ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"29" квітня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/2506/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М.

секретар судового засідання Драганова А.І.

при розгляді справи за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарського підприємства "Нібулон" (54002, м. Миколаїв, вул. Каботажний спуск, 1)

до відповідача: Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5) в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19);

про стягнення 181 431,40 грн

за участю представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

27.08.2019р. Товариство з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство "Нібулон" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", в якій просить суд стягнути з відповідача 181 431,40 грн штрафу за несвоєчасну доставку вантажу, судові витрати покласти на відповідача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарського підприємства "Нібулон", яке є одночасно вантажовідправником та вантажоодержувачем, відправляло вантаж (насіння зернових культур) відповідно до залізничних накладних: №48021760 від 25.01.2019р, №49395825 від 20.04.2019р., №34363622 від 26.07.2019р., №34365445 від 26.07.2019р., №34354159 від 25.07.2019р., №48979843 від 24.03.2019р., №34326488 від 23.07.2019р., №34321406 від 23.07.2019р., №34349522 від 25.07.2019р.

Як зазначає позивач, під час здійснення відповідачем перевезення вантажів Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарського підприємства "Нібулон" згідно вказаних накладних АТ "Українська залізниця" було допущено прострочення доставки вантажу, що є порушенням Статуту залізниць України. З посиланням на пункт 116 Статуту залізниць України ТОВ СП "Нібулон" було нараховано відповідачу штраф у заявленій до стягнення сумі, виходячи з наступного.

- По накладній №48021760 від 25.01.2019р. (досильна накладна №43561166 від 30.01.2019р.) (п.30) тарифна відстань перевезення складає 777 км, вагони прийняті до перевезення груповими відправленнями з заявленою швидкістю 200 км/добу. Тривалість операцій відправлення та прибуття вантажу становить 1 добу. Загальний строк доставки вантажу у даному випадку складає 5 діб, починаючи з 00 год.00 хв. 26.01.2019р., у зв`язку з чим граничний строк доставки вантажу за вказаною накладною сплинув о 00год.00хв. 31.01.2019р. Натомість, фактично вантаж у вагоні №95759262 надійшов на станцію призначення 03.02.2019р. за досильною накладною. Вантажоодержувачу вантаж був виданий 03.02.2019р. Враховуючи, що залізниця прострочила строк доставки вантажу у вагоні №95759262 по накладній №48021760 на 3 доби, позивач зазначає, що стягненню з залізниці підлягає штраф у розмірі 20% від провізної плати, відповідно до пункту 116 Статуту залізниць України. Відповідно до п.34 накладної №48021760 за перевезення вантажу загалом було справлено 187 755,40грн без ПДВ, а за перевезення вантажу у вагоні №95759262 - 26 822,20 грн без ПДВ. Відповідно до переліку №20190125 від 25.01.2019р. (а.с.40) провізні платежі було справлено з урахуванням ПДВ, таким чином, за перевезення вантажу за вказаною накладною у зазначеному вагоні було сплачено провізних платежів на суму 32 186,64 грн в т. ч. ПДВ. Враховуючи зазначене, позивач вказує, що у даному випадку штраф підлягає сплаті у розмірі 6 437, 33 грн. (32 186,64/100% * 20% = 6 437,33 грн).

- По накладній №49395825 від 20.04.2019р. (досильна накладна №45471141 від 24.04.2019р.) (п. 30) тарифна відстань перевезення складає 777 км, вагони прийняті до перевезення груповими відправленнями з заявленою швидкістю 200 км/добу. Тривалість операцій відправлення та прибуття вантажу становить 1 добу. Загальний строк доставки вантажу у даному випадку складає 5 діб, починаючи з 00год.00хв. 21.04.2019р., у зв`язку з чим граничний строк доставки вантажу за вказаною накладною сплинув о 00год.00хв. 26.04.2019р. Фактично вантаж у вказаному вагоні надійшов на станцію призначення 03.06.2019р. за досильною накладною. Вантажоодержувачу вантаж був виданий 04.06.2019р. Враховуючи, що залізниця прострочила строк доставки вантажу у вагоні №95636866 по накладній №49395825 більш ніж на 4 доби, позивач зазначає, що стягненню з залізниці підлягає штраф у розмірі 30% від провізної плати, відповідно до пункту 116 Статуту залізниць України. Відповідно до п. 34 накладної №49395825 за перевезення вантажу загалом було справлено 175 944,60 грн без ПДВ, а за перевезення вантажу у вагоні №95636866 - 29 324,10 грн без ПДВ. Відповідно до переліку №20190420 від 20.04.2019р. провізні платежі було справлено з урахуванням ПДВ, таким чином, за перевезення вантажу за вказаною накладною у зазначеному вагоні було сплачено провізних платежів на суму 35 188, 92 грн в т. ч. ПДВ. Враховуючи зазначене, позивач вказує, що у даному випадку штраф підлягає сплаті у розмірі 10 556, 68 грн. (35 188, 92 /100% * 30% = 10 556,68 грн).

- Щодо накладної №34363622 від 26.07.2019р. позивач зазначає, що згідно з п. 30 вищевказаної накладної тарифна відстань перевезення складає 742 км, вагони прийняті до перевезення груповими відправленнями з заявленою швидкістю 200 км/добу. Тривалість операцій відправлення та прибуття вантажу становить 1 добу. Загальний строк доставки вантажу у даному випадку складає 5 діб, починаючи з 00год.00хв. 27.07.2019р., у зв`язку з чим граничний строк доставки вантажу за вказаною накладною сплинув о 00год.00хв. 01.08.2019р. Фактично вантаж за вказаною накладною надійшов на станцію призначення 03.08.2019р. за досильною накладною. Вантажоодержувачу вантаж був виданий 04.08.2019р.

