ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2020 р. Справа № 917/47/20

За позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Домінік", вул. М.Бірюзова, 2, м. Полтава, Полтавська область, 36020

до відповідача Фізичної особи-підприємця Логвиновського Олега Григоровича, АДРЕСА_1

про стягнення 906 171,95 грн. заборгованості

Суддя Тимощенко О.М.

Секретар судового засідання Отюгова О.І.

Представники учасників справи:

від позивача: відсутні

від відповідача: відсутні

Обставини справи: 09.01.2020 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Домінік" до відповідача Фізичної особи-підприємця Логвиновського Олега Григоровича про стягнення 906 171,95 грн. заборгованості.

Ухвалою суду від 14.01.2020 року на підставі ст. 174 ГПК України позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Домінік" залишено без руху та надано позивачу строк 10 днів з дня вручення такої ухвали для усунення недоліків.

15.01.2020 року від позивача до суду надійшла заява на виконання вимог ухвали суду від 14.01.2020 року про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою від 21.01.2020 року відкрито провадження у даній справ, ухвалено справу розглядати у порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 20.02.2020 року на 10:00 год. Суд викликав учасників справи у підготовче засідання, попередив учасників справи про наслідки неявки в судове засідання, передбачені ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, а також про обов`язок повідомити суд про причини неявки у разі неприбуття у судове засідання. Роз`яснено учасникам справи, що вони мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності (ч. 3 ст. 196 ГПК України). Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України 15 днів з дня отримання ухвали; після отримання від позивача відповіді на відзив подати до суду заперечення в строк 5 днів з дня отримання такої відповіді від позивача з урахуванням вимог ст.167, 184 ГПК України. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив з урахуванням вимог ст. 166 ГПК України 15 днів з моменту отримання від відповідача відзиву на позов.

Відповідач відзив на позов у встановлений строк не подав.

Ухвалою суду від 17.03.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.04.2020 року на 11.00.

Ухвалою суду від 21.04.2020 р. відкладено розгляд справи по суті на 14.05.2020 року на 10:30 год.

Учасники справи представництво у судове засідання 14.05.2020 р. не забезпечили. Останні були належним чином та завчасно повідомлені про дату, час і місце проведення судового засідання, про що свідчать матеріали справи. Крім того, дана ухвала була своєчасно розміщена судом в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

04.05.2020 р. до Господарського суду Полтавської області від позивача надійшло клопотання № 29/04/20-1 від 29.04.2020 р. (вх. № 4900) про розгляд справи без участі його представника.

Явка учасників процесу в судове засідання судом обов`язковою не визнавалась.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

29.12.2017 року між Приватним акціонерним товариством «Домінік» (далі - Принципал, позивач) та Фізичною особою - підприємцем Логвиновським Олегом Григоровичем (далі - Дистриб`ютор, відповідач) укладено Договір № 337/12-17 на дистриб`юцію товару (далі - Договір, а.с. 18-20).

При цьому сторони узгодили, зокрема, наступне :

- Принципал зобов`язується окремими товарними партіями передавати, а Дистриб`ютор приймати та оплачувати кондитерські вироби (в подальшому - «Товар») виробництва Принципала на умовах Договору (п. 1.1 Договору);

- асортимент та кількість товару для кожної окремої поставки узгоджується між сторонами додатково та фіксується в товарно-транспортних накладних, що є невід`ємною частиною Договору (п. 2.4 Договору);

- місцем доставки товару є склад (Дистриб`ютора), що знаходиться за адресою: 39623, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Ватутіна, 31 (п. 2.9 Договору);

- Товар оплачується Дистриб`ютором на протязі 21 (двадцяти одного) банківських днів з моменту його отримання (п. 5.1 Договору);

- у разі порушення вказаного п. 5.1 Договору терміну оплати поставленого товару, Дистриб`ютор сплачує Принципалу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої в строк суми вартості Товару за кожен день прострочення платежу (п. 9.2 Договору);

- даний Договір вважається укладеним і набуває чинності з моменту його підписання представниками Сторін та діє до 31.12.2019 р.. (п. 12.1 Договору з урахуванням змін, що внесені додатковою угодою від 31.12.2018 р.).

