ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"05" травня 2020 р. м. Київ Справа № 7/072-12

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянувши матеріали скарги Приватного акціонерного товариства "Березанський комбікормовий завод" від 01.04.2020 вих. № 1/04-1 на бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 05.11.2012 у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БКЗ ГРЕЙН"

до Відкритого акціонерного товариства "Березанський комбікормовий завод"

про стягнення 793007,03 грн

за участю представників сторін:

від стягувача: не прибув;

від боржника: Овсієнко Р.М. (довіреність від 24.12.2019);

від органу ДВС: не прибув

ВСТАНОВИВ:

Рішенням від 18.10.2012 Господарський суд Київської області задовольнив позов у справі № 7/072-12 в повному обсязі. Стягнув з Відкритого акціонерного товариства "Березанський комбікормовий завод" (07541, Київська область, м. Березань, вул. Маяковського, буд. 12, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" (01001, м. Київ, Шевченківський р-н, вул. Хрещатик, буд. 8-А, ) 793007 (сімсот дев`яносто три тисячі сім) грн 03 коп заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами та судові витрати: 15860 (п`ятнадцять тисяч вісімсот шістдесят) грн 15 коп судового збору.

На виконання вищевказаного рішення суду 05.11.2012 було видано наказ.

Ухвалою від 06.02.2020 Господарський суд Київської області замінив у справі №7/072-12 позивача - Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик" його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю "БКЗ Грейн" (07541, Київська обл., місто Березань, вул. Маяковського, будинок 12, ).

Іншою ухвалою від 06.02.2020 Господарський суд Київської області зобов`язав заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) поновити порушене право Приватного акціонерного товариства "Березанський комбікормовий завод" шляхом прийняття рішення про скасування арешту, накладеного на кошти боржника (Приватного акціонерного товариства "Березанський комбікормовий завод" ) в сумі 46822,15 грн, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 в ПАТ "Креді Агріколь Банк" МФО 300614 та призначені для виплати заробітної плати працівникам, сплати єдиного соціального внеску, сплати військового збору, податку на доходи фізичних осіб та податку на нерухомість.

01.04.2020 до суду від боржника - Приватного акціонерного товариства "Березанський комбікормовий завод" надійшла скарга від 01.04.2020 вих. № 1/04-1 на бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 05.11.2012 у справі №7/072-12.

В зазначеній скарзі скаржник просить суд скасувати арешт з коштів боржника (Приватного акціонерного товариства "Березанський комбікормовий завод" ), що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 в ПАТ "Креді Агріколь Банк" МФО 300614, призначені для виплати заробітної плати працівникам, сплати єдиного соціального внеску, сплати військового збору, податку на доходи фізичних осіб та податку на нерухомість.

Ухвалою від 13.04.2020 Господарський суд Київської області прийняв скаргу до розгляду, розгляд скарги призначив на 05.05.2020, зобов`язав скаржника (боржника) надати додаткові докази в обґрунтування обставин, викладених у скарзі (в разі їх наявності), зобов`язав стягувача надати письмовий відзив на скаргу, в разі наявності заперечень, обґрунтувати їх письмово з посиланням на закон. Копію відзиву надіслати боржнику та органу ДВС, докази надіслання (вручення) відзиву надати суду, зобов`язав начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надати в строк до 27.04.2020 включно письмовий відзив на скаргу, в разі наявності заперечень, обґрунтувати їх письмово з посиланням на закон та належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 35503785 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 05.11.2012 у справі № 7/072-12. У випадку неможливості направлення в судове засідання своїх повноважних представників, зобов`язав до дня судового засідання подати через канцелярію господарського суду витребувані ухвалою документи (копії належним чином завірити).

В судове засідання 05.05.2020 прибув представник боржника.

На день розгляду скарги стягувач, та орган ДВС повноважних представників в судове засідання не направили, хоча про час і місце її розгляду були повідомлені вчасно та належним чином, доказом чого є поштові повідомлення про вручення відправлень. Правом на подачу відзиву на скаргу не скористалися.