Враховуючи, що залізниця прострочила строк доставки вантажу по накладній №34363622 більш ніж на 2 доби, позивач зазначає, що стягненню з залізниці підлягає штраф у розмірі 10% від провізної плати, відповідно до пункту 116 Статуту залізниць України. Відповідно до п. 34 накладної №34363622 за перевезення вантажу загалом було справлено 86 349,30 грн без ПДВ. Відповідно до переліку №20190726 від 26.07.2019р. провізні платежі було справлено з урахуванням ПДВ, таким чином, за перевезення вантажу за вказаною накладною було сплачено провізних платежів на суму 103 619, 16 грн в т. ч. ПДВ. Враховуючи зазначене, позивач вказує, що у даному випадку штраф підлягає сплаті у розмірі 10 361, 92 грн. (103 619,16 /100% *10% = 10 361,92 грн).

- Щодо накладної №34365445 від 26.07.2019р. позивач зазначає, що згідно з п. 30 вищевказаної накладної тарифна відстань перевезення складає 742 км, вагони прийняті до перевезення груповими відправленнями з заявленою швидкістю 200 км/добу. Тривалість операцій відправлення та прибуття вантажу становить 1 добу. Загальний строк доставки вантажу у даному випадку складає 5 діб, починаючи з 00год.00хв. 27.07.2019р., у зв`язку з чим граничний строк доставки вантажу за вказаною накладною сплинув о 00год.00хв. 01.08.2019р. Фактично вантаж за вказаною накладною надійшов на станцію призначення 03.08.2019р. за досильною накладною. Вантажоодержувачу вантаж був виданий 04.08.2019р.

Враховуючи, що залізниця прострочила строк доставки вантажу по накладній №34365445 більш ніж на 2 доби, позивач зазначає, що стягненню з залізниці підлягає штраф у розмірі 10% від провізної плати, відповідно до пункту 116 Статуту залізниць України. Відповідно до п. 34 накладної №34365445 за перевезення вантажу загалом було справлено 28 783, 10 грн без ПДВ. Відповідно до переліку №20190726 від 26.07.2019р. провізні платежі було справлено з урахуванням ПДВ, таким чином, за перевезення вантажу за вказаною накладною було сплачено провізних платежів на суму 34 539, 72 грн в т. ч. ПДВ. Враховуючи зазначене, позивач вказує, що у даному випадку штраф підлягає сплаті у розмірі 3 453, 97 грн. (34 539, 72 /100% *10% = 3 453, 97 грн).

- Щодо накладної №34354159 від 25.07.2019р. позивач зазначає, що згідно з п. 30 вищевказаної накладної тарифна відстань перевезення складає 742 км, вагони прийняті до перевезення груповими відправленнями з заявленою швидкістю 200 км/добу. Тривалість операцій відправлення та прибуття вантажу становить 1 добу. Загальний строк доставки вантажу у даному випадку складає 5 діб, починаючи з 00год.00хв. 26.07.2019р., у зв`язку з чим граничний строк доставки вантажу за вказаною накладною сплинув о 00год.00хв. 31.07.2019р. Фактично вантаж за вказаною накладною надійшов на станцію призначення 03.08.2019р. за досильною накладною. Вантажоодержувачу вантаж був виданий 04.08.2019р.

Враховуючи, що залізниця прострочила строк доставки вантажу по накладній №34354159 більш ніж на 3 доби, позивач зазначає, що стягненню з залізниці підлягає штраф у розмірі 20% від провізної плати, відповідно до пункту 116 Статуту залізниць України. Відповідно до п. 34 накладної №34354159 за перевезення вантажу загалом було справлено 114 953,40 грн без ПДВ. Відповідно до переліку №20190725 від 25.07.2019р. провізні платежі було справлено з урахуванням ПДВ, таким чином, за перевезення вантажу за вказаною накладною було сплачено провізних платежів на суму 137 944, 08 грн в т. ч. ПДВ. Враховуючи зазначене, позивач вказує, що у даному випадку штраф підлягає сплаті у розмірі 27 588, 82 грн. (137 944, 08 /100% *20% = 27 588, 82 грн).

- Щодо накладної №48979843 від 24.03.2019р. позивач зазначає, що згідно з п. 30 вищевказаної накладної тарифна відстань перевезення складає 777 км, вагони прийняті до перевезення груповими відправленнями з заявленою швидкістю 200 км/добу. Тривалість операцій відправлення та прибуття вантажу становить 1 добу. Загальний строк доставки вантажу у даному випадку складає 5 діб, починаючи з 00год.00хв. 24.03.2019р., у зв`язку з чим граничний строк доставки вантажу за вказаною накладною сплинув о 00год.00хв. 30.03.2019р. Фактично вантаж за вказаною накладною надійшов на станцію призначення 05.04.2019р. за досильною накладною. Вантажоодержувачу вантаж був виданий 06.04.2019р.

Враховуючи, що залізниця прострочила строк доставки вантажу по накладній №48979843 більш ніж на 4 доби, позивач зазначає, що стягненню з залізниці підлягає штраф у розмірі 30% від провізної плати, відповідно до пункту 116 Статуту залізниць України. Відповідно до п. 34 накладної №48979843 за перевезення вантажу загалом було справлено 215 579,60 грн без ПДВ. Відповідно до переліку №20190324 від 24.03.2019р. провізні платежі було справлено з урахуванням ПДВ, таким чином, за перевезення вантажу за вказаною накладною було сплачено провізних платежів на суму 258 695,52 грн в т. ч. ПДВ. Враховуючи зазначене, позивач вказує, що у даному випадку штраф підлягає сплаті у розмірі 77 608, 66 грн. (258 695,52 /100% *30% = 77 608,66 грн).

