ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2020 р. Справа№ 925/944/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Калатай Н.Ф.

Зубець Л.П.

при секретарі судового засідання Позюбан А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Госпрозрахункова база матеріально - технічного постачання" на рішення Господарського суду Черкаської області від 21.11.2019

у справі № 925/944/19 (суддя: Спаських Н.М.)

за позовом Фізичної особи - підприємця Федоренко Андрія Алімовича

до Приватного акціонерного товариства "Госпрозрахункова база матеріально - технічного постачання"

про стягнення 1 413 999,24 грн

за участю представників учасників справи:

від позивача: Олененко О.В., ордер серія ЧК № 135563 від 07.02.2020

від відповідачів: Микитенко В.І., ордер серія КР № 020136 від 23.08.2019

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Федоренко Андрій Алімович звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Госпрозрахункова база матеріально - технічного постачання" про стягнення 449 000,00 грн (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 08.11.2019).

В обґрунтування своїх вимог позивач послався на порушення відповідачем умов попереднього договору купівлі-продажу складу №15-07/16 від 15.06.2016 щодо передачі металевого складу та просив суд стягнути з відповідача оплачені позивачем кошти у розмірі 449 000,00 грн

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 21.11.2019 у позові відмовлено повністю.

Застосовано наслідки недійсності нікчемного правочину (попередній договір купівлі-продажу складу № 15-07/16 від 15.06.2016 з додатковою угодою № 1 від 28.12.2016) та стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Госпрозрахункова база матеріально - технічного постачання" на користь фізичної особи - підприємця Федоренко Андрія Алімовича - 449 000,00 грн гарантійної суми та сплачених авансових внесків.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд, встановивши наявність обставин нікчемності правочину в силу приписів закону, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. При цьому, керуючись ст. ст. 215, 216 ЦК України, застосував наслідки нікчемності договору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ПАТ "Госпрозрахункова база матеріально - технічного постачання" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 21.11.2019, в задоволенні позову відмовити та стягнути з Фізичної особи - підприємця Федоренко Андрія Алімовича на користь Приватного акціонерного товариства "Госпрозрахункова база матеріально - технічного постачання" судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 10 102 грн 50 коп.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийнято на підставі неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи з порушенням норм процесуального права та порушенням принципів господарського судочинства та прав відповідача. Так, апелянт вважає, що позовна заява у даній справі підлягала залишенню без розгляду, оскільки позивачем не визначено спосіб захисту його прав та правових підстав позову, що суперечить ст. ст. 162, 226 ГПК України. Скаржник стверджує, що внаслідок застосування судом наслідків недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи, відповідач не міг у встановлені процесуальним законодавством строки подати заперечення проти такої вимоги, докази на їх підтвердження, давати пояснення суду та подати заяву про застосування строків позовної давності, у зв`язку з чим, апелянт просить застосувати позовну давність до вимоги про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2019 справу № 925/944/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: (головуючий суддя) Майданевич А.Г., Ткаченко Б.О., Гаврилюк О.М.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.12.2019, у зв`язку з перебуванням судді Ткаченка Б.О. на лікарняному, для розгляду справи № 925/944/19 сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: (головуючий суддя) Майданевич А.Г., Гаврилюк О.М., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.12.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "Госпрозрахункова база матеріально - технічного постачання" на рішення Господарського суду Черкаської області від 21.11.2019 у справі № 925/944/19 та справу призначено до розгляду.

Від позивача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому сторона просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ПАТ "Госпрозрахункова база матеріально - технічного постачання" на рішення Господарського суду Черкаської області від 21.11.2019, а оскаржуване рішення - залишити без змін.

Заперечуючи проти доводів апелянта, позивач зазначає, що в процесі розгляду справи в суді першої інстанції відповідач наполягав на тому, що попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна є нікчемним в силу приписів закону, а тому був обізнаним про наслідки недійсності такого правочину. Однак не скористався наданим йому правом та не подавав заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.03.2020, у зв`язку з перебуванням головуючого судді Майданевича А.Г. на лікарняному, справа № 925/944/19 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Калатай Н.Ф., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2020 справу № 925/944/19 прийнято до провадження визначеним складом суду. Розгляд справи призначено на 14.04.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2020 розгляд справи відкладено на 19.05.2020.

Представник відповідача в судовому засіданні 19.05.2020 вимоги своєї апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати, в задоволенні позову відмовити у зв`язку із спливом строку позовної давності.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів апелянта, з підстав викладених у відзиві та просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задовлення.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

15.06.2016 між Приватним акціонерним товариством "Госпрозрахункова база матеріально-технічного постачання (продавець за договором, відповідач у справі) та Фізичною особою - підприємцем Федоренко Андрієм Алімовичем (покупець за договором, позивач у справі) укладено попередній договір купівлі-продажу складу №15-07/16 (далі - договір).

