РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.05.2020Справа № 910/2965/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г. розглянувши у порядку письмового провадження матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Дослідно-експериментальний завод №20 цивільної авіації" (03151, м. Київ, пр. Повітрофлотський , 94-А)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОСАТ" (03115, м. Київ, пр. Перемоги, 89-А)

про стягнення 36 941,74 грн

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Дослідно-експериментальний завод №20 цивільної авіації" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОСАТ" про стягнення 36 941,74 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що відповідач всупереч умовам укладеного між сторонами договору оренди нежитлового приміщення №2014/8А від 01.05.2014 не виконав своїх зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати орендних та комунальних платежів, в результаті чого у останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 36 941,74 грн, з яких: 31 778,14 грн - основний борг, 526,97 грн - 3 % річних та 4 636 грн 63 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2020 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/2965/20 та вирішив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

З наявного у матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №070 вбачається, що ухвала про відкриття провадження у справі була отримана відповідачем 11.03.2020, проте, у визначений судом строк відзив на позовну заяву останнім не подано.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки, відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

01 серпня 2016 року між Приватним акціонерним товариством "Дослідно-експериментальний завод №20 цивільної авіації" (надалі - орендодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Просат" (надалі - орендар, відповідач) було укладено договір оренди нежитлового приміщення №2014/8А (надалі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування частину даху будівлі загальною площею 4,00 кв.м. без права надання в суборенду.

Згідно з п. 1.2. договору об`єкт оренди належить орендодавцю на праві власності (свідоцтво про право власності Серія САА№181837 від 13.07.2004) і знаходиться за адресою: 01051, м. Київ, Повітрофлотський пр-т, 94-А, дах будівлі літера «Ж».

Призначення використання приміщення, яке орендується орендарем: 4,00 кв.м. - розміщення обладнання широкосмугового радіо доступу до мережі Інтернет та іншого обладнання, а також здійснення експлуатації та обслуговування такого обладнання за місцем його розташування (п. 1.3. договору).

Пунктом 2.1. договору встановлено, що орендар вступає у строкове платне користування об`єктом оренди з дати підписання сторонами акту передачі-приймання приміщення.

Відповідно до п. 4.1. договору оплата за користування об`єктом оренди сплачується орендарем наперед в безготівково порядку на рахунок орендодавця до 15-го числа поточного місяця.

Розмір орендної плати за один календарний місяць складає: 5 000,00 (п`ять тисяч) грн, у тому числі ПДВ 20% -833,33 грн, виходячи з вартості 1250,00 грн, утому числі ПДВ 20% - 208,33 грн за 1 кв.м. (п. 4.2. договору).

Згідно з п. 4.3. договору орендар відшкодовує (компенсує) орендодавцю витрати орендодавця, які пов`язанні з забезпеченням роботи Обладнання та спрямовані на задоволення потреби орендаря у забезпеченні холодною водою, електропостачанням, опаленням та водовідведенням (далі - Комунальні послуги, Комунальні платежі). Комунальні платежі розраховуються орендодавцем та сплачуються орендарем додатково, згідно: з діючими у орендодавця тарифами на опалення і гаряче водопостачання; тарифами на водопостачання розрахованих з урахуванням тарифів ПАТ АК «Київводоканал» і КП МА «Київ» (Жуляни) та витрат орендодавця; тарифів АК «Київенерго». Оплата комунальних послуг (відшкодування витрат) здійснюється орендарем за минулий місяць до 15 числа поточного місяця, на підставі виставленого орендодавцем рахунку.

Обов`язок по отриманню рахунку покладається на орендаря, при цьому орендар не звільняється від обов`язку сплати комунальних платежів, в строки передбачені цим пунктом договору, у разі не отримання рахунку.

Відповідно до п. 4.8. договору сторони до 10 числа місяця підписують двохсторонній Акт про надання послуг, який засвідчує факт постання орендарю послуг з оренди Об`єкту оренди в попередньому місяці і в якому зазначається сума орендної плати, сплачена орендарем за попередній місяць та Акт про надання послуг, в якому фіксується розмір комунальних платежів, які підлягають сплаті орендарем у зв`язку із задоволенням його потреби в комунальних послугах та факт забезпечення орендаря комунальними послугами (далі - Акти про надання послуг).

Обов`язок по отриманню Актів про надання послуг покладається на орендаря. Якщо орендар не отримав Акти про надання послуг та/або не підписав Акти про надання послуг або не надав письмової мотивовану відмову від їх підписання до спливу встановленого цим пунктом терміну, то факт постачання орендарю послуг з оренди приміщення та факт забезпечення орендаря комунальними послугами вважається підтвердженим згідно Актів про надання послуг, які підписанні орендодавцем в односторонньому порядку.

Відповідно до п. 3.1. договору цей договір укладено строком з 01 травня по 30 квітня 2015 включно, а в частині розрахунків та/або обмеження права користування до повного здійснення розрахунків за договором.

01 травня 2014 у відповідності до договору орендодавцем було передано, а орендарем прийнято у строкове платне користування нерухоме майно за актом приймання-передавання майна за адресою: 01051, м. Київ, Повітрофлотський пр-т, 94-А, дах будівлі літера «Ж».

