ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2020 р. Справа№ 910/13715/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Суліма В.В.

без виклику сторін

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2019

у справі № 910/13715/19 (судя Балац С.В,)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Екоальянс"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 75 000,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.12.2019 позов задоволено повністю, стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Екоальянс" заборгованість в сумі 75 000,00 грн.; витрати по сплаті судового збору в сумі 1 921,00 грн.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням місцевого господарського суду Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулось до апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою в якій просить прийняти апеляційну скаргу до розгляду та відкрити апеляційне провадження, змінити рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2019 у справі № 910/13715/19, яким стягнути з АТ "Українська залізниця" на користь ТОВ "Науково-виробниче об`єднання "Екоальянс" грошові кошти в розмірі 21 000,00 грн. З ПДВ за фактично надані послуги по отриманню дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами у кількості 7 джерел, стягнути з позивача на користь АТ "Українська залізниця" судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 881,50 грн. за подання апеляційної скарги.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник вказує на те, що позивачем надано послуги частково і відповідно отримані дозволи на 7 стаціонарних джерел на суму 21 000,00 грн. за адресою: Сумська область, м. Ворожба, вул. Новікова, 31 та за адресою: Чернігівська область, м. Бахмач, вул. Конотопська, 27.

Також скаржник вважає, що судом першої інстанції помилково оцінено акт надання послуг № 106 від 15.07.2019, як належний та допустимих доказ виконання зобов`язань за договором, оскільки сторонами чітко визначені на розсуд сторін і погоджені ними умови договору, що замовник у присутності представника виконавця здійснює приймання наданих послуг і в подальшому за результатами перевірки складається акт приймання наданих послуг, що є основним документом, який підтверджує надання послуг, а отже, складання акту приймання наданих послуг в односторонньому порядку без попереднього приймання наданих послуг замовником в присутності представника виконавця, суперечить умовам договору та чинному законодавству України.

На думку скаржника, ризики, у разі відмови у видачі дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря покладаються на позивача.

Скаржник вказує на те, що оскільки позивач не виконав свої зобов`язання за договором в строк встановлений договором, то відповідач звертався до позивача з претензією від 25.06.2019 ґ4 1298 (копія в матеріалах справи) щодо невиконання ним термінів надання послуг та з вимогою сплатити штрафні санкції за невиконання зобов`язань за договором, натомість відповідач у листі від 15.07.2019 № 320, повідомив, що претензія безпідставна та не підлягає задоволенню та додав до листа Акт надання послуг № 106 від 15.07.2019 складеного в односторонньому порядку, рахунок на оплату № 115 від 15.07.2019 після 6 місяців з дня закінчення дії договору і додав розроблену документацію з проханням підписати і повернути позивачу примірник акту надання послуг та здійснити оплату. Також в зазначеному листі позивач підтвердив, що 18.02.2019 останній відправив пакет документів до Центру надання адміністративних послуг м. Суми для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами за адресою: Сумська область, м. Конотоп, вул. Свободи, 49, тобто позивач письмово підтвердив невиконання своїх зобов`язань за договором, а саме не надав послуги по отриманню доводів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами в строк до 01.10.2018.

Відповідно до витягу із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2020 справу № 910/13715/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2019 у справі № 910/13715/19 залишено без руху, надано скаржнику строк на усунення недоліків.

Скаржником усунено недоліки апеляційної скарги шляхом подання до Північного апеляційного господарського суду відповідної заяви.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду у зв`язку із перебуванням на лікарняному судді Ткаченка Б.О., призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Відповідно до витягу із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/13715/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Майданевич А.Г., Сулім В.В.

Одночасно скаржником в тексті апеляційної скарги заявлено клопотання про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2019 у справі № 910/13715/19.

Загальний порядок відновлення пропущених процесуальних строків врегульований ст. 119 ГПК України відповідно до якої суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Таким чином, суд, розглянувши клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, дійшов висновку про те, що клопотання про відновлення строку на подання апеляційної скарги підлягає задоволенню.

Північний апеляційний господарський суд, визнав подані матеріали достатніми для відкриття апеляційного провадження. Заперечень проти відкриття апеляційного провадження на час постановлення ухвали до суду не надійшло.

Згідно з ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (Глава 1. Апеляційне провадження).

За правилами п. 1 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що позовна заява була подана до Господарського суду міста Києва 02.10.2019 та те, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення 75 000,00 грн., вказана справа, відповідно до приписів ГПК України, відноситься до малозначних справ.

Частиною 10 ст. 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Виходячи із зазначених правових норм, перегляд оскаржуваного рішення підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2020 поновлено Акціонерному товариству "Українська залізниця" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2019 у справі № 910/13715/19. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2019 у справі № 910/13715/19. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2019 у справі № 910/13715/19. Закінчено проведення підготовчих дій. Призначено розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2019 у справі № 910/13715/19 без повідомлення учасників справи.

