ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"13" травня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/447/20

Господарський суд Одеської області у складі:

судді С.В. Літвінова

при секретарі Т.О. Липі

розглядаючи справу за позовом Фізична особа-підприємець Скрипченко Людмила Іванівна; ( АДРЕСА_1 )

до відповідача: Державний заклад "Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д.Ушинського" (вул. Старопортофранківська, буд.26,Одеса,Одеська область,65020) про стягнення 31840 грн.

за участю представників:

Від позивача: Скрипченко Л.І.- по паспорту; Бессараб П.А.

Від відповідача: не з`явився;

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець Скрипченко Людмила Іванівна звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Державний заклад "Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д.Ушинського", в якому просить господарський суд: про стягнення 31840 грн..

Ухвалою суду від 24.02.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Крім того, представником позивача в судовому засіданні були надані додаткові докази по справі.

Відповідно до ч.ч. 2, 4, 8, 9 ст. 80 ГПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Враховуючи, що позивачем були надані додаткові докази після подання позову без обґрунтування неможливість їх подання у вказаний строк та позивачем не було письмово повідомлено суд, що дані докази не можуть бути подані у встановлений законом строк, судом, відповідні докази позивача надані під час судового засідання 13.05.2020р. не прийняті та повернуті позивачу.

Представник відповідача 13.04.2020р. на електронну адресу суду направив відзив на позов.

Відзив на позовну заяву підписано адвокатом на підставі довіреності від 01.11.2019р. яка видана на строк до 31.12.2019р.

Отже, викладені обставини у відзиві на позов до уваги не приймаються так як відзив підписано представником у якого відсутнє право на його підписання.

13.05.2020р. адвокатом на підставі довіреності від 01.11.2019р. було подано клопотання про відкладення розгляду яке також судом не підлягає задоволення з підстав відсутності права на його підписання

Представник відповідача в судові засідання не з`являвся, про місце, дату та час судових засідань повідомлявся судом за юридичною адресою зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується поштовими повідомленнями. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Відповідно до ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

У судовому засіданні 13.05.2020р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

Між фізичною особою-підприємцем Скрипченко Людмилою Іванівною (за договором - «Виконавець») та Державним закладом «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського», в особі проректора з адміністративно-господарської діяльності та науково-педагогічної роботи ОСОБА_1 , (за договором - «Замовник») укладено Договір № 1 від 17 січня 2019 року.

Відповідно до п. 1.1 цього Договору «Замовник» доручає, а «Виконавець» зобов`язується вести спостереження у профілактичних цілях та проводити по мірі необхідності, в залежності від зараженості об`єкту, силами та засобами «Виконавця» настуцпні роботи дератизації та дезінсекції згідно з переліком та розцінками зазначеними у цьому ж пункті договору.

Згідно з п. 2.2 вищезазначеного Договору «Виконавець» надає «Замовнику» консультації та санітарно-технічні пропозиції з питань санітарно-профілактичних заходів, що проводяться ФОП Скрипченко Л. І.

Крім того, цим пунктом встановлено, що у випадку невиконання Державним закладом «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського» санітарних пропозииій «Виконавця», останній не відповідає за ефективність проведених заходів.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що «Замовник» зобов`язується виконувати усі санітарні пропозиції «Виконавця», а також усі застережні заходи стосовно отруйних речовин.

Відповідно до п. 3.3 Договору Державний заклад «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського» також зобов`язувався забезпечити «Виконавцю» доступ до всіх об`єктів, які підлягали обробці.

Згідно з п. 3.4 Договору «Замовник» зобов`язувався оплачувати роботи з дератизації та дезінсекції, які проводилися «Виконавцем», щомісячно на підставі актів здачі - прийняття робіт (надання послуг) шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ФОП Скрипченко Л.І.

Загальна сума Договору була визначена в п. 6.1 та становила 191 040,00 (сто дев`яносто одна тисяча сорок) гривень за рік без врахування ПДВ та розбивалася на щомісячні платежі по 15 920,00 гривень в місяць.

В той же час, пунктом 5.4 Договору було визначено, що сума договору може змінюватися в залежності від реального фінансування та реальної потреби установи («Замовника»).

Також, п. 5.2. Договору визначено, що зміни, доповнення, дострокове розірвання цього Договору здійснюється за письмовою згодою обох сторін або рішення господарського суду.

