ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2020м. ДніпроСправа № 904/4835/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Владимиренко І.В. за участю секретаря судового засідання Сечиної Ю.Ю.

за позовом Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш", 49033, м.Дніпро, просп.Богдана Хмельницького, 147,

до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" (51925, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Соборна, 18-Б; )

про стягнення заборгованості у розмірі 800 400,00 грн. та судового збору у розмірі 12 006,00грн.

Представники:

від позивача: представник Шевченко Л.П. дов. № 05-79 від 16.12.19р.

від відповідача: представник Грищенко В.О. дов. № 83 від 02.01.20р.

СУТЬ СПОРУ:

22.10.19р. Приватне акціонерне товариство "Дніпрополімермаш", м.Дніпро звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" (51925, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Соборна, 18-Б; ) стягнення заборгованості у розмірі 800 400,00 грн. та судового збору у розмірі 12 006,00грн.

Ухвалою суду від 21.11.2019 (суддя Первушин Ю.Ю.) ухвалено передати матеріали справи №904/4835/19 за позовом Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш", м.Дніпро до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат", 51925, Дніпропетровська область, м.Кам`янське, вул.Соборна, 18-Б; про стягнення заборгованості у розмірі 800 400,00 грн. господарському суду, в провадженні якого перебуває справа №904/2104/19 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат", для розгляду спору по суті в межах цієї справи.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2019р. прийняті матеріали справи №904/4835/19 за позовом Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш" до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат", місто Кам`янське про стягнення заборгованості сумі 800 400,00 грн. до розгляду в межах справи господарського суду Дніпропетровської області №904/2104/19 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат". Призначено підготовче засідання на 16.01.2020р. о 11:45год.

Ухвалою суду від 16.01.2020 усне клопотання відповідача про відкладення підготовчого засідання задоволено. Продовжено строк для надання відзиву. Відкладено підготовче засідання на 11.02.2020р. о 10:15 год.

Ухвалою суду від 11.02.2020 усне клопотання відповідача про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів задоволено. Продовжено підготовче провадження на 30 днів, до 16.03.2020р. Відкладено підготовче засідання на 12.03.2020р. о 10:00 год.

10.03.20р. до суду від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача.

Ухвалою суду від 12.03.2020р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.03.2020 о 10:45год. Явку у судове засідання повноважних представників учасників судового процесу визнати обов`язковою.

Ухвалою суду від 24.03.2020р. відкладено судове засідання на 20.04.2020 о 12:30год.

У зв`язку із встановленням на території України карантину з 12.03.2020р. по 24.04.2020р. через спалах коронавірусу та з врахуванням Розпорядженням голови господарського суду Дніпропетровської області № 48 від 03.04.2020р. на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 із змінами, листа Ради суддів України від 16.03.2020 №9рс-186/20 та рекомендацій Вищої ради правосуддя, ухвалою суду від 01.04.20220р. було повідомлено учасників справи, що судове засідання у справі № 904/4835/19 призначене на 20.04.2020 о 12:30 год. не відбудеться через запровадження карантинних заходів. Після усунення вказаних обставин розгляд справи буде призначено у судовому засіданні ухвалою суду, про що сторони будуть повідомлені в передбаченому ГПК України порядку.

В судовому засіданні 13.05.2020р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши представників позивача та відповідача, господарський суд встановив наступне.

31.01.2019р. між Приватним акціонерним товариством "Дніпрополімермаш" (далі Продавець) та Публічним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат" (далі Покупець)) укладено договір поставки № 19-0094-02 від 31.01.2019р..

Відповідно до п.п.1.1., п.1.2. Договору, «Продавець» зобов`язується виготувати та поставити, а «Покупець» прийняти та оплатити продукцію, вказану в Специфікаціях, які додаються до цього договору, іменовану надалі «товар». Кількість, номенклатура, ціна, терміни поставки та умови оплати «товару» визначені в Специфікаціях, які додаються до цього договору, що складають його невід`ємну частину.

