ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2020 р. Справа № 911/2858/19

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., за участю секретаря судового засідання Гопанок І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Вікант

до Товариства з обмеженою відповідальністю БЗВК

про стягнення 394 735,92 гривень

представники сторін не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Через канцелярію Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Вікант" до Товариства з обмеженою відповідальністю "БЗВК" про стягнення 394 735,92 гривень, з яких 285 486,20 грн основної заборгованості, 66 412,69 грн подвійної облікової ставки НБУ, 28 548,62 грн 10% штрафу, 8 633,44 грн інфляції та 5 654,97 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані обставинами порушення відповідачем грошового зобов`язання за договором поставки №24100518ВШП від 19.10.2018 та проведення часткової оплати вартості отриманого за вказаним правочином товару.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.11.2019 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Вікант" залишено без руху, виявлені недоліки постановлено усунути протягом десяти днів з дня вручення зазначеної ухвали.

13.12.2019 через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшли пояснення, відповідно до змісту яких позивач на виконання вимог ухвали Господарського суду Київської області від 25.11.2019 надав пояснення щодо виявлених судом недоліків, а також документів на підтвердження вказаних пояснень.

Ухалою Господасрького суду Київської області від 16.12.2019 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Вікант» до розгляду, відкрито провадження у справі №911/2858/19 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 27.01.2020, а також встановлено сторонам строк для вчинення процесуальних дій, у тому числі подання відповідачем відзиву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.01.2020 відкладено підготовче засідання на 17.02.2020.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.02.2020 закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд по суті на 17.03.2020.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.03.2020 оголошено перерву до 06.04.2020.

У судове засідання 06.04.2020 представники сторін не з`явилися.

Поряд з тим, під час розгляду вказаної справи, у тому числі у встановлений судом строк, відповідач не скористався правом, наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на позовну заяву не надав, як і не надав жодних доказів у справі, тоді як ухвалу про відкриття провадження у зазначеній справі, як і всі інші, постановлені у даній справі ухвали, судом надсилались на юридичну адресу відповідача згідно наявних в ЄДР відомостей. Конверти з відповідно надісланою кореспонденцією повернуто до суду органом поштового зв`язку із зазначенням причини такого повернення «за закінченням терміну зберігання».

Відомості ж про засоби зв`язку з відповідачем за іншими адресами в матеріалах справи відсутні.

Водночас, ухвала про відкриття провадження у даній справі та всі постановлені у даній справі ухвали офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, знаходяться у вільному доступі, тоді як за змістом статтей 2, 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом, а всі судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

З огляду вищевказаного, відповідачу надано право бути обізнаним про прийняті у даній справі рішення шляхом доступу до Реєстру та можливість реалізувати право на участь у судовому процесі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та оцінивши їх в сукупності, після виходу з нарадчої кімнати суд

ВСТАНОВИВ:

19.10.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма Вікант (далі постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю БЗВК (далі покупець) укладено договір поставки №24100518ВШП (далі договір) відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується передати у встановлений у даному договорі термін у власність покупця металопродукцію (далі - товар), а покупець зобов`язується оплатити вартість товару та прийняти його відповідно до умов цього договору.

Відповідно до пп. 2.3., 3.6., 3.7. та 9.1. договору поставка товару здійснюється протягом 14 (чотирнадцяти) робочих днів від дати зарахування на поточний рахунок постачальника попередньої оплати в розмірі 100% вартості постачаємого товару шляхом відвантаження товару автотранспортом чи самовивозом, або залізничним транспортом зі складу постачальника відповідно до умов поставки, узгоджених сторонами.

Оплата товару здійснюється покупцем шляхом передплати 100% вартості товару в терміни, які вказані у рахунках-фактурах постачальника.

Постачальник має право поставити товар покупцю без попередньої оплати. В цьому випадку покупець оплачує поставлений товар у розмірі 100% від вартості поставленого товару протягом 3-х банківських днів з дати поставки.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2018, а в частині взаєморозрахунків до повного розрахунку. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна зі сторін не повідомила іншу сторону про свій намір припинити дію цього договору, він автоматично продовжується на кожний наступний календарний рік на тих самих умовах.