- Щодо накладної №34326488 від 23.07.2019р. позивач зазначає, що згідно з п. 30 вищевказаної накладної тарифна відстань перевезення складає 532 км, вагони прийняті до перевезення груповими відправленнями з заявленою швидкістю 200 км/добу. Тривалість операцій відправлення та прибуття вантажу становить 1 добу. Загальний строк доставки вантажу у даному випадку складає 4 доби, починаючи з 00год.00хв. 24.07.2019р., у зв`язку з чим граничний строк доставки вантажу за вказаною накладною сплинув о 00год.00хв. 28.07.2019р. Фактично вантаж за вказаною накладною надійшов на станцію призначення 31.07.2019р. за досильною накладною. Вантажоодержувачу вантаж був виданий 31.07.2019р. Враховуючи, що залізниця прострочила строк доставки вантажу по накладній №34326488 більш ніж на 3 доби, позивач зазначає, що стягненню з залізниці підлягає штраф у розмірі 20% від провізної плати, відповідно до пункту 116 Статуту залізниць України. Відповідно до п. 34 накладної №34326488 за перевезення вантажу загалом було справлено 69 204, 00 грн без ПДВ. Відповідно до переліку №20190723 від 23.07.2019р. провізні платежі було справлено з урахуванням ПДВ, таким чином, за перевезення вантажу за вказаною накладною було сплачено провізних платежів на суму 83 044, 80 грн в т. ч. ПДВ. Враховуючи зазначене, позивач вказує, що у даному випадку штраф підлягає сплаті у розмірі 16 608, 96 грн (83 044, 80 /100% *20% = 16 608, 96 грн).

- Щодо накладної №34326488 від 23.07.2019р. позивач зазначає, що згідно з п. 30 вищевказаної накладної тарифна відстань перевезення складає 532 км, вагони прийняті до перевезення груповими відправленнями з заявленою швидкістю 200 км/добу. Тривалість операцій відправлення та прибуття вантажу становить 1 добу. Загальний строк доставки вантажу у даному випадку складає 4 діб починаючи з 00год.00хв. 24.07.2019р., у зв`язку з чим граничний строк доставки вантажу за вказаною накладною сплинув о 00год.00хв. 28.07.2019р. Фактично вантаж за вказаною накладною надійшов на станцію призначення 31.07.2019р. за досильною накладною. Вантажоодержувачу вантаж був виданий 31.07.2019р.

Враховуючи, що залізниця прострочила строк доставки вантажу по накладній №34326488 більш ніж на 3 доби, позивач зазначає, що стягненню з залізниці підлягає штраф у розмірі 20% від провізної плати, відповідно до пункту 116 Статуту залізниць України. Відповідно до п. 34 накладної №34326488 за перевезення вантажу загалом було справлено 69 204, 00 грн без ПДВ. Відповідно до переліку №20190723 від 23.07.2019р. провізні платежі було справлено з урахуванням ПДВ, таким чином, за перевезення вантажу за вказаною накладною було сплачено провізних платежів на суму 83 044, 80 грн в т. ч. ПДВ. Враховуючи зазначене, позивач вказує, що у даному випадку штраф підлягає сплаті у розмірі 16 608, 96 грн (83 044, 80 /100% *20% = 16 608, 96 грн).

- Щодо накладної №34321406 від 23.07.2019р. позивач зазначає, що згідно з п. 30 вищевказаної накладної тарифна відстань перевезення складає 532 км, вагони прийняті до перевезення груповими відправленнями з заявленою швидкістю 200 км/добу. Тривалість операцій відправлення та прибуття вантажу становить 1 добу. Загальний строк доставки вантажу у даному випадку складає 4 доби, починаючи з 00год.00хв. 24.07.2019р., у зв`язку з чим граничний строк доставки вантажу за вказаною накладною сплинув о 00год.00хв. 28.07.2019р. Фактично вантаж за вказаною накладною надійшов на станцію призначення 31.07.2019р. за досильною накладною. Вантажоодержувачу вантаж був виданий 31.07.2019р.

Враховуючи, що залізниця прострочила строк доставки вантажу по накладній №34321406 на 3 доби, позивач зазначає, що стягненню з залізниці підлягає штраф у розмірі 20% від провізної плати, відповідно до пункту 116 Статуту залізниць України. Відповідно до п. 34 накладної №34321406 за перевезення вантажу загалом було справлено 92 272, 00 грн без ПДВ. Відповідно до переліку №20190723 від 23.07.2019р. провізні платежі було справлено з урахуванням ПДВ, таким чином, за перевезення вантажу за вказаною накладною було сплачено провізних платежів на суму 110 726,40 грн в т. ч. ПДВ. Враховуючи зазначене, позивач вказує, що у даному випадку штраф підлягає сплаті у розмірі 22 145, 28 грн (110 726,40/100% *20% = 22 145, 28 грн).

- Щодо накладної №34349522 від 25.07.2019р. (досильна накладна №34392183 від 28.07.2019р.) позивач зазначає, що згідно з п. 30 вищевказаної накладної тарифна відстань перевезення складає 686 км, вагони прийняті до перевезення груповими відправленнями з заявленою швидкістю 200 км/добу. Тривалість операцій відправлення та прибуття вантажу становить 1 добу. Загальний строк доставки вантажу у даному випадку складає 5 діб починаючи з 00год.00хв. 26.07.2019р., у зв`язку з чим граничний строк доставки вантажу за вказаною накладною сплинув о 00год.00хв. 31.07.2019р. Фактично вантаж у вказаному вагоні надійшов на станцію призначення 03.08.2019р. за досильною накладною. Вантажоодержувачу вантаж був виданий 04.08.2019р. Враховуючи, що залізниця прострочила строк доставки вантажу у вагоні №95752689 по накладній №34349522 на 3 доби, позивач зазначає, що стягненню з залізниці підлягає штраф у розмірі 20% від провізної плати, відповідно до пункту 116 Статуту залізниць України. Відповідно до п. 34 накладної №34349522 за перевезення вантажу загалом було справлено 305 698,80 грн без ПДВ, а за перевезення вантажу у вагоні №95752689 - 27 790, 80 грн без ПДВ. Відповідно до переліку №20190725 від 25.07.2019р. провізні платежі було справлено з урахуванням ПДВ, таким чином, за перевезення вантажу за вказаною накладною у зазначеному вагоні було сплачено провізних платежів на суму 33 348, 96 грн в т. ч. ПДВ. Враховуючи зазначене, позивач вказує, що у даному випадку штраф підлягає сплаті у розмірі 6 669, 79 грн. (33 348, 96 /100% * 20% = 6 669, 79 грн).

