ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.04.2020 Справа № 905/406/20

за позовом: Державного підприємства "Донецький експертно-технічний центр Держпраці" (, адреса: 85323, Донецька область, м. Мирноград, вул. Коржова, буд.16),

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Інкор і Ко" (, адреса: 87534, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Нахімова, буд. 116А, кім. 184),

про: стягнення 67.291,65 грн., -

суддя Величко Н.В.

без виклику сторін, -

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Донецький експертно-технічний центр Держпраці" звернулося до Господарського суду Донецької області з позовною заявою вих.№116 від 19.02.2020 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Інкор і Ко" 67.291,65 грн. (шістдесят сім тисяч двісті дев"яносто одна гривня 65 коп.), з яких: 60.777,60 грн. (шістдесят тисяч сімсот сімдесят сім гривень 60 коп.) - основний борг за договором № 979 від 06.03.2019 (у тому числі: за актом здавання-приймання виконаної роботи (послуги) від 13.11.2019 № 4696 41.433,60 грн. та за актом здавання-приймання виконаної роботи (послуги) від 24.12.2019 № 5150 19.344,00 грн.); 3% річних - 273,92 грн. (двісті сімдесят три гривні 92 коп.); пеня - 3.339,78 грн. (три тисячі триста тридцять дев"ять гривень 78 коп.), штраф 7% від вартості робіт, з якої допущено прострочення виконання понад тридцять днів - 2.900,35 грн. (дві тисячі дев"ятсот гривень 35 коп.), крім того, сплачений судовий збір за розгляд цієї справи у розмірі 2.102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні).

На підтвердження позовних вимог надано суду: договір №979 від 06.03.2019; акти здавання-приймання виконаної роботи №4696 від 13.11.2019 та №5150 від 24.12.2019; статут ДП "Донецький ЕТЦ", копії яких долучено до матеріалів справи.

З дотриманням приписів ст.6 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/406/20 визначено суддю Величко Н.В.

Ухвалою господарського суду від 27.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 905/406/20; розгляд справи визначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін; відповідачу встановлено строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання суду відзиву на позов.

Така ухвала суду отримана позивачем 03.03.2020, відповідачем 04.03.2020, про що свідчать наявні в матеріалах справі рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відзив на позовну заяву відповідачем не подано, про причини суд не повідомлено.

Згідно з приписами ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

06.03.2019 між Державним підприємством "Донецький експертно-технічний центр Держпраці" (надалі - Позивач, Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Інкор і Ко" (надалі за текстом - Відповідач, Замовник) укладено договір №979 на виконання роботи (послуги) (надалі - договір), за умовами п.1.1. якого Виконавець зобов`язався виконати роботи (послуги), а замовник - прийняти та оплатити наступні роботи: експертне обстеження (технічне діагностування) та паспортизація резервуарів, V-100м3 (5 од.) інв. №-184/1; №184/2; №184/3; №184/4; №184/5, код ДКПП 016:2010, вартістю всього 103.584,00 грн. (сто три тисячі п`ятсот вісімдесят чотири гривні) з ПДВ.

Згідно з п. 2.1., 2.2. договору загальна вартість роботи, передбаченої п. 1.1 цього Договору складає 103584,00 грн. (сто три тисячі п`ятсот вісімдесят чотири гривні) з ПДВ. Ціна договору є звичайною та такою, що відповідає рівню ринкових цін. Замовник протягом 30 календарних днів після підписання Акту здавання-приймання виконаної роботи (послуги) (надалі іменується "Акт здавання-приймання виконаної роботи") зобов`язується здійснити 100% оплату договірної вартості роботи, встановленої п.2.1. договору шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Виконавця. Дата отримання коштів від Замовника, є дата зарахування коштів на банківський рахунок Виконавця.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що виконавець розпочинає роботу за умови надання Замовником необхідної документації для виконання роботи відповідно до вимог нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки та/або надання об`єкта/обладнання для обстеження.

У відповідності до п. 3.2. договору строк виконання роботи становить 20 робочих днів, при додержанні замовником вимог п. 3.1. договору.