Згідно п.2.1. Договору, ціна на «Товар» встановлюється у національній валюті України - гривнях за одиницю, на умовах, обумовлених в Специфікаціях, згідно з офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної Торгової Палати (редакції 2010 року), далі «Інкотермс-2010» і вказується в Специфікаціях, що додаються до договору і складають його невід`ємну частину.

Відповідно до п.2.2. Договору, сума договору на момент підписання, згідно Специфікації № 1, становить 1 252 929,60грн. у тому числі ПДВ 20% 208 821,60 грн., і буде змінена на суму кожної наступної Специфікації, що підписується обома сторонами.

Згідно п.2.3., п.2.4. Договору, ціни, обговорені в Специфікаціях, які додаються до цього договору, є звичайними, справедливими, ринковими. Ціна на «товар» після перерахування попередньої оплати в сторону збільшення зміні не підлягає, якщо інше не обумовлене Специфікаціями, по узгодженню сторін.

Поставка «Товару» здійснюється на умовах передбачених у Специфікаціях, що додаються до Договору і складають його невід`ємну частину, відповідно до «Інкотермс-2010». (п.3.1. Договору)

Датою поставки та переходу права власності вважається дата одержання «Товару», зазначена «Покупцем» в товарно-транспортній накладній та/або видатковій накладній, далі іменовані товарно-супровідними накладними. (п.3.2. Договору)

«Товар» вважається поставленим «Продавцем» і прийнятим «Покупцем»: за кількістю - згідно з даними, вказаними у товарно-супровідних накладних; за якістю - згідно сертифікату якості виробника, або іншим документом, що підтверджує якість «Товару». (п.2.3. Договору).

Відповідно до п.3.4. Договору, разом з «товаром» «Продавець» надає наступні документи: товарно-супровідні та видаткові накладні в 2-х примірниках, рахунок за фактом поставки та документ, що підтверджує якість «товару». У розрахункових

документах обов`язково вказувати номер цього договору, найменування вантажовідправника, «Продавця» і «Покупця». Відповідальність за оформлення цих документів покладається на «Продавця».

Згідно п.4.1., 4.2. Договору, розрахунки за цим Договором здійснюються в гривнях. Розрахунки за поставлений Товар здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця в порядку, зазначеному в Специфікаціях. У випадку, якщо умовами оплати передбачена попередня оплата, то Продавець зобов`язаний надати оригінал рахунку на попередню оплату.

Відповідно до п.4.4. Договору, у разі ненадання рахунку за фактом поставки разом з Товаром, рахунки на оплату за фактично поставлений Товар надаються протягом 5-ти календарних днів, рахуючи від дати поставки. За несвоєчасне надання рахунків

Продавець сплачує штраф у розмірі 5% від суми поставки.

Відповідно до п.п.7.1., 7.2. Договору, сторони узгодили, що усі суперечки та розбіжності, що виникають внаслідок або у зв`язку з виконанням цього договору, повинні вирішуватися шляхом переговорів між Сторонами. Лише у разі, якщо між сторонами не буде досягнуто згоди, відповідний спір вирішується господарським судом.

У разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань, передбачених Договором, винна Сторона відшкодовує іншій Стороні заподіяні у зв`язку з цим збитки. При невиконанні термінів виготовлення та / або поставки «Товару», а також строків направлення письмового повідомлення про закінчення виготовлення і готовності «Товару» до відвантаження, зазначених у Специфікаціях, що с невід`ємною частиною Договору, «Продавець» виплачує «Покупцю» неустойку в розмірі 8% від вартості несвоєчасно виготовленого та / або поставленого «То вару ». (п.8.1. Договору)

Згідно п.8.2. Договору, у разі якщо «Продавець», отримавши суму попередньої оплати не передав його у встановлений термін, він зобов`язаний сплатити на користь «Покупця» за весь час користування чужими коштами відсотки, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ в день, від суми отриманої попередньої оплати, з дня одержання цієї суми від «Покупця».

