунктом 8.3 Договору встановлено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2016, а в частині взаєморозрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. У разі якщо за два тижні до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не повідомить про його розірвання, договір вважається продовженим на наступний календарний рік.

Згідно з п. 8.4 Договору замовник або виконавець мають право припинити дію договору в будь-який час на свій розсуд, направивши іншій стороні письмове повідомлення про це не менш ніж за 10 календарних днів.

Як вбачається з матеріалів справи, ані позивачем, ані відповідачем доказів припинення дії Договору не надано.

Оскільки в матеріалах справи відсутні відповідні заяви сторін про припинення дії Договору, суд приходить до висновку, що строк дії Договору неодноразово було продовжено на наступний термін та у заявлений до стягнення період Договір був чинним.

У відповідності до п. 2.1 Договору виконавець зобов`язаний згідно з заявкою замовника направити свого повноважного представника (представників) для надання послуг з відбору проб та/або виконати лабораторні випробування (п. 2.1.1 Договору), надати обумовлені послуги відповідно до вимог нормативних документів діючих на території України.

Відповідно до п. 2.2 Договору замовник зобов`язаний: вчасно направити виконавцю заявку, в якій повинна бути вказана дата початку надання послуг, місце надання послуг, орієнтовна кількість продукції, відносно якої повинні бути надані послуги, найменування необхідних показників якості. Заявка подається не пізніше, ніж за 24 години до дати початку надання послуг по факту або електронною поштою: тел. , e-mail: (п. 2.2.1 Договору); забезпечити виконавцю можливість надання послуг з відбору проб у місці проведення інспекції (п. 2.2.2 Договору); визначити осіб, відповідальних за отримання від виконавця оригіналів документів, підписання і приймання актів приймання-здачі наданих послуг і рахунків за надані послуги, повідомивши про це виконавця письмово (п. 2.2.3 Договору); прийняти послуги шляхом підписання актів приймання-здачі наданих послуг і оплатити їх у порядку та у строки, обумовлені цим Договором. У разі якщо протягом 10 (десяти) днів з моменту його отримання замовником акт не буде підписаний і спрямований виконавцю, то за відсутності письмових аргументованих заперечень або зауважень з боку замовника під час надання послуг, послуги, надані виконавцем, вважаються прийнятими, а сума, зазначена в акті, вважається узгодженою між сторонами цього Договору (п. 2.2.4 Договору); повернути підписані оригінали цього Договору протягом 10 (десяти) днів після їх отримання (п. 2.2.5 Договору).

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що оплата наданих виконавцем послуг, передбачених цим Договором, проводиться за розцінками, наведеними у Додатках до даного Договору, які є його невід`ємною частино.

Додатком №1 до Договору №200 від 08.08.2016 сторонами погоджено опис послуг з інспекції якості і кількості коксової продукції і протокол узгодження договірної ціни.

Замовник здійснює оплату послуг наступним чином: остаточний розрахунок здійснюється протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту підписання сторонами актів приймання-здачі наданих послуг і отримання від виконавця рахунку на оплату (п. 3.2 Договору).

На виконання умов Договору позивачем було надано відповідачу послуги, що підтверджується наявним в матеріалах справи актом приймання-здачі наданих послуг №56 від 27.02.2017 на суму 16 185,94 грн.

Вищезазначений акт приймання-здачі наданих послуг підписаний сторонами та скріплений печатками підприємств без заперечень, акт претензія стосовно наданих послуг не складався, іншого відповідачем не доведено.

27.02.2017 позивачем виписано відповідачу рахунок-фактуру №СФ-0000064 за надані послуги на суму 16 185,94 грн.

Частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності зі ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено вище, п. 3.2 Договору передбачено, що замовник здійснює оплату послуг наступним чином: остаточний розрахунок здійснюється протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту підписання сторонами актів приймання-здачі наданих послуг і отримання від виконавця рахунку на оплату.

Таким чином, надані послуги згідно акту приймання-здачі наданих послуг №56 від 27.02.2017 відповідач зобов`язаний був оплатити до 29.03.2017 включно.

Однак, як свідчать матеріали справи, відповідач в порушення умов Договору своїх зобов`язань за Договором не виконав, за надані послуги не розрахувався, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 16 185,94 грн.

Позивач звертався до відповідача з вимогою про сплату заборгованості №028/2020 від 07.02.2020, в якій вимагав перерахувати заборгованість за договором №200 від 08.08.2016 у розмірі 21 599,66 грн, з яких 16 185,94 грн - основна заборгованість, 4 031,68 грн - інфляційні втрати, 1 382,04 грн - 3% річних.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач відповіді на вказану вимогу не надав.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідачем належними та доказами в розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України обставин, повідомлених позивачем, не спростовано, доказів погашення заборгованості в добровільному порядку не надано.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 16 185,94 грн є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 3751,68грн та 3% річних у розмірі 1416,53 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання встановлений судом та по суті відповідачем не спростований, вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних є правомірними.

Перевіривши розрахунок 3% річних здійснений позивачем, суд визнає його невірним, у зв`язку з наявністю арифметичних помилок (невірно визначив суму основної заборгованості в таблиці розрахунку, зокрема, позивачем зазначено суму боргу 16 185,00 грн, в той час, як сума несплачених послугу позивачем за договором надання послуг №200 від 08.08.2016 складає 16 185,94 грн) та неврахуванням, що в 2020 році 366 днів.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, здійснений позивачем, суд визнає його невірним, оскільки позивачем неправомірно не враховано індекс інфляції за грудень 2017 року, грудень 2018 року та за грудень 2019 року де мала місце дефляція (згідно відомостей Державної служби статистики України індекс інфляції за грудень 2017 року складав - 101,0%, грудень 2018 року - 100,8%, грудень 2019 року - 99,8%).

Суд наголошує на тому, що положення ст. 625 Цивільного кодексу України не передбачають можливості вибіркового обрання особою індексів інфляції за окремі періоди в межах заявленого періоду за який нараховуються інфляційні, а тому мають враховуватися всі індекси інфляції.

За здійсненим судом перерахунком інфляційних втрат та 3% річних в межах періоду нарахування визначеного позивачем, з урахуванням того, що у 2020 році 366 днів, а також з урахуванням індексів інфляції за грудень 2017 року, грудень 2018 року, грудень 2019 року які не враховані позивачем, розмір інфляційних втрат та 3% є більшим, ніж заявлено позивачем до стягнення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України при ухвалені рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Матеріали справи не містять відповідної заяви про збільшення позовних вимог.

З огляду на вищезазначене, вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі 3751,68грн та 3% річних у розмірі 1416,53 грн підлягають задоволенню у розмірі, визначеному позивачем.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

У зв`язку із задоволенням позову, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача та підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Макіївкокс» (85307, Донецька обл., м. Покровськ, мікрорайон Шахтарський, 7А, ідентифікаційний код 32598706) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасна сертифікація та інспекція «ССІ» (50026, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Громової, 26, ідентифікаційний код 30995611) заборгованість у розмірі 16 185 (шістнадцять тисяч сто вісімдесят п`ять) грн 94 коп., інфляційні втрати у розмірі 3 751 (три тисячі сімсот п`ятдесят одна) грн 68 коп та 3% річних у розмірі 1 416 (одна тисяча чотириста шістнадцять) грн 53 коп. та судовий збір у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Згідно із ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя М.В. Хабарова