Копія вищезазначеного договору наявна в матеріалах справи.

Відповідно до викладених у позові обставин позивач поставив відповідачу згідно видаткової накладної №94823 від 09.01.2019 товар вартістю 385 781,20 грн, тоді як відповідач частково оплатив вказаний товар у сумі 100 295,00 грн, як наслідок у відповідача перед позивачем виникло 285 486,20 грн основної заборгованості.

В підтвердження вищевказаних обставин поставки відповідачу товару позивачем надано копію відповідної видаткової накладної, скріпленої підписами та печатками обох сторін.

Також, в підтвердження обставин часткової сплати відповідачем вартості отриманого товару позивач надав копію платіжного доручення №635 від 08.01.2019 на суму 100 000,00 грн, а також зауважив, що 295,00 грн було зараховано з попередніх оплат відповідно до умов договору.

Отже, посилаючись на те, що відповідач повного розрахунку за отриманий договір не провів, позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БЗВК", зокрема, 285 486,20 грн основної заборгованості.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами .

Оскільки відповідачем не надано суду ані відзиву на позовну заяву, ані будь-яких інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, суд у відповідності до ст. 165 ГПК України, здійснював розгляд даної справи за наявними у ній матеріалами.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши подані докази, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173, ч. 1 ст. 265, ч. 2 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Приписами ст. ст. 655,692, 627, 530 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду вищезазначеного, суд дійшов висновку, що підписання відповідачем видаткової накладної №94823 від 09.01.2019 без будь-яких заперечень щодо кількості та/або якості поставленого товару свідчить про прийняття відповідачем цього товару за вказаною накладною та, відповідно, з урахуванням поставки товару за такою накладною без проведення відповідачем 100% попередньої оплати породжує для ТОВ "БЗВК" згідно п. 3.7. договору обов`язок по сплаті вартості отриманого товару протягом 3-х банківських днів з дати поставки, а саме до 14.01.2019.

Згідно з ч. 7 ст. 193 ГК України, що кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Однак, належних та допустимих доказів сплати відповідачем решти вартості отриманого згідно видаткової накладної №94823 від 09.01.2019 товару на суму 285 486,20 грн суду не надано.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи, оскільки відповідач взяті на себе грошові зобов`язання не виконав, залишок заборгованості за договором не сплатив, враховуючи арифметичну відповідність суми боргу обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 285 486,20 грн основної заборгованості підлягає задоволенню як така, що доведена позивачем належними та допустимими доказами та не спростована у встановленому порядку відповідачем.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором, позивач просить суд стягнути з ТОВ "БЗВК", зокрема, 28 548,62 грн 10% штрафу, нарахованого на 285 486,20 грн основної заборгованості, а також 66 412,69 грн подвійної облікової ставки НБУ (пені), нарахованої з 09.01.2019 по 06.09.2019 на 285 486,20 грн основної заборгованості.

Приписами статей 230, 232 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що за прострочення строків оплати товару, встановлених в цьому договорі та додатках до нього, покупець сплачує постачальникові пеню в розмірі 0,5 від суми простроченого платежу за кожне день прострочки за весь період прострочення. Якщо заборгованість за поставлений товар становить більше 15 календарних днів, покупець, крім сплати пені за той самий період, сплачує постачальникові штраф у розмірі 10% від суми неоплаченого товару в зазначені в даному договорі та додатках до нього строки.

Згідно приписів ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду наведеного, враховуючи передбачені договором строки розрахунків, а також те, що більш тривалого строку нарахування пені, ніж це встановлено ч. 6 ст. 232 ГК України, умовами договору не передбачено, суд дійшов висновку, що право на нарахування пені за порушення строків сплати грошового зобов`язання за видатковою накладною №94823 від 09.01.2019 у позивача виникло з 15.01.2019 та, відповідно, припинилось 15.07.2019.

