ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2020 р. м. Київ

Справа № 911/3060/19

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.,

за участі секретаря судового засідання Щербакової В.О., розглянувши справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне азербайджано-українське підприємство "Компанія Ніка" про стягнення 1 866 516,38грн, за участі представників від:

позивача - Фіцулін О.О. (ордер серії КР №041929 від 24.01.2020);

відповідача - не з`явилися

встановив:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (далі - ПрАТ "СК "ПЗУ Україна") звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне азербайджано - українське підприємство "Компанія Ніка" (далі - ТОВ САУП "Компанія Ніка") про повернення сплаченого страхового відшкодування у розмірі 1 866 516,38грн.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем п.10.12 договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №092621 від 20.10.2014 в частині повернення сплаченого страхового відшкодування. Позивач вказує, що після виплати страхового відшкодування застрахований автомобіль знайдено (а.с.3-9).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.12.2019 відкрито провадження у даній справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання на 24.01.2020, а також встановлено строки для вчинення учасниками справи процесуальних дій (а.с.1-2).

Копія вказаної ухвали отримана сторонами, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень: позивачем - 31.12.2019 (№092, а.с.132), відповідачем - 02.01.2020 (№076, а.с.133).

20.01.2020, з дотриманням встановленого строку, відповідачем направлено відзив на позов (здано відділенню зв`язку м. Біла Церква 17.01.2020 для направлення до суду), у якому відповідач щодо заявлених вимог заперечує та просить у позові відмовити.

Відхиляючи заявлені вимоги, позивач посилається на те, що:

- на момент направлення вимоги про повернення виплаченого страхового відшкодування строк дії договору страхування, на підставі якого його виплачено, закінчився (19.10.2015);

- у зв`язку із закінченням строку дії договору припинені і зобов`язання сторін, які виникли на підставі такого договору;

- застрахований транспортний засіб відповідачу не повернутий і відповідач не заперечує проти переходу права власності на застрахований транспортний засіб;

- невідомо чи має такий транспортний засіб якісь пошкодження та чи взагалі такий засіб можливо експлуатувати (а.с.134-136).

24.01.2020 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу засідання, якою:

встановлено строк для подання: позивачем - відповіді на відзив з наданням доказів в обґрунтування доводів та доказів направлення його копії з додатками відповідачу до 29.01.2020; відповідачем - заперечення з наданням доказів в обґрунтування доводів та доказів направлення його копії з додатками позивачу до 12.02.2020; оголошено перерву в підготовчому засіданні до 12.02.2020 (а.с.147-148).

28.01.2020 позивачем, з дотриманням встановленого строку, подано відповідь на відзив, у який позивач вказує, що:

- закінчення строку дії договору не звільняє відповідача від виконання взятих на себе зобов`язань;

- відповідачем не здійснено ніяких дій щодо повернення транспортного засобу, а позивачу відмовлено у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні (а.с.151-153).

11.02.2020 відповідач, у встановлений судом строк, подав заперечення, у яких посилається на те, що твердження позивача, викладенні в обґрунтування заперечень у відповіді на відзив, не відповідають положенням чинного законодавства та умовам укладеного договору (а.с.159).

12.02.2020 судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 11.03.2020 (а.с.163-165).

В судовому засіданні 11.03.2020 представник позивача заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, представник відповідача просив у задоволенні заявлених вимог відмовити.

11.03.2020 відповідачем подано заяву, якою відповідач повідомив, що докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть надані протягом 5 днів з моменту ухвалення судового рішення у даній справі (а.с.167).

11.03.2020 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу засідання, про оголошення перерви в судовому засіданні до 25.03.2020 (а.с.163-165).

Ухвалою від 18.03.2020 суд повідомив учасників про те, що судове засідання, призначене на 25.03.2020, не відбудеться (а.с.174-175).

Ухвалою від 04.04.2020 судове засідання призначено на 29.04.2020 (а.с.180-181).

Копія вищевказаної ухвали суду отримана позивачем та відповідачем 09.04.2020, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень №630 та №210 (а.с.183-184).

