УХВАЛА

про передачу справи до іншого суду

м. Київ

04.05.2020Справа № 910/5889/20

Суддя Господарського суду міста Києва Котков О.В., розглянувши матеріали за позовом Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України (03113, м. Київ, вул. Миколи Василенка, 3) до Товариства з обмеженою відповідальності «Мікро-Тех Україна» (61052, м. Харків, пров. Сімферопольський, 6) про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

29 квітня 2020 року до Господарського суду міста Києва від Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України (позивач) надійшла позовна заява № 18/14-2052 від 27.04.2020 року до Товариства з обмеженою відповідальності «Мікро-Тех Україна» (відповідач) про стягнення штрафних санкцій за договором про закупівлю товарів за державні кошти № 123 від 02.08.2019 року в розмірі 19 187,28 грн. (дев`ятнадцять тисяч сто вісімдесят сім гривень 28 копійок).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання за договором про закупівлю товарів за державні кошти № 123 від 02.08.2019 року щодо своєчасної поставки товару, у зв`язку з чим відповідно до п. 7.3., 7.4. договору з відповідача підлягає стягненню штраф у розмірі 20% вартості непоставленого товару, пеня у розмірі 0,1% вартості товару, з якої допущено прострочення та штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого товару.

Даний позов пред`являється за місцем виконання договору у відповідності до ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Так, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

При цьому, визначення предмета або підстав позову є процесуальним правом виключно позивача, передбаченим ст. 46 Господарського процесуального кодексу України.

Зі змісту позовної заяви слідує, що позивач визначив предметом позову матеріально-правову вимогу про стягнення штрафних санкцій у розмірі 19 187,28 грн., а підставою - порушення відповідачем укладеного між сторонами спору договору про закупівлю товарів за державні кошти № 123 від 02.08.2019 року в частині строків виконання зобов`язання.

Таким чином, предметом позову у даному спорі визначено саме стягнення штрафних санкцій, у зв`язку із порушенням або неналежним виконанням відповідачем умов договору про закупівлю товарів за державні кошти № 123 від 02.08.2019 року.

Позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів (ч. ч. 1, 5 ст. 29 ГПК України).

Правила цієї статті застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

За умовами укладеного між сторонами договору про закупівлю товарів за державні кошти № 123 від 02.08.2019 року відповідач зобов`язався поставити позивачу товар в термін, визначений відповідним договором.

В п. 7.3. договору про закупівлю товарів за державні кошти № 123 від 02.08.2019 року визначено, що у разі розірвання умов договору у зв`язку з неможливістю поставки товару продавцем, продавець сплачує штраф у розмірі 20% вартості непоставленого товару покупцю.

Згідно п. 7.4. договору про закупівлю товарів за державні кошти № 123 від 02.08.2019 року, за порушення строку виконання зобов`язання, продавець сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% вартості товару, з якої допущено прострочення, за кожен день та за весь час прострочення, а за прострочення понад 30 календарних днів, додатково сплачує штраф у розмірі 7% вказаної вартості, непоставленого товару.

Як вбачається із змісту позовної заяви, спір про стягнення штрафних санкцій безпосередньо не пов`язаний з місцем виконання договору, оскільки предметом спору є вимога про стягнення штрафних санкцій (пені та штрафу), при цьому, умовами договору не визначено конкретного місяця виконання зобов`язання відповідача по оплаті штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов`язання щодо поставки товару, а тому таке зобов`язання не є таким, яке належить через його особливість виконувати тільки в певному місці.

Правила визначення місця виконання зобов`язання передбачено ст. 532 Цивільного кодексу України, відповідно до яких, місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.

Зокрема, якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання за грошовим зобов`язанням провадиться за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання.

Правила ст. 532 Цивільного кодексу України застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена (наприклад, п. 4 ч. 1 ст. 532 Цивільного кодексу України) і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

Місце поставки товару за договором про закупівлю товарів за державні кошти № 123 від 02.08.2019 року не є у даному випадку місцем виконання зобов`язань відповідача по сплаті штрафних санкцій за змістом положень ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України, на яку посилається позивач.

Таким чином, спірні правовідносини не мають особливостей щодо виконання зобов`язань в чітко визначеному місці, а умови укладеного між сторонами договору про закупівлю товарів за державні кошти № 123 від 02.08.2019 року не містять жодних вимог щодо місця виконання відповідачем своїх зобов`язань по сплаті штрафних санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Північного апеляційного господарського суду від 25.10.2019 року у справі № 910/10606/19.

З урахуванням визначеного позивачем предмету та підстав позову, підсудність даної справи повинна визначатись з урахуванням ч.ч. 1, 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Судом встановлено, що у відповідності до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальності «Мікро-Тех Україна» є: 61052, м. Харків, пров. Сімферопольський, 6, з огляду на що дана позовна заява не належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Господарського суду міста Києва, подана з порушенням приписів ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим матеріали позовної заяви № 18/14-2052 від 27.04.2020 року підлягають передачі на розгляд Господарського суду Харківської області за встановленою підсудністю.

Частиною 3 статті 31 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України визначено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Положеннями ч. 6 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України визначено, що спори між судами щодо підсудності не допускаються.

Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана (ч. 7 ст. 31 ГПК України).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 Господарського процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, а згідно з частиною 3 цієї статті - передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Згідно ч. 9 статті 176 Господарського процесуального кодексу України, якщо буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Керуючись ст. 27, 31, 176, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Позовну заяву № 18/14-2052 від 27.04.2020 року Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України до Товариства з обмеженою відповідальності «Мікро-Тех Україна» про стягнення грошових коштів та додані до неї матеріали передати за підсудністю на розгляд Господарського суду Харківської області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 8-й під`їзд).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Дата підписання: 04 травня 2020 року.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку передбаченому ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Котков