У разі поставки «Товару» неналежної якості, «Продавець» зобов`язаний сплатити на користь «Покупця» штраф у розмірі 20 % від вартості неякісного «Товару». (п.8.3. Договору).

21.02.2019р. сторони уклали додаткову угоду № 1 до Договору, якою доповнили договір специфікацією № 2 на поставку траверси автоматичної для транспортування заготовки в кількості 1 шт. загальною вартістю 800 400,00 грн.

15.08.2019р. вказаний товар був відвантажений Покупцю, що підтверджується видатковою накладною № 1506 від 15.08.2019р. та прийнятий уповноваженою особою згідно довіреності № 645/04 від 13.08.2019р.

Відповідно до п.1.1. Додаткової угоди № 1 від 21.02.2019р. умови оплати: 100% вартості товару за фактом поставки на протязі 30 календарних днів.

Заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги за Договором поставки № 19-0094-02 від 31.01.2019р. складає 800 400,00грн.

На підтвердження позовних вимог позивачем додано до позовної заяви копія Договору поставки № 19-0094-02 від 31.01.2019р. та Додаткової угоди № 1 до нього; копія видаткової накладної № 1506 від 15.08.2019р.; копія довіреності № 654/04 від 13.08.2019р.

В своєму відзиві від 11.02.2020р. на позовну заяву, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в розмірі 800 400,00грн., обґрунтовуючи наступним.

За умовами Договору поставки, Товар вважається поставленим за наявності і передачі Покупцю узгодженого переліку документів. Оскільки надання визначеного комплекту документів до поставленого товару є обов`язком продавця, належним чином виконаним може вважитись лише виконання зобов`язання з поставки Товару, лише за умови передання Покупцю визначеного у переліку документів. (п. 3.3. Договору).

Умови оплати за фактом поставки фактично утворюють зміст зустрічного виконання зобов`язання, коли обов`язок здійснити оплату залежить від належного виконання іншою стороною обов`язку належним чином поставити товар.

Вважає, що відвантаження товару, не може вважатися належним виконанням зобов`язання Продавця, якщо при цьому Покупцю не було передано комплекту товарно-супровідних документів та документів, що підтверджують якість такого товару.

Неналежне виконання Продавцем зобов`язання щодо поставки Товару зумовлює право Покупця зупинити виконання свого зустрічного зобов`язання щодо оплати за поставлений Товар, або взагалі відмовитись від такого виконання. У такому випадку настають інші правові наслідки і відповідний спір має вирішуватись відповідно норм матеріального права, які регулюють дані правовідносини (зокрема, повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні на підставі статті 1212 ЦК України).

Відповідач звертає увагу на те, що Позивачем до позовної заяви не додано товарно-супровідних документів, рахунку на оплату та документу, що підтверджує якість поставленого товару, разом із доказами передання зазначених документів Відповідачу за фактом поставки.

Відповідач вважає, що позивачем на доведено належними доказами належне виконання свого зобов`язання щодо поставки товару у відповідності до умов укладеного Договору поставки.

Також, відповідач зазначає, що до складу позовних вимог про стягнення грошових коштів Позивачем включено 133 400,00 грн., що становить суму податку на додану вартість, який підлягає сплаті до державного бюджету.

Податок на додану вартість - це непрямий податок, який входить в ціну товарів (робіт, послуг) та сплачується покупцем, але його облік та перерахування до державного бюджету здійснює продавець (податковий агент).

Документом, що підтверджує облік податкового зобов`язання є Податкова накладна, яка складається платником податку на додану вартість відповідно до вимог Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Додатково, умовами Договору поставки також визначено обов`язок Продавця - ПрАТ «Дніпрополімермаш» скласти за зареєструвати з дотриманням вимог податкового законодавства відповідну податкову накладну.