В судове засідання 29.04.2020 з`явився представник позивача, представник відповідача в судове засідання не з`явився і про причини неявки суд не повідомив; клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило.

Враховуючи, що неявка представника відповідача не перешкоджала розгляду справи та не визнана судом обов`язковою, суд продовжив розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд встановив наступні обставини.

20.10.2014 між ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" (страховик) та ТОВ САУП "Компанія Ніка" (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №092621 (а.с.15-23).

Застрахованим транспортним засобом є автомобіль JAGUAR XJ 2014 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно п. б розділу 6 вказаного договору, застрахованими ризиками є, зокрема, «АК НЗ» - АВТОКАСКО незаконне заволодіння.

Строк дії договору встановлено з 00:00 20.10.2014 по 24:00 19.10.2015.

До відповідного договору сторонами підписано загальні умови страхування (а.с.16-23).

27.07.2015 відповідач звернувся до позивача з заявою про незаконне заволодіння транспортним засобом, який застрахований за відповідним договором (а.с.24-29).

За фактом крадіжки автомобіля внесено інформацію до Єдиного реєстру досудових розсдідувань за №0003025, що підтверджується витягом з ЄРДР та повідомленням від 10.09.2015 №5/10575 (а.с.30-31).

Згідно звіту про визначення ринкової вартості транспортного засобу від 03.08.2015 станом на 27.07.2015 ринкова вартість застрахованого транспортного засобу становить 2518935,25грн (а.с.32-34).

Відповідно до страхового акту від 27.10.2015 №UA001/L01/03, який затверджено 28.10.2015, та розрахунку страхового відшкодування, загальний розмір страхового відшкодування становить 491 179,91грн (а.с.45-46).

Поряд з цим, відповідно до страхового акту від 22.01.2016 №UA001/L01/04, який затверджено 25.01.2016, та розрахунку страхового відшкодування, загальний розмір страхового відшкодування складає 1 866 516,38грн (а.с.47-48).

Позивачем перераховано відповідачу в рахунок виплати страхового відшкодування з настанням відповідного страхового випадку - викраденням автомобіля у загальному розмірі 1 866 516,38грн, що підтверджується платіжними дорученнями №№36740, 38960, а саме: 29.10.2015 - 491 179,91грн; 26.01.2016 - 1 375 336,47грн (а.с.49-50).

Як вказує позивач у позові, у листопаді 2018 року він дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень про факт встановлення місцезнаходження автомобіля та його ідентифікацію як такого, що перебуває у розшуку в межах кримінального провадження №0003025, ознайомившись з текстом ухвал суду від 03.07.2018, 13.08.2018 у справі № 766/12434/18 (а.с.51-56).

У зв`язку з цим, позивач звернувся до відповідача з вимогою від 09.04.2019 №2986-31 про повернення виплаченого страхового відшкодування (а.с.57), на яку відповідачем 19.04.2019 надана відповідь, що надійшла позивачу 23.04.2019 (а.с.58).

У вищевказаній відповіді на вимогу позивача про повернення страхового відшкодування відповідач, відмовляючи задовольнити заявлені вимоги, вказав, що до нього від органів Нацполіції не надходило даних, які б підтверджували те, що транспортний засіб знайдено та такий автомобіль фактично не повернуто. Крім того, відповідач вказував, що договір страхування припинив свою дію.

При цьому, постановою слідчого відділу Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області від 11.11.2015 позивачу відмовлено у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003025 від 27.07.2015 (а.с.75-76).

07.12.2018 постановою слідчого відділення Відділення поліції №2 Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області позивачу, за результатами розгляду його заяви, відмовлено у визнанні потерпілим у вказаному кримінальному проваджені (а.с.80-81).

08.10.2019 на адвокатський запит від 27.09.2019 №24.09/1, Слідче відділення Головного управління Національної поліції в Херсонській області повідомило про те, що транспортний засіб, що застрахований за вищевказаним договором, тимчасово вилучений та на підставі ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 03.07.2019 про накладення арешту зберігається на спеціальному майданчику у м. Олешки Херсонської області (а.с.61).