Згідно з п. 4.1. договору за підсумками виконаної роботи Виконавець складає акт здавання-приймання виконаних робіт, який надає замовнику одночасно з результатом виконаної роботи (висновок, технічний звіт, сертифікат, декларацію або інше). Замовник протягом 5 робочих днів після його отримання підписує та повертає Виконавцю один примірник акту здавання-приймання виконаної роботи.

Відповідно до п.п. 5.1.1., 5.1.2., 5.1.3. договору виконавець зобов`язується, зокрема: надати замовнику рахунок-фактуру разом з договірною документацією; виконати роботу у строк, передбачений п. 3.2 цього договору; надати замовнику висновок про результат виконаної роботи (висновок, технічний звіт, сертифікат, декларацію або інше), Акт завдання-приймання виконаної роботи.

Пунктами 5.3.1., 5.3.4., 5.3.5. договору передбачено, що замовник зобов`язується: прийняти від Виконавця рахунок-фактуру разом з договірною документацією; оплатити роботи в розмірах і в строки, передбачені п.п. 2.1., 2.2. цього договору; підписати та повернути акт здавання-приймання виконаної роботи з дотриманням вимог п. 4.1. цього Договору.

Цей договір вважається укладеним з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2019, а в частині невиконання зобов`язань - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п.11.1. договору).

Додатковою угодою №1 від 26.06.2019 до договору на виконання робіт (послуг) №979 від 06.03.2019 (далі - додаткова угода №1) сторони дійшли згоди внести наступні зміни до договору:

Пункт 1.1. договору (назва роботи та її вартість) доповнено і викладено у наступній редакції: 1) Експертне обстеження (технічне діагностування) резервуара №8, код ДКПП 016:2010 71.20, вартість - 10738,00 грн. без ПДВ; 2) Позачерговий повний технічний огляд резервуара №8, код ДКПП 016:2010 71.20, вартість - 2717,00 грн. без ПДВ; 3) Експертне обстеження (технічне діагностування) резервуара №10, код ДКПП 016:2010 71.20, вартість - 3575,00 грн. без ПДВ; 4) Позачерговий повний технічний огляд резервуара №10, код ДКПП 016:2010 71.20, вартість - 3575,00 грн. без ПДВ; 5) Складання дубліката паспорта резервуара №8, код ДКПП 016:2010 71.12, вартість 3250,00 грн. без ПДВ; 6) Складання дубліката паспорта резервуара №10, код ДКПП 016:2010 71.12, вартість - 3250,00 грн. без ПДВ, всього без ПДВ 37661,00 грн., ПДВ 7532,20 грн., всього з ПДВ - 45193,20 грн.

Пункт 2 додаткової угоди передбачає, що вартість додаткової роботи становить 45193,20 грн. з ПДВ.

Пункт 3 додаткової угоди встановлює, що загальна вартість роботи за договором з урахуванням цієї додаткової угоди складає 148777,20 грн. з ПДВ.

У п.6 додаткової угоди сторони визначили, що дана угода набуває чинності з моменту підписання її сторонами.

Додатковою угодою №2 від 13.12.2019 до договору на виконання робіт (послуг) №979 від 06.03.2019 сторони дійшли згоди внести наступні зміни до договору:

Пункт 1.1. договору доповнити і викласти у наступній редакції: « 1) Експертне обстеження (технічне діагностування) та паспортизація резервуара, V-100м3 інв. №184/1 (1од.), код ДКПП 016:2010 71.20, вартістю 17264,00 грн. без ПДВ; 2) Експертне обстеження (технічне діагностування) та паспортизація резервуара, V-100м3 інв. №184/2 (1од.), код ДКПП 016:2010 71.20, вартість - 17264,00 грн. без ПДВ; 3) Експертне обстеження (технічне діагностування) та паспортизація резервуара, V-100м3 інв. №184/3 (1од.), код ДКПП 016:2010 71.20, вартість - 17264,00 грн. без ПДВ; 4) Експертне обстеження (технічне діагностування) та паспортизація резервуара, V-78,5м3 інв. №10787 (1од.), код ДКПП 016:2010 71.20, вартість - 16120,00 грн. без ПДВ; 5) Експертне обстеження (технічне діагностування) та паспортизація резервуара, V-100м3 інв. №184/5 (1од.), код ДКПП 016:2010 71.20, вартість - 17264,00 грн. без ПДВ; всього без ПДВ 85176,00 грн., ПДВ 17035,20 грн., всього з ПДВ - 102211,20 грн.»