Враховуючи те, що неявка стягувача, державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (ч. 2 ст. 342 ГПК України), а надання письмового відзиву на скаргу є правом, а не обов`язком учасника процесу, господарський суд вважає, що неявка стягувача, та представника органу ДВС в судове засідання не перешкоджає розгляду скарги за наявними у справі матеріалами.

Врахувавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали справи, господарський суд дійшов висновку, що скарга Приватного акціонерного товариства "Березанський комбікормовий завод" від 01.04.2020 вих. № 1/04-1 у справі № 7/072-12 підлягає задоволенню виходячи з такого.

У відповідності до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України "Про виконавче провадження", який є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби.

Цим Законом регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

За умовами ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно зі ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

З аналізу вищевказаних норм випливає, що учасник виконавчого провадження має право звернутися до господарського суду з відповідною скаргою тільки на дії чи бездіяльність органів виконавчої служби, вчинені ними під час, у зв`язку та щодо примусового виконання останніми відповідних рішень господарських судів.

Як вбачається з матеріалів справи, скаржник (Приватне акціонерне товариство "Березанський комбікормовий завод") звернувся до Господарського суду Київської області зі скаргою на бездіяльність органу ДВС у справі №7/072-12.

Предметом скарги є оскарження бездіяльності відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні № 35503785 щодо не вчинення ним дій по скасуванню арешту з коштів боржника, призначених для виплати заробітної плати працівникам, сплати ЄСВ та податків до бюджету.

Як стверджує скаржник, ухвалою Господарського суду Київської області від 06.02.2020 встановлено, що боржник використовує рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ "Креді Агріколь Банк" МФО 300614 виключно для здійснення виплати заробітної плати, військового збору, ПДФО, єдиного соціального внеску та інших обов`язкових платежів.

25.03.2020 ПрАТ "Березанський комбікормовий завод" звернулось до начальника відділу примусового виконання рішень УЗПВР у Київській області ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ) про скасування зняття арешту з коштів боржника, що знаходяться на рахунку боржника UA НОМЕР_2 (колишній № НОМЕР_1 ) в ПАТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" МФО 300614, призначеного для виплати заробітної плати, сплати податків та інших обов`язкових платежів. Заяву про скасування арешту з коштів боржника №25/03-1 від 25.03.2020 Відділом ПВР УЗПВР отримано 30.03.2020, отже начальник Відділу ПВР УЗПВР був зобов`язаний винести постанову про звільнення з під арешту коштів боржника, що знаходяться на рахунку UA НОМЕР_2 (колишній № НОМЕР_1 ) в ПАТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" МФО 300614, 31.03.2020, однак вимога закону виконана не була, чим порушено права боржника та права працівників на виплату заробітної плати.

В обґрунтування скарги також зазначено, що ухвала Господарського суду Київської області від 06.02.2020 не виконана, зобов`язання ПрАТ "Березанський комбікормовий завод" з виплати заробітної плати, працівникам, сплати єдиного соціального внеску, сплати військового збору, податку на доходи фізичних осіб зросли.

Таким чином для забезпечення прав працівників із виплати заробітної плати та сплати податків та інших обов`язкових платежів необхідно скасувати арешт коштів боржника не обмежуючись сумою 46822,15 грн., необхідною для виплати заробітної плати та податків за січень 2020 року, оскільки наявність визначеного розміру коштів що підлягає арешту позбавляє можливості банку надати боржнику право розпоряджатися коштами, навіть в сумі, що звільнена з під арешту.

Оцінивши доводи скаржника на предмет відповідності їх обставинам справи та нормам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, господарський суд дійшов висновку, що останні є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в процесі розгляду скарги з огляду на таке.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" вказано, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

За умовами ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Відповідно до ч. 3 цієї статті Закону, арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

У той же час за приписами ч.ч. 1, 2 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" унормовано, що виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Суд встановив, що 10.01.2020 у виконавчому провадженні № 35503785 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 05.11.2012 №7/072-12 заступником начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було винесено постанову про арешт коштів боржника, згідно з якою було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках, відкритих Приватним акціонерним товариством "Березанський комбікормовий завод", в тому числі в ПАТ "Креді Агріколь Банк", МФО 300614, номер рахунку НОМЕР_1 , в межах суми звернення стягнення у розмірі 890253,90 грн з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження.