Пунктом 1.1 договору передбачено, що продавець має намір продати, а покупець придбати майно, яке знаходиться у власності (розпорядженні), що являє собою: металевий склад літ. "Н-1", загальною площею 430 м.кв., що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Добровольського, 3.

Згідно з пунктом 1.3 договору ціна продажу об`єкта складає 500 000,00 грн.

Відповідно до ст. 638 ЦК України сторони досягли згоди про нижченаведене: підтверджуючи намір укласти договір купівлі - продажу об`єкта нерухомості до 30.12.2016 з метою забезпечення його укладення, в момент підписання цього договору, покупець передав, а продавець прийняв гарантійну суму, яка складає 49 000,00 грн (п. 2.1 договору).

Пунктами 2.2, 2.3 договору визначено, що покупець гарантує 90% ціни договору внести рівними частинами протягом 10 днів з моменту підписання цього договору. Кінцевий розрахунок відбудеться в момент підписання договору купівлі-продажу.

Об`єкт переходить у власність покупця з моменту нотаріального посвідчення договору "купівлі-продажу" 30.12.2016.

У додатковій угоді № 1 від 28.12.2016 сторони домовились про укладення договору купівлі-продажу об`єкта нерухомості в строк до 30.01.2017.

Згідно квитанцій до прибуткового касового ордеру позивачем на виконання умов попереднього договору сплачено відповідачу 449 000,00 грн авансовий платіж в рахунок оплати придбання металевого складу.

Оскільки у встановлений строк між сторонами не було укладено основного договору купівлі-продажу, Фізична особа - підприємець Федоренко А.А. звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача авансованого платежу, сплаченого позивачем згідно п.п. 2.2, 2.3 договору.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Частиною 2 ст. 182 ГК України визначено, що попередній договір повинен містити умови, що дозволяють визначити предмет, а також інші істотні умови основного договору. До укладення попередніх договорів не застосовується загальний порядок укладення господарських договорів.

Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства (ч. 1 ст. 635 ЦК України).

Так, основним договором, який сторони обумовили укласти в майбутньому на підставі попереднього договору, є договір купівлі-продажу складу.

За договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Частиною 2 статті 656 ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

За загальним правилом, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації (ч. 3 ст. 640 ЦК України).

У відповідності до положень ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

У матеріалах справи наявний висновок експерта №54/19/БУД за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 24.10.2019, який виготовлено судовим експертом Гнаток В.Г. У висновку вказано, що експерт попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку, а сам висновок виконано для подання до Господарського суду Черкаської області у справу № 925/944/19, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 101 ГПК України.

Відповідно до вказаного висновку нежитлова будівля складу літ. "Н" має залізобетонні монолітні фундаменти під металеві колони каркасу, металеві ферми покриття, металеві балки покриття та підкранові балки для вантажопідйомного крану, тому не може бути переміщена без її знецінення та зміни призначення, тобто є об`єктом нерухомого майна. Вона не може бути віднесена до тимчасових споруд складського або виробничого призначення для здійснення підприємницької діяльності, так як встановлена не тимчасово і має монолітні залізобетонні фундаменти.

Сторони ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції не заперечували, що спір виник стосовно одного металевого складу, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Добровольського, 3. Тому, колегія суддів не вбачає існування спору щодо ідентифікації приміщення складу за літерою «Н» та через невелику різницю у площах, зазначених у різних документах, який був предметом домовленості сторін за попереднім договором.

Враховуючи вищевказане, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що, оскільки предметом попереднього договору від 15.06.2016 є купівля-продаж складу літ. «Н», який є об`єктом нерухомого майна, тому даний договір підлягає нотаріальному посвідченню.

У відповідності до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Місцевий господарський суд встановив, що сторони не надавали доказів про вжиття заходів до визнання попереднього договору дійсним через ухилення другої сторони від його нотаріального посвідчення.

Частиною 2 ст. 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно зі статтею 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Таким чином, зважаючи на те, що сторонами при укладенні попереднього договору купівлі-продажу складу № 15-07/16 від 15.06.2016 не було дотримано вищенаведених вимог чинного цивільного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що вказаний правочин є нікчемним в силу закону, а відтак не може породжувати для його сторін будь-яких прав та обов`язків окрім наслідків недійсності.

Відповідно до ч. 5 ст. 216 ЦК України вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Суд першої інстанції встановив, що на виконання умов попереднього договору позивач здійснив авансові внески на загальну суму 449 000,00 грн, що підтверджується наступними квитанціями до прибуткового касового ордеру: № 194 від 15.06.2016 на суму 49 000,00 грн; № 195 від 16.06.2016 на суму 40 000,00 грн; № 196 від 17.06.2016 на суму 40 000,00 грн; № 197 від 20.06.2016 на суму 40 000,00 грн; № 198 від 21.06.2016 на суму 40 000,00 грн; № 199 від 22.06.2016 на суму 40 000,00 грн; № 200 від 23.06.2016 на суму 40 000,00 грн; № 201 від 24.06.2016 на суму 40 000,00 грн; № 202 від 27.06.2016 на суму 40 000,00 грн; № 203 від 28.06.2016 на суму 40 000,00 грн; № 204 від 29.06.2016 на суму 40 000,00 грн.