Згідно з пунктом 2 додаткової угоди, вартість додаткової роботи становить у розмірі 102211,20 грн. з ПДВ.

У п.3 додаткової угоди сторони встановили, що загальна вартість роботи за договором з урахуванням цієї додаткової угоди складає 147404,40 грн. з ПДВ.

Згідно з п.6 цієї додаткової угоди, дана угода набуває чинності з моменту підписання її сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що договір на виконання робіт (послуг) №979 від 06.03.2019 та додаткові угоди до нього № 1 від 26.06.2019, № 2 від 13.12.2019 підписані обома сторонами без розбіжностей та скріплені печатками обох підприємств.

Частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення , в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності зі ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається, на виконання умов Договору позивачем було надано відповідачу послуги на загальну суму 60777,60 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами здавання-приймання виконаних робіт (послуг):

- акт №4696 від 13.11.2019 на загальну суму 41433,60 грн. з ПДВ, за яким виконавцем виконано Експертне обстеження (технічне діагностування) та паспортизація резервуара, V-100м3 інв. №184/3 (1од.), код ДКПП 016:2010 71.20, вартість - 17264,00 грн. без ПДВ; Експертне обстеження (технічне діагностування) та паспортизація резервуара, V-100м3 інв. №184/5 (1од.), код ДКПП 016:2010 71.20, вартість - 17264,00 грн. без ПДВ.

- акт №5150 від 24.12.2019 на загальну суму 19344,00 грн. з ПДВ, за яким виконавцем виконано Експертне обстеження (технічне діагностування) та паспортизація резервуара, V-78,5м3 інв. №10787 (1од.), код ДКПП 016:2010 71.20, вартість - 16120,00 грн. без ПДВ.

Вищезазначені акти здавання-приймання виконаних робіт (послуг) підписані обома сторонами без заперечень та скріплені їх печатками, сторони претензій одна до одної не мають.

В матеріалах справи відсутні і сторонами не подавалось доказів пред`явлення відповідачем як замовником позивачу як виконавцю претензій щодо якості, кількості, строків виконання відповідних робіт (послуг) чи комплектності супровідних документів.

Згідно з п. 2.2 Договору замовник протягом 30 календарних днів після підписання акту здавання-приймання виконаної роботи (послуги) зобов`язується здійснити 100% оплату договірної вартості роботи, встановленої п. 2.1 Договору шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавцю. Дата отримання коштів від замовника, є дата зарахування кошів на банківський рахунок виконавця.

Таким чином, надані послуги згідно акту №4696 від 13.11.2019 відповідач зобов`язаний був оплатити до 13.12.2019 включно, за актом №5150 від 24.12.2019 - до 23.01.2020 включно.

Однак, як стверджує позивач та свідчать матеріали справи, відповідач в порушення умов Договору своїх зобов`язань не виконав, за виконані роботи (надані послуги) не розрахувався, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 60777,60 грн.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У силу принципів диспозитивності та змагальності господарського судочинства, сутність яких викладено в статтях 13, 14 Господарського процесуального кодексу України, а також приписах статті 74 цього Кодексу, збирання доказів у справі не є обов`язком суду. Навпаки, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування у господарському процесі покладений виключно на сторони спору, кожна з яких несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідачем належними та доказами в розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України обставин, повідомлених позивачем, не спростовано, доказів погашення заборгованості повністю чи частково в добровільному порядку суду не надано, що є підставою для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача боргу у розмірі 60777,60 грн.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 273,92 грн., пеню у розмірі 3339,78 грн. та штраф 7% у розмірі 2900,35 грн.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 6.1 Договору встановлено, що за порушення сторонами строків виконання своїх зобов`язань, винна сторона сплачує пеню у розмірі 0,1% вартості роботи, з якої допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково сплачується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені за різні порушення зобов`язань не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України штраф є формою неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видом штрафних санкцій. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного суду України від 09.04.2012 у справі №20/246-08, від 09.04.2012 у справі №3-88гс11, від 27.04.2012 у справі №3-24гс12, постановах Вищого господарського суду України 05.07.2016 по справі №905/1861/15, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 17.05.2018 у справі №910/6046/16, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17, від 09.07.2018 у справі №903/647/17, від 08.08.2018 у справі №908/1843/17, від 02.04.2019 у справі №917/194/18, від 28.08.2019 у справі №910/11944/18, від 19.09.2019 у справі №904/5770/18, від 12.12.2019 у справі №910/10939/18.