Позивач вказує, що на виконання своїх зобов`язань за договором № 1 від 17,01.2019 р. та з урахуванням п. 6.1 вказаного договору «Виконавцем» були проведені роботи (надані послуги) з дератизації та дезінсекції об`єктів «Замовника», згідно дислокації (додаток до договору № 1 від 17.01.2019 р.) за період - січень 2019 року по 10 серпня 2019 року (включно). На підтвердження виконаних робіт (наданих послуг) є довідка «Виконавця» надана «Замовнику» для паспортизації гуртожитків № 1,2,3,4.

Як зазначає позивач, виконання робіт за період лютого 2019 року- липня 2019року підтверджується підписаними Сторонами договору актами здачі-прийняття робіт надання послуг та відповідними оплатами. Однак, виконані роботи з дератизації та дезінсекції об`єктів «Замовника», згідно дислокації - за січень 2019 року, на суму 15 920,00 грн. та за серпень на суму 15 920грн. які на виконання своїх зобов`язань згідно договору, виконані в повному обсязі, але залишилися не оплачені зі сторони Відповідача. Згідно акту звірки взаємних рахунків станом на 01.11.2019 року між ФОП Скрипченко Л.І. та ДЗ «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського» проплати за виконані ФОП Скрипченко Л.І. дездератроботи проводилися нерегулярно, тобто в порушення строків визначених договором. Відтак, з урахуванням того, що грошові кошти від Відповідач за виконані дездератроботи з 26.02.2019 року почали поступати на розрахунковий рахунок ФОП Скрипченко Л.І., вказані обставини знизили пильність щодо контролю оплати Відповідачем виконаних робіт за січень 2019 року

Також, позивач зазначає, що в липні 2019 р. згідно листа-повідомлення ФОП Скрипченко Л.І. сповіщено проректора з адміністративно-господарської діяльності та науково-педагогічної роботи ДЗ «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського», ОСОБА_1 щодо запланованої дезінсекційної обробки приміщень гуртожитків № 1, 2, 3, 4 у серпні 2019 року та відповідно до доданого до цього листа графіка така обробка була призначена: у гуртожитку № 1 на 25.07.2019 р.; у гуртожитку № 2 на 01.08. 2019 р.; у гуртожитку № 3 на 02.08. 2019 р.; у гуртожитку № 4 на 06.08. 2019 р.

Крім того, позивач стверджує, що на виконання умов Договору № 1 від 17.01.2019 р. та Графіку проведення дезінсекційної обробки приміщень гуртожитків № 1, 2, 3, 4 у СЕРПНІ 2019 року «Виконавцем» 24.07.19 р. та 29.07.19 р. було проведено відповідні роботи у гуртожитку № 1 ДЗ «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського».

Факт надання цих послуг підтверджується доповідною Мальцер І.М. адресованою ФОП Скрипченко Л.І., в якій він вказує на проведення 24.07.19 р. та 29.07.19 р. обробки вищезгаданого приміщення та про витрати речовин під час цих робіт.

Крім того, факт проведення з 25.07.2019 р. по 10.08.2019 р. обробки приміщень позивача та отримання 25.07.2019 р. послуги з дезінсекції приміщення гуртожитку № 1 також підтверджується завідуючою господарства ДЗ «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського» ОСОБА_6 у поданій Доповідній від 26.07.2019р..

Враховуючи, що відповідач Своїми діями порушив права та законні інтереси ФОП Скрипченко Л. І., позивач звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої просить суд стягнути 31840 грн. за надані послуги за січень та серпень 2019р.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: припинення правовідношення.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 3 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Так, судом встановлено, що Державним закладом «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К. Д. Ушинського» (надалі - Замовник) 17,01.2019 року було укладено договір №1 (надалі - Договір) із ФОП Скрипченко Людмила Іванівна (Виконавець) про проведення робіт щодо дератизації та дезінсекції належних Замовнику приміщень гуртожитків та навчальних корпусів визначених у дислокації, що є невід`ємною частиною договору.

Актами здачі-прийняття робіт від 22.02.2019 року, 19.03.2019 року, 24.05.2019 року, 04.07.2019року, 24.07.2019 року було прийнято роботи дератизації та дезінсекції належних Замовнику приміщень гуртожитків у період з 01.02.2019 року по 31.07.2019 року.

Згідно з п. 3.4 Договору «Замовник» зобов`язувався оплачувати роботи з дератизації та дезінсекції, які проводилися «Виконавцем», щомісячно на підставі актів здачі - прийняття робіт (надання послуг) шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ФОП Скрипченко Л.І.