Позивачем не додано до позовної заяви доказів на підтвердження складення та реєстрації податкової накладної, як обґрунтування підстав для стягнення з ПАТ «ДМК» коштів в цій частині. Відповідач зазначає, що у частині суми у розмірі ПДВ Позивач не є власником коштів, а виступає лише податковим агентом.

Оскільки не було задекларовано податкового зобов`язання шляхом складення і реєстрації податкової накладної, відповідач вважає, що підстави для стягнення цих коштів на користь Позивача відсутні.

Відповідно до п.п.7.1., 7.2. Договору, сторони узгодили, що усі суперечки та розбіжності, що виникають внаслідок або у зв`язку з виконанням цього договору, повинні вирішуватися шляхом переговорів між Сторонами. Лише у разі, якщо між сторонами не буде досягнуто згоди, відповідний спір вирішується господарським судом.

Позивачем до позовної заяви не додано доказів спроби проведення переговорів щодо досудового врегулювання даного спору.

Відповідач вважає, що позивач передчасно звернувся із даним позовом, не дотримавшись вимог щодо досудового врегулювання спору.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ст. 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Відповідно до частини 3 статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У розумінні статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів; показаннями свідків.

За приписами частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

10.03.2020р. позивач надав відповідь на відзив № 1003-01 від 10.03.2020р., в кому не погоджується з думкою відповідача, просить суд визнати заявлені позовні вимоги у повному обсязі, обґрунтовуючи наступним.

Відповідно до п.3.1. Договору, поставка Товару здійснюється на умовах передбачених у специфікаціях, що додаються до Договору і складають його невід`ємну частину, відповідно до «Інкотермс-2010».

Пунктом 3.2. Договору передбачено, що датою поставки та переходу права власності вважається одержання Товару, зазначена Покупцем в товарно-транспортній накладній та/або видатковій накладній, далі іменовані товарно-супровідними накладними.

Разом з товаром Продавець надає наступні документи: товарно-супровідні та видаткові накладні в примірниках, рахунок за фактом поставки та документ, що підтверджує якість товару (пункт 3.4. звору).

Товарно-транспортна накладна № 38358 від 15.08.2019р. була отримана представником Відповідача 15.08.2019 р. у двох примірниках; видаткова накладна № 1506 від 15.08.2019 р. також отримана представником Відповідача 15.08.2019 р. у двох примірниках; рахунок № від 15.08.2019р. та сертифікат якості № 267 від 09.08.2019р. надавався представнику відповідача 15.08.2019р., про що свідчать копії документів доданих позивачем до позовної заяви та відповіді на відзив.

Відповідно до Товарно-транспортної накладної № 38358 від 15.08.2019р. відвантажений 15.08.2019, Рахунок на оплату вартості товару наданий -15.08.2019р.

Позивач звертає увагу на те, що Договір не містить обов`язку фіксувати передачу товаросупровідної документації, зокрема, складання акту-приймання передачі документів. Відповідно до п.5.2. Договору приймання Товару за якістю і кількістю здійснюється Покупцем відповідно до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання П-6, П-7.

Згідно з п. 12 Інструкції Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і арів народного споживання по кількості від 15.06.65 р. № П-6 приймання продукції по кількості здійснюється за транспортними та супровідними документами (рахунком фактурі, специфікації, опису, упакувальним ярликам та інш.) відправника (виробника). Відсутність зазначених документів або деяких з них не припиняє приймання продукції. У цьому випадку складається акт про фактичну наявність адукції і в акті вказується, які документи відсутні.

Згідно з п. 14 Інструкції Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і рів народного споживання по якості від 25.04.66р. № П-7 приймання продукції по якості і комплектності здійснюється в точній відповідності зі стандартами, технічними умовами, основними й 5ливими умовами постачання, іншими обов`язковими для сторін правилами, а також по супровідним документам, що засвідчують якість і комплектність, що поставляється продукції (технічний паспорт, сертифікат, посвідчення про якості, рахунок-фактура, специфікація і т.п.). Відсутність зазначених супровідних документів або деяких з них не припиняє приймання продукції. У цьому випадку складається акт про фактичну якість і комплектність продукції, що надійшла, і в акті вказується, які документи відсутні.