На виконання умов Договору у період з 10.10.2019 року по 29.10.2019 року Позивач передав, а Відповідач прийняв товар на загальну суму 970 998,04 грн.. Дана обставина підтверджується наявними у матеріалах копіями Товарно- транспортних накладних:

- № 102336 від 10.10.2019 року сума 254 920,60 грн. строк оплати до 12.11.2019 року;

- № 102402 від 17.10.2019 року сума 476 624,64 грн. строк оплати до 16.11.2019 року;

- № 102471 від 24.10.2019 року сума 198 415,32 грн. строк оплати до 23.11.2019 року;

- № 102522 від 29.10.2019 року сума41 037,48 грн. строк оплати до 28.11.2019 року.

Крім того, як зазначає позивач, на підтвердження його фінансової звітності, останнім були задекларовані податкові накладні з квитанціями про прийняття їх Державною податковою службою України (затверджені наказом Міністерства Фінансів України від 22.09.2014р. №957, у редакції наказу Міністерства Фінансів України від 14.11.2014р. №1129): №75 від 10.10.2019 р.; № 139 від 17.10.2019 р.; №212 від 24.10.2019 p. та №244 від 29.10.2019 р. (копії наявні у матеріалах справи)

З огляду на неналежне виконання відповідачем умов Договору, позивач направив на його адресу Претензію № 1316 від 17.09.2019р., про сплату основної заборгованості у розмірі 1 019 005,63 грн., з пропозицією укладання Графіку погашення заборгованості (Додаток №1 до Претензії).

У відповіді на претензію Відповідач визнав заборгованість. Однак, у встановлений Графіком термін погашення заборгованості відповідач станом на 01.11.2019 року заборгованість не погасив. Відповідно до п.4 Графіку погашення заборгованості, цей Графік вважається анульованим. (копія претензії, графіку та відповіді на претензію наявні у матеріалах справи, а.с. 46-49).

Як вказує позивач, відповідач взяті на себе зобов`язання щодо оплати поставленого за Договором товару здійснив лише частково, на загальну суму 101 992,43 грн..

За даними позивача станом на 03.01.2020 відповідач свої зобов`язання щодо повної оплати отриманого ним товару не виконав, заборгованість останнього складає 869 005,61 грн..

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 906 171,61 грн. заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного між сторонами 29.12.2017 р. Договору на дистриб`юцію товару № 337/12-17, з яких : 869 005,61 грн. основний борг, 868,98 грн. інфляційні втрати, 3 344,61 грн. 3% річних та 32 952,75 грн. пені. На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав наступні докази: Копія Договору № 337/12-178 на дистриб 'юцію товару від 29.12.2017року, Копія додаткової угоди від 31.12.2018 року, Копії ТТН№№ 102336від 10.10.2019року, 1022402 від 17.10.2019року, 102471 від 24.10.2019року, 102522 від 29.10.2019року, Копії податкових накладних № 75 від 10.10.2019 року, №139 від 17.10.2019 року, №212 від 24.10.2019року, № 244 від 29.10.2019року, Копія листа-вимоги № 1560 від 02.12.2019року, Копія відповіді ФОПЛогвиновського О.Г. від 06.12.2019року, Копія листа-вимоги №1584 від 10.12.2019року, Копія акту звірки взаємних розрахунків станом на 20.12.2019року з доказами направлення, Копія акту звірки взаємних розрахунків станом на 02.01.2020 року, Копія договору № 18/12/19-1 від 18 грудня 2019 року, Копія додаткової угоди № 1 від 18 грудня 2019 року, Копія розрахунку витрат професійної правничої допомоги, Копія акту приймання-передачі, наданих послуг, Копія рахунку-фактури № 54 від 03.01.2020року, Копія платіжного доручення № 18584 від 03.01.2020року, Копія інформації про юридичну особу ПрАТ «Домінік», Копія інформації про ФОП Логвиновського О. Г.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до вимог ст. ст. 525, ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 193 Господарського України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач належним чином виконував зобов`язання за вищезазначеним Договором щодо здійснення ним поставки товару. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним Договором оплатив отриманий товар не у повному обсязі та з порушенням строків, заборгованість останнього складає 869 005,61 грн.. Дана обставина відповідачем не заперечується та не спростована.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 869 005,61 грн. основного боргу за отриманий товар підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Пунктом 9.2 Договору визначено, у разі порушення вказаного п. 5.1 Договору терміну оплати поставленого товару, Дистриб`ютор сплачує Принципалу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої в строк суми вартості Товару за кожен день прострочення платежу.

