ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 року

м. Черкаси справа № 925/317/20

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Довганя К.І., із секретарем Дяченко Т.В., без участі представників сторін, розглянувши в порядку письмового провадження справу №925/317/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Джі Ві Пі Еквіпмент Солюшнз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Ласощів" про стягнення 46343, 76 грн,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення 46343,76 грн. заборгованості за поставлені запчастини для пакувального обладнання, з яких: 42887,00 грн. основної заборгованості, 1917,05 грн. інфляційних та 1539,71 грн. 3% річних.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе грошові зобов`язання щодо оплати вартості отриманого ним товару.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвала надіслана учасникам справи у встановленому порядку.

Відповідач відзиву на позов суду не надав.

Суд, оцінивши наявні у справі докази встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі видаткової накладної від 27.11.2018 № 22 позивач здійснив відповідачу поставку запчастин для пакувального обладнання (далі - товар) на загальну суму 161887,00 грн., в т.ч.ПДВ.

Відповідачем був оплачений товар частково в сумі 119 000,00 грн.

Заборгованість відповідача перед позивачем склала 42 887,00 грн.

31.12.2018 сторонами був складений Акт звіряння взаємних розрахунків за період 2018 року. З цього Акту вбачається, що заборгованість відповідача згідно видаткової накладної № 22 від 27.11.2018 перед позивачем становить 42887,00 грн.

14.06.2019 позивачем був направлений відповідачу лист-звернення за вих.№ 14/06 щодо сплати вказаної суми боргу, який відповідачем залишено без відповідного реагування.

За приписами ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Ст.11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 ЦК України).

Ч.1 ст.181 ГК України визначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

За приписами ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

За змістом статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Ч.1 ст.612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити, зокрема, три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Ст.655 ЦК України передбачено, що продавець згідно договору купівлі-продажу передає або зобов`язується передати у власність покупцеві товар, а покупець прийняти його та оплатити.

Ст.692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплати продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до ст.526 ЦК України та ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Оцінивши фактичні обставини справи та приписи вищенаведеного законодавства, суд приходить до наступних висновків.

З аналізу правовідносин, які виникли між сторонами з приводу поставки товару вбачається, що між сторонами фактично було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до ч.2 ст.638 Цивільного кодексу України.

Отже, якщо інше не встановлено укладеним сторонами договором або актом цивільного законодавства, перебіг строку виконання грошового зобов`язання, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, починається з моменту прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Підписання покупцем та скріплення печаткою накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", і яка відповідає вимогам, зокрема, ст. 9 Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов`язання визначається за правилами, встановленими частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України.

З вище зазначеної видаткової накладної вбачається, що позивачем відповідачу був поставлений товар на загальну суму 161887,00 грн. (в т.ч. ПДВ).

Поставлений позивачем товар відповідачем був оплачений лише частково в сумі 119000,00 грн.

Факт поставки позивачем товару відповідач не заперечує та не оспорює.

Заборгованість за поставлений товар відповідача перед позивачем складає 42887,00 грн, що підтверджується Актом звіряння взаємних розрахунків за період 2018 р. між сторонами, підписаний уповноваженими особами та скріплений печатками підприємств.

Відтак, у відповідача виникло зобов`язання щодо оплати вартості отриманого товару в сумі 42887,00 грн.

На час розгляду справи доказів оплати вказаної суми відповідач суду не подав.

Факт виконання позивачем належним чином договірних зобов`язань по вищевказаному Договору підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи та не оспорюються відповідачем.

За порушення відповідачем умов господарського зобов`язання згідно ст.625 ЦК України розмір нарахованих 3% річних за період з 01.01.2019 по 12.03.2020 становить 1539,71 грн., а розмір втрат внаслідок інфляції складає 1917,05 грн.

З огляду на вищевикладені обставини справи і приписи законодавства суд приходить до переконання, що вимоги позивача про стягнення 3% річних та втрат внаслідок інфляції відповідає приписам ч.2 ст.625 ЦК України, є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення.

Крім того, позивач у позовній заяві просив суд стягнути з відповідача 7094,05 грн. витрат, які пов`язані з правничою допомогою.

В якості доказів понесених витрат позивач надав суду:

- договір про надання правової допомоги від 14.02.2020;

- акт здавання-приймання виконаних робіт (послуг) від 12.03.2020;

- детальний опис виконаних робіт адвоката (наданих послуг), та їх вартість;

- платіжне доручення № 525 від 10.03.2020 на суму 7094,50 грн.

Частиною 1 статті ст. 16 ГПК України, встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з ч. 2 названої статті, представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Статтею 123 ГПК України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч.ч. 1, 3 п. 1).

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Суд, враховуючи вище викладене, приходить до висновку, що заявлена вимога позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати на оплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, ст.ст.233, 236-241 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Ласощів" (; вул.Чигиринська, буд.11, м.Черкаси, 18006) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Джі Ві Пі Еквіпмент Солюшнз" (; вул.Зоологічна, буд.4А, офіс 139, м.Київ, 04119) - 42 887,00 грн. (сорок дві тисячі вісімсот вісімдесят сім грн) заборгованості; 1 917,05 грн. (одна тисяча дев`ятсот сімнадцять грн. 05 коп.) втрат внаслідок інфляції; 1 539,71 грн. (одна тисяча п`ятсот тридцять дев`ять грн. 71 коп.) 3% річних; 2102,00 грн (дві тисячі сто дві грн) витрат на оплату судового збору та 7094,05 грн (сім тисяч дев`яносто чотири грн. 05 коп.) витрат, пов`язаних із правничою допомогою.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 12.05.2020.

Суддя К.І. Довгань