У вказаній позовній заяві позивачем також заявлено клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 02.09.2019р. відкрито провадження у справі №916/2506/19, справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, вирішено розгляд справи здійснювати без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Вказаною ухвалою сторонам встановлено строки для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив на позовну заяву та заперечень на відповідь на відзив.

23.09.2019р. до суду від Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшов відзив на позовну заяву (а.с.61-65), згідно якого відповідач просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог на суму 89 276, 00 грн.

Обґрунтовуючи свої заперечення, відповідач зазначає, що позивачем, всупереч положенням ст. 116 Статуту залізниць, по накладним №48021760, №49395825, №34363622, №34365445, №34354159, №48979843, №34326488, №34321406, №34349522 було нараховано штраф на суму всіх платежів, замість суми провізної плати, у зв`язку з чим фактично сума штрафу була необґрунтовано завищена на суму 89 276, 00 грн. Відповідачем у відзиві також наведено власний розрахунок штрафу, виходячи саме від провізної плати.

Крім того, як стверджує відповідач, позивач необґрунтовано і незаконно здійснив нарахування ПДВ на штрафні санкції. Посилаючись на ст. 546 Цивільного кодексу України, відповідач вказує, що виконання зобов`язання може забезпечувалися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, утриманням, завдатком. При оподаткуванні сум штрафних санкцій ПДВ слід звертати увагу на правову природу подібних штрафів. Відповідач вказує, що згідно листа Державної фіскальної служби України від 14.11.2016 р. № 24499/6/99-99-15-0302-15 відповідно до п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України база оподаткування ПДВ операцій з постачання товарів/послуг визначається, виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів; до складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг; до складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань. Отже, відповідач вважає, що штрафні санкції, що підлягають сплаті, не повинні вважатися компенсацією вартості товарів (послуг), оскільки за своєю природою є різновидом відповідальності і захисту цивільних прав від порушень, тобто вони є не зобов`язанням компенсувати вартість товарів (послуг), а одним з видів забезпечення такого зобов`язання; штраф сплачується не в зв`язку з компенсацією вартості товарів (послуг), а в зв`язку з порушенням боржником свого зобов`язання; штраф не збільшує вартість товару (послуг), а стимулює боржника належним чином виконувати свої зобов`язання.

Крім того 23.09.2019р. Регіональною філією "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до канцелярії суду було подано заяву про зменшення розміру штрафних санкцій на 50% до 46 077,70 грн. (а.с.71), з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів, підтверджуючих понесення позивачем збитків внаслідок затримки доставки вантажу.

01.10.2019р. позивачем подано до суду відповідь на відзив (а.с.72-76), в якій позивач наполягає на задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Стосовно тверджень відповідача про необґрунтованість розрахунків позивач зазначає, що, на його думку, словосполучення "провізна плата" для цілей визначення бази нарахування штрафу за прострочення терміну доставки вантажу повинно включати в себе не лише безпосередню плату за перевезення (яка є лише однією зі складових провізної плати), а усі складові провізної плати, які справляються залізницею з відправника за фактично перевезення вантажу з пункту відправлення до пункту призначення (п.34 накладної). При цьому, як вказує позивач, аналогічної позиції притримується Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 27.02.2019р. по справі №910/9765/18.

Крім того, позивач вказує, що ТОВ СП "Нібулон" не нараховувало жодного ПДВ на штрафну санкцію, натомість ПДВ за своєю суттю - це одна із складових ринкової вартості у даному випадку - послуг з перевезення вантажу, а відтак - штраф, у відповідності до п. 116 Статуту залізниць України, повинен вираховуватись з повної вартості послуги перевезення вантажу, тобто з урахуванням ПДВ. Оскільки відповідач на свої послуги нараховує ПДВ, що підтверджується відповідними переліками по кожній накладній, ТОВ СП "Нібулон" вираховувало суму штрафу від провізної плати з ПДВ, що відповідає вимогам законодавства, оскільки ПДВ включається до вартості відповідних послуг.

Крім того, позивачем 01.10.2019р. подано до суду заперечення проти клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій (а.с.89-91), в яких позивач вказує, що зменшення розміру санкцій відповідно до ст. 233 ГК України є правом, а не обов`язком суду, яке може бути реалізоване за наявності сукупності передбачених в гіпотезі зазначеної норми обставин, а сама лише відсутність завданих збитків без врахування усіх інших обставин справи не може слугувати підставою зменшення розміру санкцій. Позивач зазначає, що відповідачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про поганий майновий чи фінансовий стан відповідача, а також з клопотання відповідача не вбачається і доводів чи доказів, які б дозволили суду пом`якшити його вину, а відтак і обсяг відповідальності за невиконанні зобов`язання. Позивач вважає, що у даній справі саме умисні дії відповідача були першопричиною неналежного виконання взятих на себе зобов`язань з перевезення вантажу, а також відповідачем не наведено жодних обставин про відсутність його вини у несвоєчасній доставці вантажу за спірними накладними або про наявність хоч якихось об`єктивних на те причин.

Також, з посиланням на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 5.02.2019р. у справі №914/2339/17, позивач вказує, що можливість зменшення штрафу Статутом залізниць не передбачено.

09.10.2019р. до суду від позивача надійшли письмові пояснення (а.с.101-102), згідно яких позивач зазначив про наявність постанов Верховного суду від 12.09.2019р. по справі №910/10427/18 та від 09.09.2019р. по справі №910/14170/18, у яких суд касаційної інстанції розглядав справи за подібних обставин та аргументів сторін.

Ухвалою суду від 01.11.2019р. справу №916/2506/19 призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання на "27" листопада 2019 р. о 11:30.

26.11.2019р. від Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарського підприємства "Нібулон" надійшла заява про проведення підготовчого засідання за відсутності позивача.

В судове засідання 27.11.2019р. з`явився представник відповідача.

У зв`язку з необхідністю надання можливості представнику Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" підготувати пояснення, судом було оголошено перерву у підготовчому засіданні до 16.12.2019р. о 15:00.