Вказаний пункт Договору узгоджується із положеннями ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань": платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 32 952,75 грн. пені за період з 12.11.2019 р. по 03.01.2020 р. (з урахуванням моменту виникнення зобов`язання з оплати отриманого товару по кожній окремій ТТН та проведених відповідачем проплат), суд встановив, що вимоги відповідають вимогам Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача 868,98 грн. інфляційних втрат з 12.11.2019 р. по 03.01.2020 р. та 3 344,61 грн. 3% річних за період з 16.11.2019 р. по 03.01.2020 р. (з урахуванням моменту виникнення зобов`язання з оплати отриманого товару по кожній окремій ТТН та проведених відповідачем проплат), суд прийшов до висновку, що вимоги позивача відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України є правомірними, а тому підлягають задоволенню.

Згідно із ч.2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 869 005,61 грн. - основного боргу, 32 952,75 грн. - пені, 868,98 грн. - інфляційних втрат та 3 344,61 грн. - 3% річних, підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Щодо відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд зазначає наступне.

Статтею 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Позивач зазначає, що для захисту своїх прав він був змушений звернутися до адвокатського бюро «Михайла Салашного» за правовою допомогою та сплатив послуги адвоката в сумі 10 000,00 грн..

На підтвердження отримання професійної правової допомоги позивач надав : копію договору № 18/12/19-1 від 18 грудня 2019 року, копію додаткової угоди № 1 від 18 грудня 2019 року; копію розрахунку витрат професійної правничої допомоги; копію акту приймання-передачі, наданих послуг; копію рахунку-фактури № 54 від 03.01.2020року; копію платіжного доручення № 18584 від 03.01.2020року; ордер на надання правової допомоги № 180881 від 03.01.2020 року; Витяг з договору № 18/12/19-1 про надання правової допомоги від 18.12.2019 року (а.с. 55-61).

Предметом Договору № 18/12/19-1 є надання професійної правничої допомоги та юридичного супроводу позивачу, відповідно до умов цього договору у справі за позовом ПрАТ «ДОМІНІК» до ФОП Логвиненко О.Г. з питання стягнення заборгованості по договору № 337/12-17 від 29.12.2017р. (п.1.1 договору).

Факт надання адвокатським бюро позивачу послуг за Договором № 18/12/19-1, підтверджується наявною у матеріалах справи копією акту наданих послуг від 03.01.2020 р. на суму 10 000,00 грн. (а.с. 59).

Матеріалами справи підтверджується, що Позивач сплатив адвокатському бюро «Михайла Салатного» 10 000,00 грн. згідно платіжного доручення № 18584 від 03.01.2020 року (а.с. 61).

З огляду на надані докази, суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн. є підтверджений матеріалами справи, співрозмірним наданому об`єму адвокатських послуг, тому витрати, на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 129, 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Логвиновського Олега Григоровича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «ДОМІНІК» (вул. М.Бірюзова, 2, м. Полтава, Полтавська область, 36020, ідентифікаційний код юридичної особи 00382208) заборгованість по Договору №337/12-17 на дистриб`юцію товару від 29.12.2017 року у розмірі 869 005,61 грн., пеню у розмірі 32 952,75 грн., інфляційні збитки у розмірі 868,98 грн., 3% річних у розмірі 3 344,61 грн., 13 592,56 грн. витрат по сплаті судового збору та 10000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Повне рішення складено 25.05.2020 року

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.257 ГПК України).

Суддя О.М.Тимощенко