Досліджуючи у даній справі питання встановлення сторонами спірних правовідносин у договорі іншого строку нарахування штрафних санкцій, ніж передбачений частиною 6 статті 232 ГК України, судом враховано правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 15.11.2019 у справі №904/1148/19, згідно якої умову договору щодо здійснення нарахування штрафних санкцій за весь час прострочення виконання зобов`язань не можливо визнати такою, що встановлює інший строк нарахування штрафних санкцій, ніж передбачений частиною 6 статті 232 ГК України.

Втім, позивач здійснив нарахування пені за дні, коли відповідач не вважався таким, що прострочив грошове зобов`язання, а також поза межами шестимісячного строку від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, що не відповідає законодавчим приписам та встановленим обставинам справи, а тому суд здійснював обрахунок заявленої до стягнення пені в межах вказаного позивачем періоду з 15.01.2019 по 15.07.2019 на 285 486,20 грн основної заборгованості.

Оскільки арифметично правильний розмір пені, обрахований судом в межах заявленого позивачем періоду з урахуванням умов договору, законодавчих приписів та обставин справи, складає 50 613,18 грн, вимога позивача про стягнення з відповідача 66 412,69 грн пені підлягає частковому задоволенню у розмірі 50 613,18 грн.

Водночас, оскільки зобов`язання по сплаті вартості отриманого товару у повному обсязі відповідачем не виконано з 15.01.2019 і станом на момент прийняття рішення у даній справі, тобто у строк більше 15 календарних днів, що є підставою для нарахування штрафу в порядку п. 5.2. договору, враховуючи арифметичну правильність обрахунку відповідної штрафної санкції, суд дійшов висновку про задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача 28 548,62 грн 10% штрафу.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань, позивач просить суд стягнути з відповідача:

- 5 654,97 грн 3% річних, нарахованих з 09.01.2019 по 06.09.2019 на 285 486,20 грн основної заборгованості;

- 8 633,44 грн інфляції, нарахованої з 09.01.2019 по 16.08.2019 на 285 486,20 грн основної заборгованості.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи законодавчі приписи та встановлений судом момент виникнення у відповідача обов`язку по оплаті вартості отриманого товару, суд дійшов висновку, що позивачем безпідставно включено до періоду розрахунку сум 3% річних та інфляції дні, коли відповідач не вважався таким, що прострочив грошове зобов`язання, а тому обрахунок заявлених до стягнення сум 3% річних та інфляції суд здійснював в межах визначених позивачем періодів:

- 3% річних - з 15.01.2019 по 06.09.2019 на 285 486,20 грн основної заборгованості;

- інфляції - з 15.01.2019 по 16.08.2019 на 285 486,20 грн основної заборгованості.

Оскільки арифметично правильний розмір 3% річних та інфляції, обрахований судом в межах заявлених позивачем періодів з урахуванням положень договору та обставин справи, складає 5 514,19 грн та 7 751,08 грн відповідно, вимоги позивача про стягнення з відповідача 5 654,97 грн 3% річних та 8 633,44 грн інфляції підлягають частковому задоволенню у розмірі 5 514,19 грн та 7 751,08 грн відповідно.

Витрати по сплаті судового збору, арифметично правильний розмір якого складає 5 921,04 грн, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються судом на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю БЗВК (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Лісова, 4, ідентифікаційний код 41638471) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Вікант (01033, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 24/1, ідентифікаційний код 24942675):

- 285 486 (двісті вісімдесят п`ять тисяч чотириста вісімдесят шість) грн 20 коп. основної заборгованості;

- 50 613 (п`ятдесят тисяч шістсот тринадцять) грн 18 коп. пені;

- 28 548 (двадцять вісім тисяч п`ятсот сорок вісім) грн. 62 коп. 10% штрафу;

- 5 514 (п`ять тисяч п`ятсот чотирнадцять) грн 19 коп. 3% річних;

- 7 751 (сім тисяч сімсот п`ятдесят одну) грн 08 коп. інфляції;

- 5 668 (п`ять тисяч шістсот шістдесят вісім) грн 70 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене у апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у відповідності до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 18.05.2020.

Суддя В.А. Ярема