Господарський суд Рівненської області
_______________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"06" травня 2020 р. Справа №918/1213/15

Господарський суд Рівненської області у складі судді Качура А,М.,

розглянувши матеріали скарги Обласного комунального підприємства "МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ РІВНЕ" на дії державного виконавця у справі

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "УКРТАТНАФТА"

до відповідача: Обласного комунального підприємства "МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ РІВНЕ"

про стягнення в сумі 893 705,20 грн.

орган виконання судового рішення: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)

ВСТАНОВИВ:

Господарський суд Рівненської області у своєму рішенні від 01 грудня 2015 року у справі №918/1213/15 вирішив стягнути з Обласного комунального підприємства "Міжнародний аеропорт Рівне" на користь Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" 893 705 грн. 20 коп. заборгованості та 13 405 грн. 58 коп. судового збору.

На виконання вказаного рішення 16 грудня 2015 року господарським судом видано відповідний наказ №918/1213/15.

04 травня 2020 року Обласне комунальне підприємство "Міжнародний аеропорт Рівне" звернулось до Господарського суду Рівненської області з скаргою на дії державного виконавця в межах зведеного виконавчого провадження №53501885.

В поданій скарзі скаржник просить визнати незаконними дії державного виконавця по проведенню оцінки майна, що належить ОКП "МА Рівне", визнати протиправною оцінку та скасувати результати визначення майна згідно переліку, зупинити, до розгляду скарги, передачу на реалізацію арештованого майна.

В обґрунтування вимог скаржник зазначає, що в провадженні старшого державного виконавця Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) знаходиться зведене виконавче провадження №53501885.

22 квітня 2020 року боржник отримав від державного виконавця листи щодо проведення оцінки арештованого та описаного в ході зведеного виконавчого провадження майна.

Скаржник вважає експертні висновки протиправними, та такими що порушують права та законні інтереси відповідача (боржника), та містять занижену вартість оцінки предметів.

Дослідивши позовні матеріали господарський суд доходить висновку, що у відкритті провадження щодо розгляду скарги слід відмовити з наступних підстав.

Проаналізувавши подану скаргу та її обґрунтування, господарським судом встановлено, що позивач оскаржує дії державного виконавця в межах зведеного виконавчого провадження.

При цьому як видно з постанов ЗВП №53501885 про опис та арешт майна (коштів) боржника від 07 лютого 2018 року та про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 07 серпня 2019 року, зведене виконавче провадження є таким у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій. Про такі обставини свідчить зокрема включення до предмету провадження стягнення заборгованості по заробітній платі.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За положеннями частини другої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина перша статті 327 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до статті 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Частиною першою статті 340 Господарського процесуального кодексу України визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Натомість, згідно з правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за частиною 1 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також, якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом України "Про виконавче провадження", згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

З наведених норм суд робить висновок, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС оскаржуються до суду, яким постановлено судове рішення і видано виконавчий документ.

А проте, зі змісту наданих скаржником постанов видно, що на виконанні Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) знаходиться зведене виконавче провадження №53501885 про стягнення заборгованості на загальну суму 11 971 104,00 грн., включаючи борг по заробітній платі, стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, яке зокрема включає в себе стягнення заборгованості за наказам Господарського суду Рівненської області від 16 грудня 2015 року №918/1213/15.

Водночас, закон не передбачає порядку розгляду скарг на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій.

Відтак, оскільки чинним законодавством не врегульовано порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, то відповідно до частини 1 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України такі спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічний правовий висновок викладено, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 660/612/16-ц, від 12.09.2018 у справі № 906/530/17, від 17.10.2018 у справах № 927/395/13, № 5028/16/2/2012, від 05.12.2018 у справі № 904/7326/17, від 13.02.2019 у справі № 808/2265/16, від 10.04.2019 у справі № 908/2520/16, у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.11.2019 у справі № 911/3332/14, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 915/91/18.

Пунктом 1 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Керуючись статтями 175, 232-235, 339-340, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті скарги Обласного комунального підприємства "МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ РІВНЕ" на дії державного виконавця.

Повернути скаргу на дії державного виконавця та додані до неї документи Обласному комунальному підприємству "МІЖНАРОДНИЙ АЕРОПОРТ РІВНЕ".

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, та може бути оскаржена протягом десяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду України в порядку передбаченому статтями 254-259 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: https://court.gov.ua/sud5019/.

Додаток (для заявника): скарга на дії державного виконавця та додані до неї документи на 48 арк.

Суддя Качур А.М.