12.12.2019р. до суду від відповідача надійшли письмові пояснення з додатковими доказами (а.с.127-129). Уподаних поясненнях відповідач вказує, що 24.10.2019р. ухвалена ще одна постанова Верховного суду по справі №904/104/19, відповідно до якої суд касаційної інстанції зазначає, що розмір провізної плати зазначається чітко в графі 31 залізничної накладної.

Ухвалою суду від 16.12.2019р. продовжено строк підготовчого провадження у справі №916/2506/19 на 10 календарних днів, закрито підготовче провадження та призначено справу №916/2506/19 до розгляду по суті в засіданні суду на "08" січня 2020 р. о 13:45.

У судовому засіданні 08.01.2020р. судом було поставлено на обговорення сторін питання щодо доцільності зупинення провадження у справі №916/2506/19 до закінчення перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду судового рішення з подібних правовідносин у справі №910/1524/19.

Так, судом було встановлено, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, враховуючи позицію щодо необхідності відступу від висновку, викладеного у постанові Верховного суду від 27.02.2019р. у справі №910/9765/18, щодо застосування у подібних правовідносинах, статті 307, статті 313 ГК України, статей 6, 116 Статуту залізниць України, Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 щодо розмежування понять "провізна плата" та "інші платежі", що включають вартість послуг залізниці, пов`язаних з перевезенням вантажу, з огляду на необхідність встановлення суми, від якої слід нараховувати штраф за прострочення доставки вантажу (графа 31 або 34 залізничних накладних), ухвалою від 21.11.2019р. справу №910/1524/19 передав на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Представники сторін підтримали позицію суду, зазначили про доцільність зупинення провадження у справі.

Ухвалою суду від 08.01.2020р. зупинено провадження у справі №916/2506/19 до закінчення перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду судового рішення у справі №910/1524/19.

Як було встановлено судом з Єдиного державного реєстру судових рішень, постановою об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.02.2020р. по справі №910/1524/19 касаційну скаргу АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" АТ "Українська залізниця" задоволено, постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2019р. та рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2019р. у справі №910/1524/19 скасовано, справу №910/1524/19 направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Враховуючи усунення обставин, які зумовили зупинення провадження у справі, ухвалою суду від 02.03.2020р. провадження у справі №916/2506/19 поновлено, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на "18" березня 2020 р. о 14:00.

17.03.2020р. від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю прибуття в судове засідання через запровадження карантину на території України.

17.03.2020р. від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи №916/2506/19 за відсутності представника відповідача, яке також обґрунтоване неможливістю з`явлення до суду у зв`язку із запровадженням карантину з 12.03.2020р. по 03.04.2020р.

Ухвалою суду від 18.03.2020р. у зв`язку з оголошенням на державному рівні карантину, з метою запобігання поширенню коронавірусу COVID-19 та недопущення створення загрози життю та здоров`ю працівників апарату Господарського суду Одеської області, суддів, учасників судових справ та відвідувачів суду, відкладено розгляд справи №916/2506/19 на "15" квітня 2020 р. о 11:30.

В судове засідання 15.04.2020р. представники сторін не з`явилися. Водночас, від позивача надійшло клопотання, згідно якого останній просив суд відкласти розгляд справи або розглянути справу №916/2506/19 без участі представника позивача. Від представника відповідача також надійшло клопотання, згідно якого останній просив суд перенести розгляд справи №916/2506/19 на іншу дату, після закінчення карантину.

Ухвалою суду від 15.04.2020р. відкладено розгляд справи №916/2506/19 на 29.04.2020р. о 16:15.

28.04.2020р. електронним зв`язком до суду від Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"надійшло клопотання про розгляд справи №916/2506/19 у відсутності представника відповідача.

За змістом ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, надані під час судового розгляду, проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них.

Згідно положень ст. 307 Господарського кодексу за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі. Залежно від виду транспорту, яким передбачається систематичне перевезення вантажів, укладаються такі довгострокові договори: довгостроковий - на залізничному і морському транспорті, навігаційний - на річковому транспорті (внутрішньому флоті), спеціальний - на повітряному транспорті, річний - на автомобільному транспорті. Порядок укладення довгострокових договорів встановлюється відповідними транспортними кодексами, транспортними статутами або правилами перевезень. Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі (ч. 1 ст. 313 Господарського кодексу України).

У відповідності до підпункту 8 пункту 6 розділу 1 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем; накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача; накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

При цьому Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (стаття 2 Статуту). На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (стаття 5 Статуту).

Згідно статті 22 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Як встановлено судом, 14 лютого 2018 року між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі начальника служби транспортної логістики філії "ЦТЛ" ПАТ "Українська залізниця" та начальника служби підтримки користувачів послуг філії "ЦТЛ" ПАТ "Українська залізниця" (перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Нібулон" (замовник) укладено договір № 09829/ЦТЛ-2018 про надання послуг (а.с.24-31).

За умовами п. 1.1 договору предметом цього договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги. У розумінні цього договору користування вагоном не є орендою майна, а плата за користування вагоном перевізника не є орендною платою.

Відповідно до п.1.3. договору надання послуг за цим договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами.

Як встановлено судом з матеріалів справи, позивачем, як вантажовідправником та вантажоодержувачем, було передано відповідачу, як перевізнику, для перевезення вантаж (насіння зернових культур) у залізничних вагонах на адресу одержувача - ТОВ СП "Нібулон", що оформлено залізничними накладними №48021760 від 25.01.2019р, №49395825 від 20.04.2019р., №34363622 від 26.07.2019р., №34365445 від 26.07.2019р., №34354159 від 25.07.2019р., №48979843 від 24.03.2019р., №34326488 від 23.07.2019р., №34321406 від 23.07.2019р., №34349522 від 25.07.2019р.

Відповідно до п. 41 Статуту залізниць України залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Відповідно до п.1.2. Правил термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

При цьому, пунктом 1.1. Правил визначені терміни доставки вантажу.

