ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2020м. ДніпроСправа № 904/5558/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мілєвої І.В. за участю секретаря судового засідання Симбірьової К.В.

за позовом Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа", Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг

до Житлово-будівельного кооперативу "Гірник", Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг

про стягнення 367 397,26 грн.

Представники:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" звернулося до господарського суду з позовною заявою до Житлово-будівельного кооперативу "Гірник" про стягнення 367 397,26 грн., з яких: 310 579,56 грн. - заборгованість за теплову енергію, 26 358,17 грн. - пеня, 10 059,02 грн. - 3% річних, 20 400,51 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору на відпуск теплової енергії на потреби опалення, вентиляції та гарячого водопостачання № 110 від 01.10.1999 в частині оплати поставленої теплової енергії.

Ухвалою суду від 26.11.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

В ухвалі від 26.11.2019 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідачу було роз`яснено, що відповідно до ч. 1 ст. 251 Господарського процесуального кодексу України відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Представник відповідача отримав вищевказану ухвалу 03.12.2019, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.75).

Ухвалою суду від 22.01.2020 перейдено від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 904/5558/19 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 19.02.2020.

19.02.2020 до підготовчого засідання з`явився представник позивача.

19.02.2020 до підготовчого засідання представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином 29.01.2020, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення (ухвали суду) (а.с.80).

Ухвалою від 19.02.2020 відкладено підготовче засідання на 18.03.2020.

18.03.2020 до підготовчого засідання представник відповідача не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання був повідомлений лише 25.03.2020, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення (ухвали суду) (а.с.96).

18.03.2020 до підготовчого засідання представник позивача не з`явився, 17.03.2020 подав до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за відсутності представника позивача, проти переходу до розгляду справи по суті не заперечує.

Будучи обізнаним про відкриття провадження у справі, відзив відповідач не подав.

Ухвалою від 18.03.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу для судового розгляду по суті у судове засідання 15.04.2020.

15.04.2020 представник позивача до судового засідання не з`явився, 14.04.2020 подав до суду клопотання про розгляд справи по суті за відсутності представника позивача.

15.04.2020 представник відповідача до судового засідання не з`явився.

Згідно части 1 та 2 ст.195 Господарського процесуального кодексу України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку; суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України: розділ X "Прикінцеві положення" доповнено пунктом 4 такого змісту: "4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Ухвалою від 15.04.2020 відкладено розгляд справи по суті на 20.05.2020.

18.05.2020 позивач подав до суду заяву про проведення розгляду справи по суті без присутності представника позивача, наполягав на позовних вимогах, просив їх задовольнити.

20.05.2020 до судового засідання не з`явились представники позивача та відповідача.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.10.1999 між Комунальним підприємством теплових мереж "Криворіжтепломережа" (постачальник) та Житлово-будівельним кооперативом "Гірник" (споживач) було укладено договір на відпуск теплової енергії на потреби опалення, вентиляції та гарячого водопостачання № 110 (далі - договір).

Постачальник зобов`язується відпустити споживачеві теплову енергію на потреби опалення, вентиляції, гарячого водопостачання і пари відповідно до встановленого плану теплоспоживання з 01.10.1999 по 31.12.2000, житловий будинок вул. Карбишева, 14 (п. 1. договору).

Відпуск теплової енергії для потреб опалення і вентиляції проводиться протягом опалювального періоду, встановленого відповідним рішенням виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів (при цьому плановий опалювальний період з 15 жовтня по 15 квітня), гаряче водопостачання відпускається протягом року (за винятком ремонтного періоду ) (п. 2. договору).

Користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору між постачальником і споживачем (п. 3. договору).

Облік кількості теплової енергії, яка споживається споживачем, здійснюється на підставі показань приладів обліку, встановлених на кордоні розділу. При відсутності приладів обліку споживач розраховується з постачальником за проектним навантаженням (п. 5. договору).

Плата за відпущену теплову енергію здійснюється споживачем протягом п`яти днів після отримання рахунку постачальника. У разі несплати рахунку після закінчення п`яти днів від дня його пред`явлення споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі 1,0% за кожен день прострочення від суми заборгованості (п. 25. договору).

Цей договір укладається на термін з 01.10.1999 по 31.12.2000, та вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну не надійде заява однієї із сторін про відмову від цього договору або його перегляд (п. 26. договору).

07.10.2014 сторонами укладено додаткову угоду до договору (а.с. 12), в якій вирішено з 01.10.2014 внести зміни в таблиці № 1,2 договору, а саме прийняти опалювальну площу - 2 795,00 м2, навантаження на опалення - 0,2512 Гкал/год, навантаження на гаряче водопостачання - 0,1162 Гкал/год. З 01.10.2014 нарахування за спожиту теплову енергію здійснюється відповідно до теплового навантаження на опалення та гаряче водопостачання, розрахованого відповідно з питомими нормами, врахованими при розрахунках планових тарифів на послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Позивач стверджує, що свої договірні зобов`язання виконав належним чином, за період з 27.10.2017 по 06.04.2019 поставив відповідачу теплову енергію, на підтвердження чого надав підписані сторонами акти прийому-передачі теплової енергії (а.с. 31-45).

Позивач зазначає, що відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1783 від 06.10.2016 (а.с. 60) у період з 01.11.2016 по 30.12.2017 діяв тариф на теплову енергію: 1 395,80 грн. з ПДВ за 1 Гкал. Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1530 від 28.12.2017 (а.с. 61-62) за період з 31.12.2017 по 26.10.18 діяв тариф на теплову енергію: 1 425,94 грн. з ПДВ за 1 Гкал. Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 238 від 27.02.2018 (а.с. 63) за період з 27.10.2018 по 31.12.18 діяв тариф на теплову енергію: 1 432,13 грн. з ПДВ за 1 Гкал. Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1714 від 10.12.2018 (а.с. 64) за період з 01.01.2019 по теперішній час діє тариф на теплову енергію: 1 688,36 грн. з ПДВ за 1 Гкал.

Позивач виставив відповідачу рахунки-фактури:

- № 110 від 30.11.2017 на оплату теплової енергії вартістю 18 787,53 грн. з ПДВ (а.с. 21б);

- № 110 від 31.12.2017 на оплату теплової енергії вартістю 33 848,25 грн. з ПДВ (а.с. 22);

- № 110 від 31.01.2018 на оплату теплової енергії вартістю 27 853,44 грн. з ПДВ (а.с. 23);

- № 110 від 28.02.2018 на оплату теплової енергії вартістю 31 470,41 грн. з ПДВ (а.с. 24);

- № 110 від 31.03.2018 на оплату теплової енергії вартістю 27 477,79 грн. з ПДВ (а.с. 25);

- № 110 від 24.04.2018 на оплату теплової енергії вартістю 8 683,95 грн. з ПДВ (а.с. 26);

- № 110 від 30.11.2018 на оплату теплової енергії вартістю 15 996,87 грн. з ПДВ (а.с. 27);

- № 110 від 31.12.2018 на оплату теплової енергії вартістю 29 344,30 грн. з ПДВ (а.с. 28);

- № 110 від 31.01.2019 на оплату теплової енергії вартістю 41 360,12 грн. з ПДВ (а.с. 29);

- № 110 від 28.02.2019 на оплату теплової енергії вартістю 35 050,44 грн. з ПДВ (а.с. 30);

- № 110 від 31.03.2019 на оплату теплової енергії вартістю 26 270,94 грн. з ПДВ (а.с. 21);

- № 110 від 30.04.2019 на оплату теплової енергії вартістю 14 435,52 грн. з ПДВ (а.с. 21а).

Відповідно до п. 25. договору плата за відпущену теплову енергію проводиться споживачем протягом п`яти днів після отримання рахунку постачальника.

Відповідно до реєстру рахунків та актів виконаних робіт (а.с. 46-57) відповідач отримав:

- акт прийому-передачі теплової енергії та рахунок № 110 від 30.11.2017 на суму 18 787,53 грн. з ПДВ - 07.12.2017;

- акт прийому-передачі теплової енергії та рахунок № 110 від 31.12.2017 на суму 33 848,25 грн. з ПДВ - 11.01.2018;

- акт прийому-передачі теплової енергії та рахунок № 110 від 31.01.2018 на суму 27 853,44 грн. з ПДВ - 12.02.2018;

- акт прийому-передачі теплової енергії та рахунок № 110 від 28.02.2018 на суму 31 470,41 грн. з ПДВ - 13.03.2018;

- акт прийому-передачі теплової енергії та рахунок № 110 від 31.03.2018 на суму 27 477,79 грн. з ПДВ - 11.04.2018;