Як вбачаться, позивач нараховує пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості та просить суд стягнути:

2817,49 грн. пені за період з 14.12.2019 по 19.02.2020 виходячи з боргу у сумі 41433,60 грн.;

522,29 грн. пені за період з 24.01.2020 по 19.02.2020 виходячи з боргу у сумі 19344,00 грн.

Суд враховує, що відповідно до ст. 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно з ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування пені позивач здійснив із застосуванням коефіцієнту на рівні 0,1% за кожний день прострочення, що перевищує подвійну облікову ставку Національного банку України у вказаний період та, відповідно, суперечить приписам Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань.

Згідно з ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Враховуючи наведені норми чинного законодавства та визначені позивачем періоди для такого розрахунку, судом здійснено власний розрахунок пені за допомогою калькулятору штрафів програмного комплексу Ліга: Закон із застосуванням подвійної облікової ставки НБУ, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині - розмір пені, який підлягає стягненню становить 2291,73 грн.

Так, за підрахунком суду, пеня за період з 14.12.2019 по 19.02.2019 на суму 41433,60 грн. становить 1969,29 грн.; за період з 24.01.2020 по 19.02.2020 на суму 19344,00 грн. становить 322,44 грн., що разом складає 2291,73 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 7% за прострочення виконання зобов`язань понад 30 днів від боргу 41433,60 грн. в розмірі 2900,35 грн.

Прострочення виконання зобов`язань понад 30 днів згідно акту №4696 від 13.11.2019 підтверджується матеріалами справи та відповідачем не спростовано.

Суд перевірив арифметичний розрахунок 7% штрафу та встановив, що він є арифметично вірним та підлягає задоволенню у пред`явленому до стягнення розмірі 2900,35 грн.

Щодо заявлених до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 273,92 грн., суд зазначає наступне:

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховані 3% річних в розмірі: 231,11 грн. за період з 14.12.2017 по 19.02.2020 згідно акту №4696 від 13.11.2019 та 42,81 грн. за період з 24.01.2020 по 19.02.2020 згідно акту №5150 від 24.12.2019, що разом складає 273,92 грн.

Перевіривши розрахунок позивача 3% річних за допомогою калькулятору штрафів програмного комплексу Ліга Закон за заявлений позивачем період, судом встановлено, що розмір 3% річних складає 273,92 грн. З наведених підстав, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

З огляду на встановлені судом обставини та норми чинного законодавства суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати у справі покладаються у відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И РІ Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Інкор і Ко" (, адреса: 87534, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Нахімова, буд. 116А, кім. 184) на користь Державного підприємства "Донецький експертно-технічний центр Держпраці" (, адреса: 85323, Донецька область, м. Мирноград, вул. Коржова, буд.16) суму основного боргу за договором 60777,60 грн. (шістдесят тисяч сімсот сімдесят сім гривень, 60 коп.), 3% річних у розмірі 273,92 грн. (двісті сімдесят три гривні 73 коп.), пеню у сумі 2291,73 грн. (дві тисячі двісті дев`яносто одна гривня 73 коп.), штраф у сумі 2900,35 грн. (дві тисячі дев`ятсот гривень 35 коп.) та судовий збір у розмірі 2069,26 грн. (дві тисячі шістдесят дев`ять гривень 26 коп.).

В задоволенні решти вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області.

Повний текст рішення складено 27.04.2020

Суддя Н.В. Величко