Відповідно до п.п.1.1,1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням у такі терміни: у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками та відправками у великотоннажних контейнерах на кожну повну та неповну добу складає 200 км. Термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Згідно з п.п.2.1,2.4 Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. Терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Відповідно до п.2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Як встановлено судом в процесі розгляду справи, вантаж, що прямував за вказаними позивачем залізничними накладними, відповідачем було доставлено із порушенням встановлених термінів доставки, про що свідчать відповідні записи у залізничних накладних, а саме календарні штемпелі прибуття вантажу (графа 51) та видачі вантажу (графа 52).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників (ч.1 ст. 75 ГПК України).

Як вбачається з відзиву відповідача та встановлено судом під час розгляду справи, як сам факт порушення зобов`язання внаслідок прострочення термінів доставки, так і кількість діб, на яку допущено прострочення, залізницею жодним чином не спростовано.

За таких обставин, враховуючи викладені норми матеріального права, суд доходить висновку про наявність у позивача правових підстав для стягнення із відповідача штрафу за порушення термінів доставки вантажів залізничним транспортом.

Водночас, відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог на суму 89 276, 00 грн. у зв`язку з неправильним, за думкою відповідача, визначенням бази нарахування штрафу. Так, відповідач, обґрунтовуючи незаконність завищення штрафу, зазначає про необґрунтоване вирахування штрафу за накладними №48021760 від 25.01.2019р, №49395825 від 20.04.2019р., №34363622 від 26.07.2019р., №34365445 від 26.07.2019р., №34354159 від 25.07.2019р., №48979843 від 24.03.2019р., №34326488 від 23.07.2019р., №34321406 від 23.07.2019р., №34349522 від 25.07.2019р. не з суми провізної плати (п.31 накладної), а з суми, обрахованої шляхом включення також інших платежів (п.34 накладної), та з урахуванням податку на додану вартість .

За таких обставин, суд надає оцінку доводам позивача та запереченням відповідача в частині правильності відрахування суми штрафу від суми, зазначеної у графі 34 залізничних накладних, з урахуванням податку на додану вартість.

Як встановлено судом з розрахунку штрафу (а.с.23), нарахування суми штрафу по накладним №48021760 від 25.01.2019р, №49395825 від 20.04.2019р., №34363622 від 26.07.2019р., №34365445 від 26.07.2019р., №34354159 від 25.07.2019р., №48979843 від 24.03.2019р., №34326488 від 23.07.2019р., №34321406 від 23.07.2019р., №34349522 від 25.07.2019р. позивачем було зроблено, виходячи із загальної суми всіх платежів, вказаних у п. 31, 36 та 37 залізничної накладної, яка включає в себе в тому числі додаткові збори, та яка підлягала сплаті за надані послуги перевезення (п.34 накладної). Крім того, до бази нарахування позивачем включено 20% ПДВ.

Як вже було зазначено судом, положеннями ст. 116 Статуту залізниць України унормовано розмір штрафу у відсотковому співвідношенні від провізної плати. Водночас і термін доставки вантажу, у відповідності до Правил перевезення вантажу, визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

У відповідності до додатку №3 до Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України, в якому наведено пояснення щодо заповнення залізничної накладної, у графі №31 вказується провізна плата, у графі №36 та №37 вказуються інші платежі на станції відправлення.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 910/1524/19 викладено таку правову позицію щодо застосування статті 116 Статуту залізниць України.

Приписами частини 1 статті 916 ЦК України визначено, що за перевезення вантажу стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Частиною 1 статті 307 ГК України встановлено обов`язок вантажовідправника сплатити перевізнику за перевезення вантажу встановлену плату. Статтею 311 ГК України передбачено, що плата за перевезення вантажів та виконання інших робіт, пов`язаних з перевезенням, визначається за цінами, встановленими відповідно до законодавства.

За змістом пунктів 2, 3 розділу I Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ним послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 №317, вбачається, що тарифи, збори та плати, наведені у цьому Збірнику, застосовуються на всіх лініях залізниць широкої, вузької та європейської колій мережі залізниць України загального користування для всіх суб`єктів господарювання, які беруть участь у процесі організації та здійснення перевезень вантажів залізничним транспортом. Державні регульовані тарифи встановлюються, зокрема, на внутрішні вантажні перевезення, що здійснюються на лініях широкої та європейської колій загальної мережі залізниць України, користування вагонами і контейнерами перевізника, роботи і послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких наведено в розділі III цього Збірника.

Пунктами 6, 11 розділу I Збірника тарифів визначено, що тарифи застосовуються при визначенні плати за перевезення вантажів вантажною і великою швидкістю та пасажирськими поїздами за відстань залізницями України у внутрішньому сполученні - від станції відправлення до станції призначення, які відкриті від виконання комерційних операцій згідно з Тарифним керівництвом №4 залізниць України; плата за перевезення визначається згідно з Правилами застосування тарифів, наведеними в розділі II цього Збірника. Для розрахунку плати за перевезення вантажів потрібно визначити належність вагона - перевізника, власний або орендований, у якому пред`являється до перевезення вантаж або перевезення у порожньому стані, і вибрати тарифну схему; при перевезенні вантажів у вагоні перевізника, крім транспортерів, базова ставка плати визначається як сума інфраструктурної для вагонів перевізника та вагонної складових плати (тарифу), що передбачено підпунктом 1.1.5 пункту 1.1 розділу II Збірника тарифів. Після встановлення номера тарифної схеми, що відповідає даному виду відправки та перевезенню, необхідно звернутись до таблиць розділу IV цього Збірника, в яких наведені базові ставки плати за перевезення відповідно до відстані перевезення (підпункт 1.1.11 пункту 1.1 розділу II Збірника тарифів).

Отже, законодавцем передбачено встановлення державних регульованих тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом, що зумовлює визначення плати за перевезення вантажу залізницею із застосуванням тарифних схем, що встановлені розділом IV. Ставки плати за перевезення Збірника тарифів на перевезення вантажів.