На підтвердження того, що рахунок № НОМЕР_1 використовується скаржником виключно для виплати заробітної плати, сплати ЄСВ, військового збору та податків до бюджету, до матеріалів скарги скаржником було додано копію наказу Приватного акціонерного товариства "Березанський комбікормовий завод" від 06.01.2010 № 1-Ф/2020 «Про використання банківського рахунку», копії платіжних доручень та копію грошового чеку серії ЯЯ № 6212686 від 05.03.2020.

З огляду на викладене, слід зазначити, що ст. ст. 8, 9, 68 Основного Закону в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно зі ст. 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 № 95, ратифікованої Україною 04.08.1961, ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Частиною 1 ст. 1 Закону України "Про оплату праці" визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

За умовами ч. 5 ст. 97 Кодексу законів про працю України унормовано, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Як зазначено в ч. 6 ст. 24 Закону України "Про оплату праці", своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Зі змісту вищенаведених нормативних приписів чинного законодавства вбачається, що накладення арешту на рахунок боржника, призначений для виплати заробітної плати працівникам підприємства, призводить до порушення їх конституційних прав.

У п. 2 Наказу Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 № 453 "Про затвердження Порядку прийняття банками на виконання розрахункових документів на виплату заробітної плати" передбачено, що банки приймають від платників єдиного внеску грошові чеки, платіжні доручення та інші розрахункові документи на видачу (перерахування) коштів для виплати заробітної плати, на які відповідно до Закону нараховується єдиний внесок, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів лише за умови одночасного подання платником єдиного внеску розрахункових документів (документів на переказ готівки) про перерахування коштів для сплати сум єдиного внеску. Суми, сплачені за цими документами, повинні складати не менше 1/3 суми коштів для виплати заробітної плати, зазначеної в грошових чеках, платіжних дорученнях та інших розрахункових документах.

Частиною 2 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено заборону на звернення стягнення та накладення арешту, зокрема, на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

За змістом ч. 3 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.

Отже, держава гарантувала та захистила законом право фізичної особи на своєчасне одержання винагороди за працю. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що накладення заступником начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на підставі постанови від 10.01.2020 арешту на грошові кошти, за рахунок яких скаржником здійснюється виплата заробітної плати, є неправомірним.

З огляду на викладене, суд вказує про обґрунтованість вимог скаржника та про наявність підстав для скасування арешту з коштів боржника (Приватного акціонерного товариства "Березанський комбікормовий завод" ), що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 в ПАТ "Креді Агріколь Банк" МФО 300614 та призначені для виплати заробітної плати працівникам, сплати єдиного соціального внеску, сплати військового збору, податку на доходи фізичних осіб та податку на нерухомість.

У відповідності до ст. 343 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" (заява №6962/02) зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у пар. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З врахуванням викладеного, суд вбачає наявними підстави для задоволення скарги Приватного акціонерного товариства "Березанський комбікормовий завод" від 01.04.2020 вих. № 1/04-1 в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись положеннями Закону України "Про виконавче провадження", ст. ст. 1-3, 18, 74, 123, 126, 339- 345 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Приватного акціонерного товариства "Березанський комбікормовий завод" від 01.04.2020 вих. № 1/04-1 на бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 05.11.2012 у справі №7/072-12 задовольнити.

2. Скасувати арешт з коштів боржника (Приватного акціонерного товариства "Березанський комбікормовий завод" ), що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 в ПАТ "Креді Агріколь Банк" МФО 300614, призначені для виплати заробітної плати працівникам, сплати єдиного соціального внеску, сплати військового збору, податку на доходи фізичних осіб та податку на нерухомість.

3. Копію ухвали надіслати всім учасникам процесу та Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, 15).

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до апеляційної інстанції в порядку та строки, передбачені ст. ст. 256, 257 ГПК України, з урахуванням п. 17.5 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://court.gov.ua/fair/.

Повний текст ухвали підписано 06.05.2020

Суддя В.М. Антонова