ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"12" травня 2020 р.Справа № 922/1400/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Смірнової О.В.

при секретарі судового засідання

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Векто" в особі представництва Польської компанії "Векто" СП З О. О. в Україні, м. Київ
до Товариство з обмеженою відповідальністю "Стройтрансавто", м. Харків
про визнання недійсними договорів

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Векто" в особі представництва Польської компанії "Векто" СП З О. О. в Україні, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройтрансавто", в якому просить визнати недійсними договори купівлі-продажу будівельної техніки №03022020/1 від 03 лютого 2020 року, №11022020/1 від 11 лютого 2020 року, №17022020/1 від 17 лютого 2020 року, №19022020/1 від 19 лютого 2020 року, №2702020/1 від 19 лютого 2020 року.

Судові витрати позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що директор Слободанюк Олександр Миколайович, який діяв від імені позивача і на підставі доручення № 12973/2019 від 30.12.2019 року, не мав компетенції щодо відчуження майна позивача без згоди правління товариства.

Крім того, одночасно з позовною заявою позивачем надано заяву про забезпечення позову (вх.№ 1400/20 від 07.05.2020 року) шляхом заборони відчуження будівельної техніки за договорами купівлі-продажу будівельної техніки №03022020/1 від 03 лютого 2020 року, №11022020/1 від 11 лютого 2020 року, №17022020/1 від 17 лютого 2020 року, №19022020/1 від 19 лютого 2020 року, №2702020/1 від 19 лютого 2020 року.

Розглянувши заяву про забезпечення позову (вх.№ 1400/20 від 07.05.2020 року), господарський суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Відповідно до приписів ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд дійшов висновку, що заява позивача про вжиття, визначених ним заходів забезпечення позову, не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності термінового забезпечення позову.

Крім того, позивачем до заяви про забезпечення позову не подано доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заходів до забезпечення позову.

Так, позивач у своїй заяві про забезпечення позову (вх.№ 1400/20 від 07.05.2020 року) зазначає, що у нього є підстави вважати, що вказана будівельна техніка за відповідними договорами купівлі-продажу, яка знаходиться у незаконному володінні відповідача, може бути продана ним, що ускладнить повернення майна до законного володільця - Представництва "Векто" СП З О. О. чи може зробити неможливим виконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Проаналізувавши доводи позивача, покладені в обґрунтування заявленої заяви, суд зазначає, що всупереч вимогам ст. 136 Господарського процесуального кодексу України необхідність вжиття заходів забезпечення позову обґрунтована виключно припущеннями про можливе існування обставин, які можуть ускладнити виконання рішення суду у випадку задоволення позову, не підтвердженими жодними належними та допустимими доказами в обґрунтування поданої заяви.

З огляду на викладене, господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову, що має наслідком необхідність відмови позивачу у задоволенні відповідної заяви.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 77, 79, 136, 137, 139, 140, 232-234 Господарського процесуального кодексу України , суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Векто" в особі представництва Польської компанії "Векто" СП З О. О. в Україні про забезпечення позову (вх.№ 1400/20 від 07.05.2020 року) - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду в установленому законом порядку протягом 10 днів з дня її підписання.

Суддя О.В. Смірнова