При отриманні товару Відповідачем не подавалось заперечень щодо неналежності виконання постачальником прийнятих за договором зобов`язань з поставки товару, в тому числі щодо неналежної та неналежної комплектності.

Стосовно не надання доказів на підтвердження складання та реєстрації податкової накладної, позивач зазначив наступне.

Відповідно до Специфікації № 2 до Договору Сторони погодили, що ціна товару становить - 800 400,00 грн. та складається з: фактичної вартості товару у сумі - 667 000,00 грн. та ПДВ 20 % у сумі -133 400,00 грн.

Відповідно до пункту 188.1 статті 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання арів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків |зборів (крім збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому іі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та сирів).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної антрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

Позивач вважає, що ненадання доказів виконання Позивачем передбаченого статтею 201 ПК України обов`язку щодо реєстрації податкової накладної не свідчить про відсутність у відповідача зобов`язання щодо сплати повної вартості отриманого товару, оскільки вказані обставини не є підставою для звільнення від знання господарського зобов`язання у вигляді сплати коштів за поставлений товар згідно Договору.

Позивач зазначає, що на підтвердження складення та реєстрації Позивачем податкової накладної надає відповідну копію Податкової накладної № 624 від 15.08.2019р.

Стосовно досудового врегулювання спору, позивач зазначив наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 222 Господарського кодексу України у і необхідності відшкодування збитків або застосування інших санкцій суб`єкт господарювання чи інша юридична особа - учасник господарських відносин, чиї права або законні інтереси порушено, з метою безпосереднього врегулювання спору з порушником цих прав або інтересів мас право звернутися до нього з письмовою претензією, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 1 статті 4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в ювленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Згідно із ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного і у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

З врахуванням викладеного, позивач вважає, що не використання порядку досудового врегулювання спору не позбавляє його права на звернення до суду із позовом.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що відповідно до даних бухгалтерського обліку відповідача, заборгованість відповідача перед відповідачем складає 800 400,00 грн.

Позивачем на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує заявлені вимоги та які входять до предмета доказування в даній справі, надано: копії наступних документів договору поставки №19-0094-02 від 31.01.2019 р., додаткової угоди №1 від 21.02.2019 р., видаткової накладної №1506 від 15.08.2019 р., довіреності №654/04 від 13.08.2019 р., рахунок № від 15.08.19р., товарно транспортна накладна № 38358 від 15.08.19р., сертифікат якості № 267 від 09.08.19р., податкова накладна № 624 від 15.08.19р.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Таким чином, враховуючи обставини справи та наявні в ній докази суд приходить до висновку про невиконання Відповідачем своїх зобов`язань по Договору та вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також, відповідачем подано до суду заяву про відстрочку виконання рішення, відповідач в своїй заяві просить суд надати відповідачу розстрочку виконання рішення у справі строком на 6 місяців, мотивуючи дану заяву тим, що на даний час стосовно відповідача порушено провадження у справі про банкрутство.

Крім того, на даний час відповідач перебуває у погіршеному фінансовому стані, що пов`язано з кризою на ринку металопродукції, зменшення планові завдання виробництва та часткового простою підприємства.

Представник позивача заперечив про розстрочення виконання рішення у справі строком на 6 місяців, оскільки відповідачем не надано жодного документального доказу стосовно викладених у заяві про розстрочення обставин.

Проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення суду з огляду на наступне.

За змістом наведених норм відстрочення та розстрочення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Так, згідно зі ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, при вирішенні питання про відстрочку/розстрочку виконання рішення суд враховує не тільки можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але й такі ж наслідки для стягувача при затримці виконання рішення.

