РІШЕННЯ

Іменем України

08 травня 2020 року м. Чернігівсправа № 927/114/20

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Моцьора В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовом: Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601

до відповідача: Державного професійно-технічного навчального закладу "Куликівський професійний аграрний ліцей",

вул. Щорса, 43, смт Куликівка, Куликівський район, Чернігівська область, 16300

про стягнення 2662,63грн

без повідомлення (виклику) сторін

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позов до Державного професійно-технічного навчального закладу "Куликівський професійний аграрний ліцей" про стягнення заборгованості в сумі 2662,63грн, в тому числі пеня в сумі 1366,23грн, три проценти річних у сумі 73,20грн, інфляційні втрати в сумі 1223,20грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань по договору купівлі-продажу природного газу № 3511/15-ТЕ(Т)-39 від 09.02.2015 в частині своєчасної оплати вартості природного газу.

Ухвалою суду від 21.02.2020 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк у 10 днів з дня вручення даної ухвали усунути зазначені недоліки.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області 11.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також вказаною ухвалою встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та доказів, які підтверджують викладені у відзиві обставини.

Відповідач отримав ухвалу суду від 11.03.2020, проте, своїм правом на подання відзиву у визначений судом строк не скористався.

Згідно з ч.5, 7 ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

В прохальній частині позовної заяви позивачем викладено клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від відповідача до суду не надходило.

Відтак, розгляд даної справи здійснюється судом без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) сторін в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, що також передбачено ч.13 ст.8 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно зі ст.248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи, що ухвалу про відкриття провадження у цій справі постановлено судом 11.03.2020, тому справа має бути розглянута в строк до 12.05.2020 включно (враховуючи, що останній день строку припадає на вихідний).

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Встановивши обставини справи, зміст спірних правовідносин, дослідивши та оцінивши подані докази, розглянувши подані документи, суд встановив:

09.02.2015 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та Державним професійно-технічним навчальним закладом "Замглайське аграрне професійно-технічне училище", правонаступником якого є Державний професійно-технічний навчальний заклад "Куликівський професійний аграрний ліцей" (покупець) укладено договір № 3511/15-ТЕ(Т)-39 купівлі-продажу природного газу (надалі договір) (а.с. 45-49).

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 226 "Деякі питання акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" змінено тип публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 14.12.2016 № 1044 "Питання публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.12.2016 № 1044 "Питання акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 226 було затверджено Статут Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", згідно з яким змінено тип компанії на приватне акціонерне товариство та змінено найменування компанії, а саме повне найменування українською мовою - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Відповідно до п. 1.1 договору продавець зобов`язується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням (п. 1.2 договору).

Між тими ж сторонами укладено додаткові угоди до договору, а саме: №1 від 05.10.2015, №2 від 06.11.2015, №3 від 06.11.2015, №4 від 30.10.2015.

Необхідний обсяг природного газу, зазначений в п. 2.1 цього договору з урахуванням додаткових угод №1 від 05.10.2015 та №3 від 06.11.2015.

Відповідно до п.3.1. договору, право власності на газ переходить від продавця до покупця в пунктах приймання-передачі. після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на газ покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов`язану з правом власності на газ.

Пунктом 3.3 договору визначено, що приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Відповідно до п. 5.1 договору ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються державною владою України.

Ціна за 1000 куб. м природного газу визначена п.5.2 договору з урахуванням додаткових угод №1 від 05.10.2015, №2 від 06.11.2015, №3 від 06.11.2015, №4 від 30.10.2015.

Пунктом 6.1 договору встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до розділу 11 договору, договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює свою дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.01.2015 і діє в частині реалізації газу до 31.12.2015, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Як вбачається з наданої до матеріалів справи копії примірнику договору, вона підписана сторонами та скріплена їх печатками, що свідчить про набрання ним чинності. Доказів розірвання або визнання недійсними вказаних правочинів в судовому порядку на час розгляду даної справи сторонами не надано.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, які склалися між сторонами та в яких виник спір, суд виходить з такого:

Об`єктом спірних відносин є постачання природного газу. Природний газ як матеріальний об`єкт, різновид палива, в якому зосереджена енергія, придатна для практичного використання, є одним з видів енергетичних ресурсів. Вказана правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 18.01.2019 у справі №913/66/18.

