ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2020 року м. Черкаси справа № 925/133/18(706/621/19)

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Боровика С.С. з секретарем судового засідання Вініченко О.Б., за участі:

позивача : не з`явився,

керуючий санацією Капля С.В. не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1

до публічного акціонерного товариства "Христинівський молокозавод"

про стягнення заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Христинівського районного суду Черкаської області з позовом до публічного акціонерного товариства "Христинівський молокозавод" про стягнення 15 644,08 грн. заборгованості по заробітній платі та 33 449,13 грн. середньої заробітної плати за час затримки проведення повного розрахунку при звільненні.

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 04.11.2019 у справі №706/621/19 позов задоволено повністю.

18.02.2020 Черкаський апеляційний суд передав справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Христинівський молокозавод" про стягнення заробітної плати до господарського суду Черкаської області.

Згідно Витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 21.02.2020 справу №925/133/18 (706/621/19) передано у провадження судді Боровику С.С.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 25.02.2020 року суддя Боровик С.С. прийняв позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду, відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання учасники судового процесу не з`явилися, причин неявки не повідомили.

Суд зазначає, що термін розгляду справи у спрощеному позовному провадженні закінчився, тому суд розглядає позовні матеріалами без участі представників сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

16.03.2020 року від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача середню заробітну плату в сумі 81 938,56 грн. починаючи з 04.10.2018 (день затримки по виплаті заробітної плати) по 26.03.2020 (день розгляду справи в суді).

Дослідивши подані докази, суд задовольняє позов з наступних правових підстав та мотивів.

З матеріалів позову вбачається наступне.

Упродовж липня 2014 року - жовтня 2018 року у відповідності до трудового договору позивач працював у ПАТ «Христинівський молокозавод» слюсарем - ремонтником. З роботи звільнений 03 жовтня 2018 року за угодою сторін на підставі статті 36 Кодексу законів про працю України. Наведені обставини підтверджує приєднана до позову копія трудової книжки АО №474943.

У день звільнення з роботи відповідач не виплатив позивачеві за липень - жовтень 2018 року заробітну плату в розмірі 15 644 грн. 08 коп. Розмір заробітної плати позивач обрахував з довідки про доходи, що йому видав відповідач 18.03.2019 року.

Надіслану позивачем на адресу відповідача заяву про видачу довідки про розмір нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, останній відмовився отримати, що спонукало позивача звернутись з даним позовом до суду.

Отже, з урахуванням того, що відповідач у день звільнення 03.10.2018 не виплатив позивачу за липень - жовтень 2018 року заробітну плату, позивача вважає, що порушене відповідачем право підлягає захисту в судовому порядку.

Позивач зазначає, що за час затримки виплати заборгованих сум заробітної плати з 04.10.2018 по день розгляду справи 26.03.2020 відповідач зобов`язаний виплатити середній заробіток в загальному розмірі 81 938,56 грн.

Позивач просить суд стягнути з відповідача заробітну плату за липень - жовтень 2018 року в сумі 15 644,08 грн. та за час затримки проведення повного розрахунку при звільненні середню заробітну плату в розмірі 81 938,56 грн.

Дослідивши подані докази, суд зазначає наступне.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 16.05.2018 року порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ "Христинівський молокозавод".

Ухвалою суду від 09.09.2019 року введено процедуру санації боржника, призначено керуючим санацією ПАТ "Христинівський молокозавод" арбітражного керуючого Каплю Сергія Васильовича.

Відповідно до пункту 4 "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

15.12.2017 року набрав чинності новий Господарський процесуальний кодекс України.

Згідно статті 1 чинного ГПК України Господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства в господарських судах.

В силу пункту 8 частини першої статті 20 ГПК України в редакції після 15.12.2017 року до юрисдикції господарських судів відносяться, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов`язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 від 21.02.2020 року підлягає розгляду тим самим судом, що і справа про банкрутство публічного акціонерного товариства "Христинівський молокозавод" №925/133/18.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював слюсарем - ремонтником на ПАТ «Христинівський молокозавод» згідно наказу №229 К від 07.07.2014 року. Наказом №193 К від 03.10.2018 року ОСОБА_1 був звільнений з роботи.

У день звільнення з роботи відповідач не виплатив йому за липень - жовтень 2018 року заробітну плату в розмірі 15 644 грн. 08 коп.

Згідно частини 1 статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Частина перша статті 47 КЗпП України унормовує, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд вважає, що позивач довів поданими належними та допустимими доказами існування у відповідача перед позивачем заборгованості по виплаті заробітної плати в сумі 15 644,08 грн., тому суд задовольняє позов в цій частині позовних вимог.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача 81 938,56 грн. середньої заробітної плати, суд зазначає наступне.

Частина перша статті 117 КЗпП України визначає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Суд, перевіривши порядок нарахування позивачем середнього заробітку за період з 04.10.2018 по 26.03.2020 в сумі 81 938,56 грн. встановив правильність нарахування, тому задовольняє позов в цій частині позовних вимог.

Керуючись Кодексом України з процедур банкрутства, статтями 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з ПАТ "Христинівський молокозавод" (Черкаська область, м. Христинівка, вул. Пушкіна,24, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) заборгованість по заробітній платі в сумі 15 644,08 грн. та 81 938,56 грн. середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

3.Стягнути з ПАТ "Христинівський молокозавод" (Черкаська область, м. Христинівка, вул. Пушкіна,24, ) на користь Державного бюджету України 2 102 грн. судового збору.

Стягувач: Державна судова адміністрація України (, вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601).

Реквізити рахунка для зарахування коштів до Державного бюджету України: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA6026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Видати накази.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя С.С. Боровик