Мотивуючи заяву про розстрочення виконання рішення відповідач посилається на те, що на даний час відповідач перебуває у погіршеному фінансовому стані, що пов`язано з кризою на ринку металопродукції, зменшення планові завдання виробництва та часткового простою підприємства.

На підтвердження викладених у заяві обставин відповідач по справі не надав жодного документального доказу в підтвердження викладених в заяві обставин.

За встановлених обставин, враховуючи, що:

- посилання заявника на скрутне фінансове становище у зв`язку зі зростанням вартості сировини, енергетичних ресурсів та падінням світових цін на ринку металопродукції не є винятковою обставиною в розумінні частини 3 статті 331 Господарського процесуального кодексу України, за наявності якої можливе надання розстрочки виконання рішення;

- скрутне фінансово-економічне становище заявника утворилось внаслідок його власної господарської діяльності, а не в силу якихось об`єктивних обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим;

- заявником не наведено конкретних поважних обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим;

- надання за вищезазначених обставин боржникові можливості розстрочити виконання рішення буде порушенням права власності позивача у розумінні ч.1 ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не знаходить підстав для задоволення заяви відповідача про розстрочку виконання рішення у справі строком на 6 місяців у справі №904/4835/19.

Суд зазначає, що для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.

Разом з тим, заявляючи про розстрочення виконання судового рішення на строк шість місяців, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження здатності виконати ним боргові зобов`язання протягом указаного строку, не надано суду інформації щодо джерел його фінансових надходжень у період одинадцяти місяців розстрочення для покриття боргу перед позивачем (прибуток від господарської діяльності, продаж активів, кредитні кошти тощо). А тому відповідач не довів, що його заява обґрунтована реальними намірами виконати рішення суду, а не зумовлена бажанням ухилитися від його виконання.

Таким чином, наведені відповідачем обставини не свідчать про неможливість виконання рішення суду у даній справі, а лише відображають поточну господарську діяльність заявника, що не є обставинами, з якими закон пов`язує можливість розстрочення виконання судового рішення, а обставини, на які посилається Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ" у заяві, лише вказують на несприятливість виконання рішення суду для нього у цей час та можливість настання негативних наслідків у зв`язку з цим. При цьому, фінансове становище Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ" є результатом його власної господарської діяльності, в ході якої відповідач мав планувати свої видатки на погашення заборгованості за Договором поставки №19-0094-02 від 31.01.2019 р., оскільки був обізнаний про строк настання її погашення.

При цьому, при вирішенні питання про надання розстрочення виконання рішення необхідно врахувати, що спір у цій справі виник саме з вини Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ" через невиконання зобов`язань за Договором поставки №19-0094-02 від 31.01.2019 р.

Враховуючи вищевикладене та те, що обставини, на які посилається боржник, не є винятковими у розумінні статті 331 ГПК України, з урахуванням матеріальних інтересів обох сторін, їх фінансового стану, ступеню вини відповідача у виникненні спору, неможливість перекладення ризиків відповідача на позивача, суд вважає, що заява Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ" № б/н від 13.05.20р. про відстрочення виконання рішення у справі строком на 6 місяців задоволенню не підлягає.

Судовий збір покласти на позивача відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 232, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» (51925, м. Кам`янське, вул. Соборна,18б; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш" (49033, м.Дніпро, просп.Богдана Хмельницького, 147, ) 800 400 (вісімсот тисяч чотириста) грн. 00 коп. заборгованість за договором поставки №19-0094-02 від 31.01.2019р. та 12 006 (дванадцять тисяч шість) грн. 00 коп. - судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ" № б/н від 13.05.20р. про відстрочення виконання рішення у справі строком на 6 місяців відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду у строк, передбачений статтею 256 ГПК України з урахуванням частини четвертої розділу Х Прикінцеві положення цього Кодексу.

Повне рішення складено - 15.05.2020р.

Суддя І.В. Владимиренко