Відповідно до ч.4 ст.236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, за своєю правовою природою укладений між сторонами договір № 3511/15-ТЕ(Т)-39 від 09.02.2015 є договором постачання енергетичних ресурсів.

Згідно із ч.1, 2 ст.714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Аналіз договору № 3511/15-ТЕ(Т)-39 від 09.02.2015 свідчить, що в ньому відсутні будь-які застереження щодо застосування до правовідносин, які виникли між сторонами у зв`язку з його укладенням, положень про купівлю-продаж, про договір поставки, а тому судом при вирішенні даного спору застосовуються також норми чинного законодавства, які регулюють відносини купівлі-продажу та поставки.

За змістом ч.1 ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

Відповідно до ч.6 ст.265 Господарського кодексу України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

В силу ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

На виконання умов договору позивачем передано відповідачу природний газ загальною вартістю 30572,09грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 24.02.2015, від 28.02.2015, від 31.03.2015 та від 30.04.2015 (а.с. 23-26).

У вказаних актах відсутні застереження покупця щодо обсягу та вартості переданого природного газу, акти підписані сторонами та скріплені їх печатками.

Факт передання позивачем у власність відповідача природного газу у визначеному в актах обсягах та відповідної вартості відповідачем не оспорювався.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем належним чином виконано взяті на себе за договором зобов`язання в частині постачання природного газу відповідачу.

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п.6.1 договору відповідач повинен був здійснити оплату за поставлений у січні 2015 року природний газ до 14.02.2015 включно, у лютому до 14.03.2015 включно, у березні до 14.04.2015 включно, у квітні до 14.05.2015 включно.

Відповідач розрахунок за переданий газ здійснив у повному обсязі в сумі 30572,09грн, але з порушенням строку, встановленого в п.6.1. договору, що підтверджується випискою по рахунку.

Отже, відповідач порушив умови господарського зобов`язання, у зв`язку з чим позивач застосовує до відповідача передбачені договором та законом заходи відповідальності у вигляді сплати пені у сумі 1366,23грн за період з 17.02.2015 по 14.06.2015, трьох процентів річних у сумі 73,20грн за період з 17.02.2015 по 14.06.2015 та інфляційних втрат у сумі 1223,20грн за період з 01.03.2015 по 06.04.2015 та просить стягнути їх з відповідача в судовому порядку.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, у тому числі сплата неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків. Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі. Також частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 7.1., 7.2 договору сторони погодили, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором. У разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Строк у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у п`ять років (п. 9.3 договору).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок суми пені, інфляційних витрат та 3% річних, суд встановив, що він зроблений правильно та відповідає вимогам чинного законодавства. Таким чином, стягненню з відповідача підлягають пеня в сумі 1366,23грн, три проценти річних у сумі 73,20грн та інфляційні втрати в сумі 1223,20грн.

Відповідно до ст. ст. 73,74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідач не спростував належними доказами позицію позивача, в той час як позивачем доведено належними доказами порушення основного зобов`язання відповідача та правомірність застосування штрафних санкцій, вимог по стягненню інфляційних втрат та відсотків річних.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю в сумі 2662,63грн, в тому числі пеня в сумі 1366,23грн, три проценти річних у сумі 73,20грн, інфляційні втрати в сумі 1223,20грн.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір має бути відшкодований відповідачем у сумі 2102,00грн.

Керуючись ст. 42, 73-80, 86, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного професійно-технічного навчального закладу "Куликівський професійний аграрний ліцей" (вул. Щорса, 43, смт Куликівка, Куликівський район, Чернігівська область, 16300, ) на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601, ) пеню в сумі 1366,23грн, три проценти річних у сумі 73,20грн, інфляційні втрати в сумі 1223,20грн та судовий збір у сумі 2102,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В.В. Моцьор