УХВАЛА

28 квітня 2020 року

м. Київ

Справа № 906/1056/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т.М. (головуючий), Бенедисюка І.М., Колос І.Б.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Житомирського міського центра зайнятості

на рішення Господарського суду Житомирської області від 18.12.2019 та

постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.03.2020

у справі № 905/1056/19

за позовом Житомирського міського центру зайнятості (далі - Житомирський МЦЗ, скаржник)

до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області

про стягнення 27 321, 32 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Житомирський МЦЗ 03.04.2020 (згідно з поштовими відмітками на конверті) звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 18.12.2019 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.03.2020 у справі № 906/1056/19, ухвалити нове рішення суду, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Дослідивши матеріали касаційної скарги Житомирського МЦЗ, Касаційний господарський суд доходить висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

У жовтні 2019 року Житомирський МЦЗ звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області про стягнення 27 321, 32 грн. безпідставно виплаченої допомоги по безробіттю.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 18.12.2019, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.03.2020, у справі № 906/1056/19 позов задоволено частково. Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області на користь Житомирського МЦЗ 9685,89 грн. безпідставно виплаченої допомоги по безробіттю та 681,03 грн. судового збору. У стягненні 17 635,43 грн. виплаченої допомоги по безробіттю відмовлено.

Житомирський МЦЗ не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, оскільки вони є незаконними та необґрунтованими, а також ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічне положення закріплено і у частині першій статті 17 ГПК України, яким передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України (в редакції чинній від 08.02.2020) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Предметом позову в даній справі є стягнення 27 321, 32 грн., а, отже, ціна позову у справі № 906/1056/19 не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому справа є малозначною згідно з наведеними приписами ГПК України.

Слід відзначити, що в судах першої та апеляційної інстанцій розгляд справи проводився за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання.

Касаційний господарський суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежить виключно від обставин конкретної справи та значення кожної з них для формування єдиної правозастосовчої практики.

Підстав, передбачених пунктом 2 частиною третьої статті 287 ГПК України, щоб свідчили про необхідність у відкритті касаційного провадження у даній справі і, які надають повноваження Верховному Суду переглянути, як «суду права», дану категорію справ, скаржником не наведені.

Наведені скаржником у касаційній скарзі доводи у контексті судових рішень у цій справі не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. У касаційній скарзі відсутні посилання на текст судового рішення, де заявникові незрозумілі висновки, які можна неоднозначно тлумачити і які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Касаційна скарга не містить посилань скаржника на ту обставину, що дана справа має значення для формування єдиної правозастосовчої практики або має виняткове значення для скаржника, або інші підстави, передбачені частиною третьої статті 287 ГПК України.

Зазначені у касаційній скарзі доводи зводяться до власного викладення обставин справи стороною по справі, які вже були оцінені судами попередніх інстанцій.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 «Справа «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» (Levages Prestations Services v. France, заява № 21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Інші підстави, передбаченні статтею 293 ГПК України, які надають повноваження Верховному Суду переглянути, як «суду права», малозначні справи, скаржником не наведені.

Враховуючи викладене, а також те, що касаційна скарга Житомирського МЦЗ не містить доводів і аргументів, зважаючи на які, суд міг би визнати, що рішення суду касаційної інстанції за наслідками розгляду цієї скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики, з огляду на принципи господарського судочинства (змагальності та диспозитивності, рівності та юридичної визначеності) колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі №906/1056/19, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись частиною п`ятою статті 12, статтею 234, пунктом 2 частини третьої статті 287, статтею 293 Господарського процесуального кодексу України, Касаційний господарський суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Житомирського міського центра зайнятості на рішення Господарського суду Житомирської області від 18.12.2019 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.03.2020 у справі № 906/1056/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя І. Колос