- акт прийому-передачі теплової енергії та рахунок № 110 від 24.04.2018 на суму 8 683,95 грн. з ПДВ - 03.05.2018;

- акт прийому-передачі теплової енергії та рахунок № 110 від 30.11.2018 на суму 15 996,87 грн. з ПДВ - 10.12.2018;

- акт прийому-передачі теплової енергії та рахунок № 110 від 31.12.2018 на суму 29 344,30 грн. з ПДВ - 09.01.2019;

- акт прийому-передачі теплової енергії та рахунок № 110 від 31.01.2019 на суму 41 360,12 грн. з ПДВ - 08.02.2019;

- акт прийому-передачі теплової енергії та рахунок № 110 від 28.02.2019 на суму 35 050,44 грн. з ПДВ - 07.03.2019;

- акт прийому-передачі теплової енергії та рахунок № 110 від 31.03.2019 на суму 26 270,94 грн. з ПДВ - 09.04.2019;

- акт прийому-передачі теплової енергії та рахунок № 110 від 30.04.2019 на суму 14 435,52 грн. з ПДВ - 14.05.2019.

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України).

Враховуючи викладене, відповідно до п. 25. договору, з урахуванням положень ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, відповідач повинен був оплатити:

- рахунок № 110 від 30.11.2017 на суму 18 787,53 грн. з ПДВ у строк до 12.12.2017 включно (07.12.2017 + 5 календарних днів);

- рахунок № 110 від 31.12.2017 на суму 33 848,25 грн. з ПДВ у строк до 16.01.2018 включно (11.01.2018 + 5 календарних днів);

- рахунок № 110 від 31.01.2018 на суму 27 853,44 грн. з ПДВ у строк до 19.02.2018 включно (12.02.2018 + 5 календарних днів);

- рахунок № 110 від 28.02.2018 на суму 31 470,41 грн. з ПДВ у строк до 19.03.2018 включно (13.03.2018 + 5 календарних днів);

- рахунок № 110 від 31.03.2018 на суму 27 477,79 грн. з ПДВ у строк до 16.04.2018 включно (11.04.2018 + 5 календарних днів);

- рахунок № 110 від 30.04.2018 на суму 8 683,95 грн. з ПДВ у строк до 08.05.2018 включно (03.05.2018 + 5 календарних днів);

- рахунок № 110 від 30.11.2018 на суму 15 996,87 грн. з ПДВ у строк до 17.12.2018 включно (10.12.2018 + 5 календарних днів);

- рахунок № 110 від 31.12.2018 на суму 29 344,30 грн. з ПДВ у строк до 14.01.2019 включно (09.01.2019 + 5 календарних днів);

- рахунок № 110 від 31.01.2019 на суму 41 360,12 грн. з ПДВ у строк до 13.02.2019 включно (08.02.2019 + 5 календарних днів);

- рахунок № 110 від 28.02.2019 на суму 35 050,44 грн. з ПДВ у строк до 12.03.2019 включно (07.03.2019 + 5 календарних днів);

- рахунок № 110 від 31.03.2019 на суму 26 270,94 грн. з ПДВ у строк до 15.04.2019 включно (09.04.2019 + 5 календарних днів);

- рахунок № 110 від 30.04.2019 на суму 14 435,52 грн. з ПДВ у строк до 20.05.2019 включно (14.05.2019 + 5 календарних днів).

Однак, як зазначає позивач, відповідач в порушення умов договору за поставлену у період з 27.10.2017 по 06.04.2019 теплову енергію не розрахувався, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 310 579,56 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач направив відповідачу претензію № 1403/13 від 31.05.2019 (а.с. 58), в якій вимагав сплатити заборгованість.

Відповідно до реєстру претензій (а.с. 59) відповідач отримав вказану претензію 11.06.2019.

Однак, як зазначає позивач, відповідач відповідь на претензію не надав, заборгованість не сплатив, що і стало причиною звернення до суду.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

За договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується (ч.1 ст. 275 Господарського кодексу України).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України)

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст. 265 Господарського кодексу України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України).

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Доказів оплати поставленої теплової енергії в сумі 310 579,56 грн. відповідач не надав, доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, не спростував.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення основного боргу у розмірі 310 579,56 грн. є правомірними та підлягають задоволенню.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 26 358,17 грн. за загальний період з 18.12.2018 по 11.11.2019.