На підтвердження факту надання відповідачу послуг за договором, позивачем були надані акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) та виставлені відповідні рахунки-фактури, зокрема:

- по орендній платі: акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №Д-00000895 від 31.05.2019; №Д-00001095 від 30.06.2019; №Д-00001289 від 31.07.2019; №Д-000001482 від 31.08.2019, №Д-00001691 від 30.09.2019; №Д-00001879 від 31.10.2019; рахунки-фактури №Д-00000928 від 06.05.2019 за травень 2019 на суму 5 000,00 грн; №Д-00001131 від 05.06.2019 за червень 2019 на суму 5 000,00 грн; №Д-00001353 від 08.07.2019 за липень 2019 на 5 000,00 грн; №Д-00001583 від 12.08.2019 за серпень 2019 на суму 5 000,00 грн, №Д-00001787 від 04.09.2019 за вересень 2019 на суму 5 000,00 грн; №Д-00001996 від 10.10.2019 за жовтень 2019 на суму 5 000,00 грн.

- по комунальних послугам: акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №Д-00000975 від 31.05.2019, №Д-00001174 від 30.06.2019, №Д-00001373 від 31.07.2019, рахунки-фактури №Д-000001013 від 31.05.2019 за травень 2019 на суму 785,16 грн, №Д-00001225 від 30.06.2019 за червень 2019 на суму 919,04 грн та №Д-00001439 від 31.07.2019 за липень 2019 на суму 73,94 грн.

Звертаючись з позовом до суду позивач зазначає, що відповідач всупереч умовам договору не здійснив оплати за орендні та комунальні платежі, що стало наслідком виникнення у останнього заборгованості перед позивачем у загальному розмірі 36 941,74 грн, з яких: 31 778,14 грн - основний борг (30 000,00 грн - борг по орендній платі, 1 778,14 грн - борг по комунальним послугам), 526,97 грн - 3% річних та 4 636,63 грн - пеня.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Судом встановлено, що укладений договір за своїм змістом та правовою природою є договором найму (оренди), який підпадає під правове регулювання норм глави 58 Цивільного кодексу України та § 5 глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 статті 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Аналогічна норма закріплена й у частині 1 статті 759 ЦК України, відповідно до якої за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ст. 765 Цивільного кодексу України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

Як встановлено судом, за Актом приймання-передавання майна від 01.05.2019 відповідачу було передано у строкове платне користування нерухоме майно, що знаходиться за адресою: 01051, м. Київ, Повітрофлотський пр-т, 94-А, дах будівлі літера «Ж».

Статтею 762 Цивільного кодексу України та статтею 286 Господарського кодексу України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму; плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з п. 5.2.1. договору відповідач зобов`язався до 15 числа поточного місяця сплачувати орендну плату та комунальні платежі в повному обсязі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема, з наданих позивачем розрахунків, відповідач у визначений договором строк орендні платежі за травень-жовтень 2019 та комунальні платежі за травень - липень 2019 не оплатив, у зв`язку з чим станом на момент розгляду спору за відповідачем обліковується прострочена заборгованість перед позивачем на загальну суму 31 778,14 грн.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Оскільки факт заборгованості відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений, а матеріали справи не містять доказів повної сплати відповідачем орендних та комунальних платежів у строки, встановлені договором, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованість у вищевказаній сумі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, за прострочення виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% у розмірі 526,97 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Здійснивши перевірку заявленої до стягнення з відповідача суми інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що розрахунок останніх є обґрунтованим, арифметично вірним та таким, що не суперечить нормам чинного законодавства, у зв`язку з чим вимоги в цій частині підлягаю задоволенню в повному обсязі.

Що стосується нарахованої пені у розмірі 4 636,63 грн, суд зазначає наступне.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Згідно з статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Таким чином, законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання.

Пунктом 7.3 договору встановлено, що у разі прострочення сплати орендної плати та/або строків сплати комунальних платежів орендар зобов`язується сплатити орендодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки, від суми заборгованості.

Здійснивши перевірку заявленої до стягнення з відповідача суми пені, суд дійшов висновку, що розрахунок останньої є обґрунтованим, арифметично вірним та таким, що не суперечить нормам чинного законодавства, у зв`язку з чим вимоги в цій частині підлягаю задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Дослідно-експериментальний завод №20 цивільної авіації" в повному обсязі, з покладенням на відповідача судових витрат у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОСАТ" (03115, м. Київ, пр. Перемоги, буд. 89-А, ідентифікаційний код 33689783) на користь Приватного акціонерного товариства "Дослідно-експериментальний завод №20 цивільної авіації" (03151, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 94-А, ідентифікаційний код 01128498) основний борг у розмірі 31 778 (тридцять одна тисяча сімсот сімдесят вісім) грн 14 коп., 3% річних у розмірі 526 (п`ятсот двадцять шість) грн 97 коп., пеню у розмірі 4 636 (чотири тисячі шістсот тридцять шість) грн 63 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07.05.2020

Суддя Л. Г. Пукшин