Пунктом 1.2 розділу IV Збірника тарифів передбачено, що плата за тарифними схемами визначається залежно від відстані перевезення, а, відтак, є провізною платою, що справляється перевізником за доставку вантажу залізницею до станції призначення.

Пунктом 6 Статуту залізниць України визначено, що тарифи на перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу є системою цінових ставок та правил їх застосування, за якими провадяться розрахунки за перевезення залізницями, тоді як збори - цінові ставки, за якими провадяться розрахунки за виконання підприємствами залізничного транспорту робіт та послуг, пов`язаних з перевезенням вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу.

За змістом пункту 3 розділу I Збірника тарифів вбачається, що поряд з платою за перевезення (провізною платою) державні регульовані тарифи також встановлюються на користування вагонами перевізника та роботи і послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких наведено в розділі III цього Збірника. Плата за користування вагонами та збори нараховуються за ставками, які діяли в ті дні, коли надавалися послуги, а додаткові витрати, пов`язані з перевезенням вантажу, не передбачені тарифами і викликані причинами, що не залежали від перевізника, нараховуються за ставками, що діють на дату виникнення цих витрат (пункт 9 розділу I Збірника тарифів).

Отже, Статутом залізниць України та Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом визначено різновиди платежів, що сплачуються відправником вантажу на користь залізниці за перевезення вантажу до станції призначення, а саме тариф на перевезення вантажу як "провізна плата" за перевезення вантажу у вагонах перевізника, власному чи орендованих вагонах або перевезення вагонів у порожньому стані, що не включає вартості робіт і послуг залізниці, пов`язаних з перевезенням вантажу (суми зборів), а також "інші платежі", які включають збори за виконання робіт та надання послуг залізницею, пов`язаних з перевезенням вантажів (плата за користування вагонами перевізника, плата за проїзд провідників, плата за охорону та супроводження), та додаткові витрати під час перевезення вантажу, не передбачені тарифами та зумовлені причинами, що не залежать від залізниці як перевізника.

Пунктом 6 Статуту залізниць України визначено накладну як основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил оформлення перевізних документів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем; відповідно до пункту 1.2 Правил оформлення перевізних документів, накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи-одержувача; накладна є одночасно договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення; накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем.

Додатком №1 до Правил оформлення перевізних документів визначено форму накладної як перевізного документа на залізниці із розшифруванням даних, що вносяться до її граф; додатком №2 до цих Правил зазначено форму відомості вагонів. Так, до накладної залізницею-перевізником вносяться відомості щодо провізної плати (графа 31), плати за проїзд провідника (графа 32), плати за охорону вантажу залізницею (графа 33), інших платежів, сплачених на станції відправлення (графи 35, 36, 37), а також усього суми платежів, сплачених відправником (графа 34).

Відтак, у графі 34 залізничної накладної відображається загальна сума платежів, сплачених відправником на користь залізниці та зазначених у графах 31-33, 35-37 такого перевізного документа, в тому числі провізної плати, як плати за перевезення, та зборів за роботи і послуги, надані залізницею під час перевезення вантажу.

Законодавцем розмежовано поняття "провізна плата", яка є регульованим державою тарифом за надання залізницею послуг з перевезення вантажів, та "інші платежі", що справляються за надання (виконання) інших, пов`язаних з перевезенням послуг і робіт.

Пунктом 116 Статуту залізниць України визначено шкалу розрахунку штрафу, що підлягає до сплати залізницею одержувачу вантажу за порушення термінів його доставки, розмір якого залежить від кількості прострочених діб доставки вантажу та розраховується у відсотковому співвідношенні від суми провізної плати, сплаченої відправником на користь залізниці-перевізника.

Тобто сума штрафу за несвоєчасну доставку вантажу залізницею обчислюється, виходячи із даних щодо суми провізної плати, зазначеної у конкретній залізничній накладній (графа 31), на підставі якої здійснювалося перевезення вантажу залізничним транспортом, що узгоджується з приписами частини 3 статті 313 Господарського кодексу України, пунктів 6, 23 Статуту залізниць України, пункту 1.2 Правил оформлення перевізних документів, пункту 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажів.

Водночас, погоджена сторонами спору у договорі вартість послуги перевезення, до якої поряд з тарифом на перевезення (провізною платою) включено збори за надання залізницею послуг і виконання робіт, пов`язаних з перевезенням вантажів (зокрема, плату за користування вагонами перевізника), не є провізною платою в розумінні частини 1 статті 916 Цивільного кодексу України, частин 1, 5 статті 307 Господарського кодексу України та пунктів 2, 3 розділу I, пункту 1.1 розділу II Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України.

При цьому колегія суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зауважила, що державне регулювання тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом, як провізної плати, та додаткових зборів за надання залізницею послуг і виконання робіт, пов`язаних з перевезенням вантажів, має нормативне обмеження сторін правовідносин з перевезення вантажу залізницею, що займає монопольне становище на ринку таких послуг, щодо вільного визначення у договірному порядку вартості послуги з перевезення вантажу. Договір, укладений між сторонами спору щодо перевезення вантажу залізницею, не може змінити базові тарифні ставки провізної плати, а його сторони при визначення вартості перевезення вантажу мають керуватися приписами статей 307, 311 Господарського кодексу України та Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 №317.

Приписами пункту 116 Статуту залізниць України встановлено відповідальність лише за несвоєчасну доставку вантажів, за перевезення яких в залежності від відстані між станцією відправлення та станцією призначення встановлюється провізна плата як тариф за перевезення вантажів, та не передбачено відповідальності у вигляді штрафу за порушення залізницею зобов`язань щодо виконання робіт та надання інших послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу, за які залізницею справляються додаткові збори; тому зарахування до провізної плати при обчисленні суми штрафу за прострочення у доставці вантажу вартості інших послуг і робіт залізниці, пов`язаних з доставкою вантажу до пункту призначення, є безпідставним та суперечить правовій природі порушеного залізницею зобов`язання з перевезення.