Як вбачається з матеріалів справи, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) за січень та серпень 2019р. з боку відповідача не підписані, що свідчить про невиконані з боку позивача умов договору щодо надання послуг.

Позивач, на підтвердження свої тверджень надає доповідні записки Мальцера 1.М та Вистяк А.Т. щодо проведення робіт дератизації та дезінсекції. Вказані доповідні записки не містять дати їх складання, а у матеріалах справи відсутня інформація та докази щодо виникнення між Позивачем та Мальцера І.М , Вистяк А.Т. трудових чи цивільно-правових відносин які б дозволили їм діяти як наймані працівники позивача.

Також суд звертає увагу на те, що надані доповідні записки не є доказом виконання позивачем умов договору щодо надання послуг за січень 2019р. та за серпень 2019р.

Крім того, у доповідній записці Вистяк А.Т. вказується, що останньою датою проведення робіт дератизації та дезінсекції у гуртожитку №2 є 01.08.2019 року.

Договором № 1 від 17.01.2019 року укладеним із ФОП Скрипченко Людмила Іванівна визначено обов`язок позивача щодо проведення робіт щодо дератизації та дезінсекції належних Замовнику приміщень гуртожитків та навчальних корпусів визначених у дислокації, що є невід`ємною частиною договору.

Дислокацією до договору від 17.01.2019 року визначено перелік із 12 (дванадцяти об`єктів) належних відповідачу навчальних корпусів та гуртожитків.

Доказів того, що позивачем у січні 2019р. та у серпні 2019р. виконані роботи по усім дванадцяти об`єктам суду не надані.

Що стосується посилань позивача на те, що факт проведення з 25.07.2019 р. по 10.08.2019 р. обробки приміщень позивача та отримання 25.07.2019 р. послуги з дезінсекції приміщення гуртожитку № 1 також підтверджується завідуючою господарства ДЗ «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського» ОСОБА_6 у поданій Доповідній від 26.07.2019р..

Як вбачається з поданої доповідної записки завідуючою господарства ДЗ «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського», ОСОБА_6 підтверджує факт проведення обробки приміщення гуртожитку № 1 саме 25.07.2019 та її спілкування із ФОП Скрипченко Л.І. стосовно цієї послуги, що також не заперечується позивачем у позові.

Що стосується посилання позивача на підписаний з боку відповідача -головним бухгалтером актом звірки станом на 01.11.2019р. в якому підтверджена заборгованість відповідача у розмірі 31840грн. судом до уваги не приймається так як акта звірки взаємних розрахунків не може вважатися підставою виникнення зобов`язання.

Також слід зазначити, що у статтях 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 р. № 996-XIV чітко встановлено: документами, в яких фіксуються відомості про господарську операцію і які підтверджують їх здійснення, є саме документи первинного бухгалтерського обліку, тобто накладні, акти приймання-передачі, довіреності тощо.

Крім того, сам по собі акт звірки не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, свідчить про визнання боржником такого боргу, якщо: інформація, що в ньому відображена, підтверджена первинними документами; акт містить підписи уповноважених на це осіб.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 05.03.2019р. по справі № 910/1389/18.

Враховуючи що сума боргу в розмірі 31840грн. яка зазначена в акті звірки не підтверджена первинними документами тому даний акт звірки не є належним доказом надання позивачем послуг за Договором №1 від 17.01.2019р. за січень 2019р. та за серпень 2019р.

Отже, позивачем не надані належні та допустимі докази надання послуг за Договором №1 від 17.01.2019р. за січень 2019р. та за серпень 2019р.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже з урахуванням наведеного вище, суд доходить висновку, що позивачем не доведено жодними належними та допустимими доказами факту порушення Державним підприємством "Одеський авіаційний завод" умов договору №22/МТЗ-16 від 02.02.2016р., в зв`язку позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Інші посилання позивача не спростовують висновків, до яких дійшов суд.

При цьому, суд звертає увагу сторін на те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЧ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів… мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. І хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суду обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Саме такі висновки викладені у рішенні ЕСПЧ від 10.02.2010р.у справі "Серявін та інші проти України".

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволені позову Фізичної особи-підприємця Скрипченко Людмили Іванівни до Державного закладу "Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д.Ушинського" про стягнення 31840 грн. - відмовити повністю.

2. Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача

Повний текст складено 18 травня 2020 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов