ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19 травня 2020 року Справа № 903/222/20

Господарський суд Волинської області у складі судді Дем`як В. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справу № 903/222/20

за позовом: Приватного малого підприємства "МЛС", м. Рівне

до відповідача: Державного підприємства "Ратнівське лісомисливське господарство", Волинська область, Ратнівський район, смт. Ратне

про стягнення 19 760,00 грн.

Встановив:

Позивач - Приватне мале підприємство "МЛС" звернувся з позовом до Державного підприємства "Ратнівське лісомисливське господарство" про стягнення 19 760,00 грн., з них: 19560,00 грн. - заборгованість за поставлений товар, 201,00 грн. - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору поставки, який був укладений в усній формі, відповідно до якого за поставлену продукцію виникла заборгованість згідно видаткової накладної №1/0 від 20.11.2019 на суму 19560,00 грн.

Ухвалою суду від 03.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, запропоновано відповідачу подати суду в порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, одночасно копію відзиву надіслати позивачу, докази чого подати суду; належно засвідчені копії Статуту, свідоцтва про державну реєстрацію, довідки органу статистики про включення до Єдиного державного реєстру підприємств і організацій, у разі наявності заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження відповідачу подати суду заяву із обґрунтуванням заперечень протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, позивачу - протягом 5 днів з дня отримання відзиву, попереджено відповідача, що у разі не подання протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали обґрунтованих заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, він має право ініціювати перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження лише у випадку, якщо доведе, що пропустив строк з поважних причин, запропоновано позивачу подати суду відповідь на відзив не пізніше 3-х днів з дня отримання відзиву з доказами надіслання відповідачу, відповідачу - заперечення на відповідь позивача протягом 3-х днів з дня отримання відповіді з доказами надіслання позивачу, письмові докази подати відповідно до вимог статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач ухвалу суду отримав 09.04.2020, позивач 08.04.2020, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень №492, №978.

Строк для подання відзиву відповідачу встановлено по 24.04.2020.

Представник відповідача через відділ документального забезпечення та контролю суду подав відзив на позовну заяву за вх. №01-57/2726/20 від 23.04.2020 в якому позовні вимоги, виходячи із змісту, суті та підстав їх пред`явлення вважає безпідставними такими, що не ґрунтуються на фактичних даних та обставинах, тому задоволенню не підлягають.

Щодо поданого позивачем попереднього (орієнтованого) розрахунку судових витрат, в частині компенсації витрат на професійну правничу допомогу заперечує та просить відмовити у її стягненні, оскільки, дана справа є незначної складності.

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відсутні.

Представник позивача через відділ документального забезпечення суду подав заяву за вх. №01-68/28/20 від 13.04.2020 про зменшення позовних вимог, оскільки відповідачем була здійснена часткова оплата в сумі 19560,00 грн., та просить стягнути з Державного підприємства "Ратнівське лісомисливське господарство" на користь Приватного малого підприємства "МЛС" 201,00 грн. - 3% річних, судові витрати по справі 2102,00 грн. судового збору та 5800 грн. на правничу допомогу.

Згідно п.2 ч.2 ст.46 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Отже, у разі зменшення позовних вимог, якщо його прийнято господарським судом, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір. Загальна сума ціни позову, з урахування поданої позивачем заяви про зменшення позовних вимог, становить - 201,00 грн. з якої і вирішується спір.

Згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейського суду з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

05.02.2019 між позивачем Приватним малим підприємством "МЛС" та відповідачем Державним підприємством "Ратнівське лісомисливське господарство" був укладений договір поставки за №1. (а.с.46-48)

Згідно п.п. 1.1 договору передбачено, що постачальник зобов`язався поставити і передати у власність покупцю, а покупець - прийняти й оплатити товар у повному розмірі на умовах та в порядку визначеному даним договором.

Відповідно до п.п 1.2 договору визначено, що постачальник зобов`язався поставляти товар окремими партіями в кількості і асортименті визначених у заявках замовлення, що є невід`ємними частинами договору.

Пунктами 5.1, 5.2 договору передбачено, що покупець оплачує поставлені товари за цінами, вказаними у замовленні та товаросупроводжувальній документації. Розрахунки за поставлений постачальником товар здійснюється протягом_______днів з моменту поставки товару.

Даний договір підписано уповноваженими особами та скріплено печатками, у встановленому порядку не оспорено, не розірвано та не визнано недійсним, а отже є дійсним, укладеними належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Отже, укладений сторонами договір за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" факт отримання товару від продавця до покупця повинен підтверджуватися первинним документом. Це може бути специфікація, видаткова накладна, товарно-транспортна накладна.

Предметом даного судового розгляду є стягнення заборгованості за поставлений товар на умовах договору №1 від 05.02.2019 та на підставі видаткової накладної.

Як встановлено, на виконання умов договору поставки №1 від 05.02.2019 позивач здійснив відповідачу поставку товару на суму 19 560,00грн., який був прийнятий відповідачем без зауважень, що підтверджується видатковою накладною №1/0 на суму 19 560,00 грн.(а.с. 2)

18.02.2020 позивач звернувся до відповідача з претензією № 18/02 про погашення заборгованості в сумі 19560,00 грн. та в якій зазначив, що у разі не сплати заборгованості в 7-дений строк, останній змушений звернутись за захистом свого права до суду (а.с. 3) Однак, відповідачем дана претензія залишена без належного реагування.

Відповідач після відкриття провадження у справі оплатив повністю основний борг в сумі 19560,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями:

- №429 від 07.04.2020 н суму 9560,00 грн.;

- №416 від 03.04.2020 н суму 5000,00 грн.;

- №329 від 18.03.2020 н суму 5000,00 грн.; (а.с. 49-51).

Згідно, зави про зменшення позовних вимог, яка є прийнята судом сума позову становить 201,00грн. -3% річних.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Між тим, як слідує із тексту договору зокрема пункту 5.2., який визначає термін проведення розрахунку сторони такий термін не вказали.

За таких обставин відсутні правові підстави для висновку про те, що сторони визначили термін проведення розрахунку за поставлений товар за видатковою накладною №1/0 на умовах договору поставки №1 від 05.02.2019.

Водночас, згідно приписів ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, що боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Із змісту претензії №18/02 від 18.02.2020 слідує, що позивач встановив семиденний строк для проведення розрахунку включно до 25.02.2020.

Отже, за таких обставин період прострочення боржника за несвоєчасну оплату за отриманий товар становить з 26.02.2020 по 25.03.2020.

Перевіривши розрахунок заборгованості за допомогою комплексної системи інформаційно-правового забезпечення «ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ» в частині нарахування 3% річних за період з 26.02.2020. по 25.03.2020 в сумі 46,50 грн. підлягає до задоволення.

У стягненні нарахованих 154,50 грн. - 3% річних слід відмовити, як безпідставно заявлених.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат в розмірі 5800,00 грн. на послуги адвокат та заперечення відповідача про стягнення судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.126 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Поняття особи, котра є адвокатом, наводиться в статті 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», котра зазначає, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову.

У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, за заявою відповідача може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Позивачем в обґрунтування понесення ним витрат на оплату послуг адвоката надано договір про надання правової допомоги від 13.08.2019, додаткова угода №7 від 13.03.2020 до договору про надання правової (правничої) допомоги адвокатом від 13.08.2019, розрахунок витрат пов`язаних з наданням послуг за договором про надання правової (правничої) допомоги від 13.08.2019, платіжне доручення про оплату послуг адвоката № 4862 від 16.03.2020 на суму 5800,00 грн., ордер серія ВК №1005011 від 26.03.2020, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Мазурок В.С., серія РН № 1120 .

Враховуючи вищезазначене, незначну складність ( з правової точки зору ) справи, ціну позову по цій справі; відсутність явки адвоката Мазурка В.С. у судовому засіданні у зв`язку з розглядом справи в спрощену позовному провадженні без виклику сторін; та відповідно до переліку розрахунку витрат пов`язаних з наданням правових послуг прослідковується дублювання надання юридичних послуг, і з врахуванням заперечення відповідача щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд вважає за доцільне зменшити розмір витрат позивача на послуги адвоката, які підлягають стягненню з ДП «Ратнівське лісомисливське господарство » в сумі 2600,00 грн. (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додатковій постанові від 11.06.18р. по справі №923/567/17 ).

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 129, 231, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Ратнівське лісомисливське господарство" (44100, Волинська область, Ратнівський район, смт. Ратне, вул. Богдана Хмельницького, 67; ) на користь Приватного малого підприємства "МЛС" (33024, м. Рівне, вул. Млинівська, 20; ) 46,50 грн. - 3% річних, 2102,00 грн. -судового збору та 2600,00 грн. - витрат на правову допомогу адвоката.

3. В решті позову відмовити.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повний текст рішення складено

19.05.2020

Суддя В. М. Дем`як