За таких обставин, виклавши у постанові від 21.02.2020р. по справі №910/1524/19 правовий висновок щодо необхідності здійснення розрахунків штрафу в порядку пункту 116 Статуту залізниць України у відсотковому співвідношенні від суми провізної плати, зазначеної у графі 31 залізничної накладної, залежно від кількості днів прострочення у доставці вантажу, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду відступила від правових позицій Верховного Суду у постановах від 27.02.2019 у справі №910/9765/18, від 09.09.2019 у справі №910/14170/18 та від 12.09.2019 у справі №910/10427/18 щодо обчислення суми штрафу за несвоєчасну доставку вантажу залізницею, виходячи із загальної суми платежів, сплаченої відправником на користь залізниці та відображеної у графі 34 залізничної накладної.

Про подальше застосування Верховним Судом саме означеної позиції свідчить також постанова від 26.03.2020р. по справі №916/2154/19.

З огляду на викладене, суд, перевіривши контр розрахунок відповідача, викладений у відзиві (а.с.61-65), згідно якого загальна сума штрафу складає 92 155, 40 грн, вважає його вірним, а вимоги позивача в цій частині цілком обґрунтованими.

Суд вказує, що господарським процесуальним законом визначені процесуальні механізми забезпечення єдності судової практики, що полягають у застосуванні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду. Логіка побудови й мета існування цих процесуальних механізмів указує на те, що в цілях застосування норм права в подібних правовідносинах за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції слід виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях судової палати Касаційного господарського суду, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки об`єднаної палати Касаційного господарського суду - над висновками палати чи колегії суддів цього суду, а висновки Великої Палати Верховного Суду - над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів Касаційного господарського суду.

Враховуючи, відступлення об`єднаною палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 21.02.2020р. по справі №916/1524/19 від правових позицій Верховного Суду, викладених у постановах від 27.02.2019 у справі №910/9765/18, від 09.09.2019 у справі №910/14170/18 та від 12.09.2019 у справі №910/10427/18, а також правовий висновок щодо бази нарахування штрафу, виходячи виключно з суми, вказаної у гр.31 накладної, посилання позивача на інший порядок такого нарахування, виходячи з суми графи 34 накладної та з урахуванням ПДВ, не можуть бути прийняті судом до уваги.

Водночас, вирішуючи питання щодо розміру штрафу, що підлягає стягненню, суд вказує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було заявлено клопотання про зменшення суми штрафу до 46 077, 70 (а.с.70-71), обґрунтоване відсутністю в матеріалах справи доказів того, що позивач поніс збитки внаслідок затримки доставки вантажу.

Норми матеріального права, а саме ст.233 ГК України, яка цілком кореспондується із ч.3 ст. 551 ЦК України, встановлюють, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду. За відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вирішуючи питання щодо можливості зменшення за клопотанням відповідача суми штрафу на 50% до 46077,7 грн, суд, враховуючи дискреційність повноважень суду щодо зменшення розміру штрафних санкцій, заявлених до стягнення, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, зазначає наступне.

Як встановлено судом з матеріалів справи, основне зобов`язання з перевезення вантажу виконано боржником в повному обсязі, а прострочення склало 2-5 діб. При цьому, доказів, що свідчили б про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків в результаті дій відповідача, вимоги про стягнення яких взагалі позивачем не заявлялись, матеріали справи не містять.

Водночас, матеріали справи не містять також як доказів, що підтверджують відсутність вини відповідача у несвоєчасній доставці вантажу за спірними накладними, так і доказів, що підтверджують умисність дій відповідача, про що у своїх запереченнях вказує позивач.

З огляду на викладене, враховуючи необхідність дотримання збалансованості інтересів обох сторін, суд, керуючись приписами ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч.1 ст. 233 ГК України, вважає за доцільне та правомірне зменшити нараховані позивачем штрафні санкції у вигляді штрафу до 65 000 грн.

На думку суду, стягнення з відповідача такої суми штрафу компенсує негативні наслідки, пов`язані з порушенням відповідачем строків перевезення вантажу, стягнення ж з відповідача штрафу у повному обсязі не є співмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобов`язання. Суд враховує, що чинним законодавством не врегульований граничний розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно із приписами ст.86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд також зазначає, що положення статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України мають вищу силу ніж положення підзаконного акту Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, та підлягають прямому застосуванню, як норми вищої сили, в тому числі щодо можливості зменшення суми штрафу, у зв`язку з чим посилання позивача на те, що Статутом Залізниць зменшення штрафу не передбачено, не можуть бути враховані судом.

При цьому посилання позивача на судову практику Верховного Суду, наведену у постанові від 05.02.2019 у справі № 914/2339/17, є безпідставними, оскільки вказана постанова Верховним Судом була прийнята за інших фактичних обставин розглянутих ним справ (з огляду на предмет та підстави позову у вказаній справі), у залежності від яких і застосовувалися судом норми матеріального і процесуального права, правове регулювання у наведених справах відрізняється від справи, яка розглядається. У справі № 914/2339/17 розглядався спір про стягнення штрафу з вантажовідправника на користь перевізника за неправильно зазначену масу вантажу у перевізному документі, а не стягнення з перевізника неустойки за порушення строків доставки вантажу. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 26.03.2020р. по справі №916/2154/19, що прийнята за аналогічних обставин.

Відповідно до п. 4.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI господарського процесуального кодексу України", у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Приймаючи до уваги вищезазначене, з огляду на часткове задоволення вимог позивача щодо стягнення штрафу, а також те, що спір між сторонами виник внаслідок неправильних дій відповідача, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, без врахування зменшення штрафу.

Керуючись ст.ст.129,232,233,236-238,240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарського підприємства "Нібулон" (54002, м. Миколаїв, вул. Каботажний спуск, 1, ) штраф у сумі 65 000 /шістдесят п`ять тисяч /грн, 00 коп., а також судовий збір у сумі 1 382 /одна тисяча триста вісімдесят дві/ грн 33 коп.

3. В задоволенні решти позову відмовити

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 04 травня 2020 р.

Суддя Ю.М. Щавинська