01.11.2019 позивач повторно звернувся до відповідача з вимогою про повернення отриманого страхового відшкодування (а.с.63-65), що підтверджується поштовою накладною №504 та описом вкладення у цінний лист, адресований відповідачу (а.с.68-69).

На момент розгляду справи сума перерахованого страхового відшкодування відповідачем не повернута.

Предметом спору є наявність у відповідача обов`язку повернути перераховане йому страхове відшкодування у зв`язку із знайденням транспортного засобу, право власності на який ще не перейшло до страховика.

Заявлені вимоги є обґрунтованими з наступних підстав.

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно ч.1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до п.10.11 розділу 10 загальних умов страхування, які підписані сторонами, та є невід`ємною частиною договору страхування, визначено, що якщо викрадений транспортний засіб повернуто після здійснення страховиком виплати страхового відшкодування, страховик має право передати його у власність страхувальнику на взаємно погоджених умовах.

Згідно п. 10.12 вказаних умов, якщо застрахований транспортний засіб було знайдено після здійснення страховиком виплати страхового відшкодування за ризиком «АК НЗ» і право власності ще не перейшло до страховика, сплачене страхове відшкодування підлягає поверненню повністю, якщо ТЗ не було пошкоджено, або у відповідній частині, якщо сталося пошкодження ТЗ, за яке страховик зобов`язаний виплатити компенсацію у вигляді страхового відшкодування.

Так, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач як власник застрахованого автомобіля вчиняв дії щодо передачі права власності на транспортний засіб позивачу, який виплатив страхове відшкодування, поряд з цим матеріалами справи підтверджено факт знайдення відповідного автомобіля. Доказів, що відповідний транспортний засіб пошкоджено, у зв`язку з чим позивач зобов`язаний виплатити компенсацію у вигляді страхового відшкодування, не надано.

Посилання відповідача на те, що йому не повернуто відповідний транспортний засіб не впливає на розгляд заявлених вимог по суті, оскільки відповідач залишається його власником, який може вимагати у встановленому порядку передачі йому власного майна. Доказів вчинення відповідачем будь-яких дій щодо отримання власного майна, звернення з вимогою про зняття з нього арешту та інший дій, направлених на отримання власного майна у володіння не надано.

Посилання відповідача на те, що він не заперечує щодо передачі відповідного транспортного засобу позивачу також не можуть вплинути на результат розгляду заявлених вимог, оскільки ним не надано доказів вчинення дій, встановлених чинним законодавством, направлених на передачу права власності на відповідний транспортний засіб позивачу після отримання страхового відшкодування та знайдення транспортного засобу.

Крім того, суд враховує також і той факт, що відповідачу відмовлено у визнанні його потерпілим у відповідному кримінальному провадженні.

Безпідставні і посилання відповідача на закінчення строку дії договору як на підставу звільнення його від обов`язку виконати взяті на себе зобов`язання, визначені вищевказаним договором страхування та загальними умовами страхування.

Так, закінчення строку дії договору не є підставою для звільнення від обов`язку, встановленого договором і який виникає після виконання зобов`язань страховиком за договором страхування за певної умови - знаходження у подальшому транспортного засобу, що був застрахований, і право власності на який не передано, про що домовились сторони, уклавши відповідний договір.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог та їх задоволення у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з урахуванням задоволення заявлених вимог у повному обсязі, витрати у розмірі 27 997,75грн, понесені позивачем на оплату позову судовим збором, підлягають відшкодуванню йому за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне азербайджано - українське підприємство "Компанія Ніка" (09100, Київська область, м. Біла Церква, вул.Василя Стуса, 48, кв.109; ідентифікаційний код 32926183) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 40; ідентифікаційний код 20782312) 1 866 516,38грн сплаченого страхового відшкодування, а також 27 997,75грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається у строк, визначений ст.256 ГПК України, та відповідно до порядку, встановленому ст.257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 12.05.2020.

Суддя А.Р. Ейвазова