ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2020 р. м. Київ Справа № 911/641/20

Суддя Господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Натурпродукт - Вега», Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Софіївська Борщагівка
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шаравара», Київська обл., Кагарлицький р-н, с. Кагарлик
про стягнення 6425,11 грн.
без повідомлення (виклику) сторін

суть спору:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Натурпродукт - Вега» (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шаравара» (далі - відповідач) про стягнення 6425,11 грн. боргу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки від 08.05.2018 № 89-фт щодо здійснення розрахунку за поставлений товар у строк визначений договором.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.03.2020 у даній справі прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження, встановлено відповідачу строк до 20.04.2020 для подачі відзиву на позовну заяву та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Відповідач повідомлений про відкриття провадження у даній справі у порядку встановленому ч. 5 ст. 242 ГПК України з додержанням вимог частин 3, 4 ст. 120 ГПК України, шляхом направлення на адресу його місцезнаходження, належним чином завіреної копії ухвали, рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідач відзив на позовну заяву суду не надав, про причини ненадання не повідомив.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Між сторонами у справі було укладено договір поставки від 08.05.2018 № 89-фт (далі - договір), відповідно до умов якого, постачальник - позивач зобов`язаний передати у власність покупцеві - відповідачу косметичні засоби торгової марки «Pharmatheiss cosmetics» (надалі - товар) згідно з заявками покупця в асортименті та по цінам, вказаних в Специфікаціях, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах, визначених цим договором (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.4 договору партією товару вважається його кількість, вказана в одній накладній.

Згідно з п. 2.1 договору постачальник проводить відпуск товару покупцю по цінах, котрі вказані в специфікації. Ціни в специфікаціях вказуються у гривні.

Відповідно до п. 4.1 договору покупець проводить оплату за товар ТМ «Pharmatheiss cosmetics» один раз в місяць за реалізований товар власним клієнтам. Розрахунок сум, які належать сплатити постачальнику, здійснюється на підставі звітів покупця про реалізований товар в звітному місяці, який останній надсилає постачальнику до 10 числа кожного місяця за минулий календарний місяць на електронну адресу уповноваженого представника постачальника . Звіт подається зі штрих - кодами чи будь - якими кодами, котрі дозволяють ідентифікувати товар за назвою та приналежністю (ID - код, код Моріону та інші). Товар, що зазначений в звіті як реалізований, повинен бути оплачений не пізніше 20 числа поточного місяця за звітний період.

Відповідно до п. 6.4 договору покупець зобов`язується щомісячно, до 10 числа поточного місяця, за минулий календарний місяць надсилати на електронну адресу уповноваженого представника постачальника . звіт про реалізований за місяць товар постачальника в розрізі кожної торгової точки (реалізовано товару/залишок товару). Звіт подається зі штрих-кодами чи будь-якими кодами, котрі дозволяють ідентифікувати товар за назвою та приналежністю (ID - код, код Моріону та інші).

Цей договір набирає чинності з дня його підписання і діє до « 31» грудня 2018 року, а в частині розрахунків до повного їх виконання (п. 10.3 договору).

На виконання умов вказаного договору позивач поставив відповідачу товар на суму 6425,11 грн., що підтверджується видатковою накладною від 18.05.2018 № КІЕ00019854 на суму 6425,11 грн., завірена копія якої залучена до матеріалів справи. Зазначена накладна підписана в двосторонньому порядку повноваженими представниками сторін, підпис одержувача засвідчено печаткою відповідача.

Разом з тим, відповідач своїх договірних зобов`язань щодо здійснення розрахунку за поставлений товар не виконав, в зв`язку з чим, за ним рахується борг в розмірі 6425,11 грн.

Позивач звернувся до відповідача з претензією від 02.01.2020 № 2, якою просив негайно сплатити заборгованість за поставлений товар у розмірі 6425,11 грн.

Зазначену претензію відповідач залишив без відповіді та задоволення, заборгованість за поставлений товар не сплатив.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін.

Приписами пункту 2 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Проте, всупереч згаданих приписів закону, положень укладеного між сторонами договору, відповідач не виконав своїх договірних зобов`язань щодо здійснення розрахунку за поставлений товар, в зв`язку з чим, за ним на час розгляду справи рахується борг в розмірі 6425,11 грн. Доказів сплати вказаного боргу відповідач суду не надав.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався, звіт про реалізований за місяць товар постачальника в розрізі кожної торгової точки, визначений п. 6.4 договору, не надав, не довів факту наявності залишків непроданого товару поставленого позивачем, а тому факт продажу такого товару, суд вважає встановленим, а відтак у відповідача на час розгляду даної справи наявний обов`язок здійснити розрахунок за поставлений позивачем товар в розмірі 6425,11 грн.

Згідно з вимогами ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, суд вважає, що позивачем правомірно заявлено позов про стягнення 6425,11 грн. заборгованості за поставлений товар.

З огляду на зазначене та враховуючи, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 6425,11 грн. основного боргу є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню.

Відшкодування витрат зі сплати судового збору відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на відповідача.

Керуючись ст. 1291 Конституції України, ст. 13, 74, 123, 129, ч. 9 ст. 165, ст. 232-233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Натурпродукт - Вега» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шаравара» про стягнення 6425,11 грн. боргу задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шаравара» (09200, Київська обл., Кагарлицький р-н, м. Кагарлик, вул. Комунарська, буд. 6-2 ідентифікаційний код 38085833) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Натурпродукт - Вега» (08131, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Софіївська, буд. 1, ідентифікаційний код 21139268) 6425 (шість тисяч чотириста двадцять п`ять) грн. 11 коп. боргу, 2102 (дві тисячі сто дві) грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку передбаченому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у строк визначений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 4 розділу Х «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, в порядку передбаченому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням пп. 17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Дата складання та підписання повного тексту рішення 25.05.2020.

Суддя Ю.В. Подоляк