Відповідно до п. 25. договору у разі несплати рахунку після закінчення п`яти днів від дня його пред`явлення споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі 1,0 % за кожен день прострочення від суми заборгованості.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч.ч.4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 Господарського Кодексу України).

Договором передбачено стягнення пені за прострочення виконання зобов`язання.

Згідно перерахунку, виконаного господарським судом, розмір пені є більшим, ніж заявлено позивачем. Разом з тим, суд позбавлений права збільшувати розмір позовних вимог. Пред`явлення вимог в меншому розмірі є правом позивача. Враховуючи викладене, суд розглядає вимоги про стягнення пені в заявленому позивачем розмірі.

Також позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3 % річних за період з 13.12.2017 по 11.11.2019 у розмірі 10 059,02 грн. та інфляційні втрати за той же період у розмірі 20 400,51 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку 3% та встановлено, що він виконаний не правильно, а саме: при розрахунку розміру 3% річних на заборгованість за рахунками № 110 від 31.01.2018 на суму 27 853,44 грн. та № 110 від 28.02.2018 на суму 31 470,41 грн. позивачем використано неправильні початкові дати періодів нарахування.

З наявного в матеріалах справи розрахунку вбачається, що позивач нараховує 3% річних:

- на заборгованість по рахунку № 110 від 31.01.2018 у розмірі 27 853,44 грн. за період з 18.02.2018 по 11.11.2019;

- на заборгованість по рахунку № 110 від 28.02.2018 у розмірі 31 470,41 грн. за період з 19.03.2018 по 11.11.2019.

Як вказано вище, відповідно до п. 25. договору плата за відпущену теплову енергію проводиться споживачем протягом п`яти днів після отримання рахунку постачальника.

Відповідно до реєстру рахунків та актів виконаних робіт, відповідач отримав:

- акт прийому-передачі теплової енергії та рахунок № 110 від 31.01.2018 на суму 27 853,44 грн. з ПДВ - 12.02.2018 (а.с. 48);

- акт прийому-передачі теплової енергії та рахунок № 110 від 28.02.2018 на суму 31 470,41 грн. з ПДВ - 13.03.2018 (а.с. 49).

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України).

Враховуючи викладене, відповідно до п. 25. договору, з урахуванням положень ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, відповідач повинен був оплатити:

- рахунок № 110 від 31.01.2018 на суму 27 853,44 грн. з ПДВ у строк до 19.02.2018 включно (12.02.2018 + 5 календарних днів = 17.02.2018, що припадає на суботу, вихідний день, тому, відповідно до положень ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України останні день оплати переноситься на перший за ним робочий день, тобто на 19.02.2018 понеділок);

- рахунок № 110 від 28.02.2018 на суму 31 470,41 грн. з ПДВ у строк до 19.03.2018 включно (13.03.2018 + 5 календарних днів = 18.03.2018, що припадає на неділю, вихідний день, тому, відповідно до положень ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України останні день оплати переноситься на перший за ним робочий день, тобто на 19.03.2018 понеділок).

З огляду на викладене, першим днем прострочення виконання зобов`язання з оплати поставленої теплоенергії, та, як наслідок, початковою датою періоду нарахування:

- по рахунку № 110 від 31.01.2018 (на суму 27 853,44 грн.) буде 20.02.2018;

- по рахунку № 110 від 28.02.2018 (на суму 31 470,41 грн.) буде 20.03.2018.

Відповідно до виконаного господарським судом розрахунку розмір 3% річних становить 10 051,85грн.

Розмір інфляційних втрат позивачем розраховано правильно.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що має місце прострочення виконання зобов`язання є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача 367 390,09 грн., з яких: 310 579,56 грн. - заборгованість за теплову енергію, 26 358,17 грн. - пеня, 10 051,85 грн. - 3% річних, 20 400,51 грн. - інфляційні втрати.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог: на позивача - 0,11грн. (0,002%), на відповідача - 5510,85 грн. (99,998 %).

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу "Гірник" (50047, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Карбишева, буд. 14, ідентифікаційний код 23077689) на користь Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, буд. 9, ідентифікаційний код 03342184) 367 390,09 грн., з яких: 310 579,56 грн. - заборгованість за теплову енергію, 26 358,17 грн. - пеня, 10 051,85 грн. - 3% річних, 20 400,51 грн. - інфляційні втрати., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 510,85 грн., про що видати наказ.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 20.05.2020

Суддя І.В. Мілєва