Таким чином, позивач свої фінансові зобов`язання щодо внесення 90% ціни по попередньому договору виконав.

Доводи відповідача про те, що квитанції до прибуткового касового ордера на загальну суму 449 000,00 грн не є доказом сплати коштів позивачем на підставі умов попереднього договору купівлі-продажу складу № 15-07/16 від 15.06.2016 з огляду на те, що вони містять іншу дату договору, колегія суддів визнає непереконливими, виходячи із наступного.

Так, місцевим господарським судом у судових засіданнях у керівника ПАТ "Госпрозрахункова база матеріально - технічного постачання" Курта С. М. було з`ясовано, що підписи на квитанціях до прибуткового касового ордера належать їй особисто та відтиски печаток належать товариству. Також керівник відповідача підтвердила належність їй підписів на попередньому договорі купівлі-продажу складу № 15-07/16 від 15.06.2016.

Невірну дату договору у квитанціях до прибуткових касових ордерів місцевий господарський суд правомірно визнав опискою, оскільки між сторонами відсутній ще один договір № 15-07/16 від 15.07.2016. У квитанціях до прибуткових касових ордерів вказано, що сплачується "авансовий внесок згідно попереднього договору", що відповідає фактичним умовам попереднього договору купівлі-продажу складу № 15-07/16 від 15.06.2016.

Крім того, у п. 2.1 договору та під підписами сторін у договорі зазначено, що продавець отримав гарантійну суму, передбачену в п. 2.1 цього договору в розмірі 49 000,00 грн.

Сума в розмірі 449 000,00 грн сплачена позивачем згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера 15.06.2016 з помилкою у даті договору, як і в інших квитанціях, що свідчить про спільність їх походження в оплату одного і того ж попереднього договору.

Відповідач не надав докази ані місцевому господарському суду, ані суду апеляційної інстанції, що 449 000,00 грн, про отримання яких вказано у тексті попереднього договору за підписами обох сторін, сплачено позивачем за іншим первинним документом, ніж надана суду квитанція до прибуткового касового ордера 15.06.2016.

Крім того, сторонами не було надано доказів, що кошти в сумі 449 000,00 грн позивач сплатив не на виконання попереднього договору купівлі-продажу складу № 15-07/16 від 15.06.2016, а на виконання іншого правочину.

З огляду на вказане вище, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріалами справи доведено, а відповідачем іншими засобами доказування не спростовано, що позивач сплатив відповідачу кошти у розмірі 449 000,00 грн за нікчемним договором №15-07/16 від 15.06.2016, які підлягають поверненню позивачу за наслідками такої нікчемності.

Щодо заявленого апелянтом клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності до вимог про застосування наслідків нікчемності, колегія суддів зазначає, що в силу приписів ч. 3 ст. 267 ЦК України можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом. Тоді як, відповідна заява стороною під час вирішення спору судом першої інстанції не заявлялась незважаючи на те, що представник відповідач був присутній в майже всіх судових засіданнях та подавав відповідні заяви по суті спору і додаткові докази.

Отже, сторона відповідача не була позбавлена об`єктивної можливості до постановлення у даній справі судового рішення подати відповідну заяву, однак не скористалась наданим їй законом правом, що у відповідності до приписів ч. 4 ст. 13 ГПК України дає підстави для висновку про покладення на сторону ризиків невчинення нею відповідних процесуальних дій.

Посилання скаржника на постанову Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №200/11343/14-ц, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки у названій справі було прийнято заочне рішення за відсутності відповідача та без належного його повідомлення про час і місце розгляду справи, в той час як у даній справі відповідач приймав участь у судових засіданнях, подавав процесуальні документи та посилався на нікчемність правочину.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для застосування у даній справі наслідків спливу строків позовної давності.

Щодо аргументації апелянта в частині порушення місцевим господарським судом положень норм процесуального закону, судова колегія зазначає, що посилання позивача у своїй позовній заяві не на ту норму права не може бути безумовною підставою для залишення позову без розгляду, оскільки саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, встановлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Аналогічну правову позицію висловлено Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17, від 23.10.2019 у справі № 761/6144/15-ц.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо прийняття оскаржуваного рішення на підставі неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та принципів господарського судочинства та прав відповідача не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду Черкаської області від 21.11.2019 у справі № 925/944/19 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта (відповідача у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Госпрозрахункова база матеріально - технічного постачання" на рішення Господарського суду Черкаської області від 21.11.2019 у справі №925/944/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 21.11.2019 у справі №925/944/19 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Приватне акціонерне товариство "Госпрозрахункова база матеріально - технічного постачання".

4. Справу №925/944/19 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді Н.Ф. Калатай

Л.П. Зубець

Повний текст постанови складено 25.05.2020.