13.03.2020 від позивача через відділ канцелярії суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач вказує на те, що скаржник хибно тлумачить предмет договору, оскільки отримання дозволів на викиди забруднюючих речовин є завершальною складовою всієї послуги. Натомість, предметом договору є саме послуги по отриманню дозволів, гарантувати видачу яких виконавець робіт апріорі не може, тому що це є прерогативою органів Держпродспоживслужби. Сама послуга з отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин не може визначатись в грошовому еквіваленті, оскільки такий документ видається на безкоштовних засадах Центром надання адміністративних послуг та надсилається на поштову адресу замовника.

Також позивач зазначає, що посилання скаржника на порушення строків надання послуг за договором було предметом іншого спору у судовій справі № 910/13663/19, рішення у якій виконано позивачем та доброчесно сплачено штрафні санкції на рахунок відповідача, однак це не є підставою звільнення скаржника від оплати за фактично отримані послуги, як не є підставою для звільнення від оплати недотримання положення договору щодо присутності представника виконавця в процесі передачі робіт.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2019 у справі № 910/13715/19 залишити без змін, вимоги апеляційної скарги без задоволення.

Відповідно підпункту 3 пункту 11 розділу І Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 розділ X Господарського процесуального кодексу України "Прикінцеві положення" доповнено пунктом 4 такого змісту: "4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.".

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, доводи відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши надані до матеріалів справи докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи та вірно встановлено господарським судом першої інстанції, 04.06.2018 між позивачем та відповідачем укладено договір № ПЗ/П-18949/НЮ про надання послуг по отриманню дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, відповідно до п. 1.1 якого, визначено повний перелік послуг, які позивач зобов`язаний надати відповідачу, кінцевим результатом яких є отримання дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами викидів відповідно до їх фактичного розташування.

Згідно із п. 2.1 договору вартість послуг складає 75 000,00 грн., в тому числі ПДВ 20% 12 500,00 грн., відповідно до калькуляції (додаток № 2). Згідно із додатком № 1 до договору, на виробничому підрозділі Конотопській дистанції колії знаходиться 25 станційних джерел викидів, які розподілені між трьома промисловими майданчиками, а сама:

- промисловий майданчик за адресою: Сумська обл., м. Ворожба, вул. Новікова, 31;

- промисловий майданчик за адресою: Чернігівська обл., м. Бахмач, вул. Конотопська, 27;

- промисловий майданчик за адресою: Сумська обл., м. Конотоп, вул. Свободи, 49.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір підряду, відповідно до ст. 837 ЦК України, - це зобов`язання, за яким одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням іншої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Вказана стаття визначає також і предмет цього договору: він може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Тобто, виходячи з правової конструкції договору підряду, його предметом є робота та її результат. Причому, присвячуючи договору підряду окрему гл. 61 ЦК України, законодавцем чітко закріплена його спрямованість - на виконання підрядником роботи.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що договір від 04.06.2018 за № ПЗ/П-18949/НЮ за своєю правовою природою є договором підряду.

Статтею 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Також в ч. 1 ст. 193 ГК України передбачено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (ст. ст. 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору та вимог цього кодексу (ст. 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Так, як вбачається із матеріалів справи:

- по промисловому майданчику за адресою: Сумська обл., м. Ворожба, вул. Новікова, 31, позивачем виконано роботи в повному обсязі, в результаті чого Департаментом екології та охорони природних ресурсів Сумської облдержадміністрації 17.12.2018 видано дозвіл № 0-11 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря;

- по промисловому майданчику за адресою: Чернігівська обл., м. Бахмач, вул. Конотопська, 27, Департаментом агропромислового розвитку, екології та природних ресурсів 27.12.2018 видано дозвіл № -55 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами викидів;

- по промисловому майданчику за адресою: Сумська обл., м. Конотоп, вул. Свободи, 49, позивачем було виконано роботи в повному обсязі, проте рішенням № 04.2-27/11688 від 22.12.2018 ГУ Держпродспоживслужби в Сумській області було відмовлено у видачі дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря через недотримання відповідачем розмірів нормативних санітарно-захисних зон у трьох напрямках.

Про вищевказану обставину відповідача було повідомлено листами позивача від 24.12.2018 № б/н та від 06.06.2019 № 283.

Листом № 320 від 15.07.2019 позивач надав аргументовану відповідь щодо неотримання дозволу на промисловому майданчику за адресою: Сумська обл., м. Конотоп, вул. Свободи, 49; направив, на адресу Виробничого підрозділу Конотопську дистанцію колії у м. Конотоп, та разом з вищевказаним листом було направлено додатки, а саме, комплект всієї розробленої документації згідно вимог п. 1.1 договору та 2 примірники Акту надання послуг № 106 від 15.07.2019 та Рахунком № 115 від 15.07.2019 на суму 75 000,00 грн.

Відповідно до п. 5.1 договору відповідач у присутності представника позивача здійснює приймання послуг. За результатами перевірки складається акт приймання наданих послуг, що є основним документом, який підтверджує надання послуг.

Згідно із п.п. 5.2, 5.3 договору відповідач зобов`язується підписати акт приймання наданих послуг протягом 5 робочих днів з дня отримання такого Акту та пред`явлення позивачем комплекту виконаної документації (згідно п. 1.1. цього договору). У разі наявності зауважень до наданих послуг відповідач протягом 3 робочих днів з моменту отримання акту приймання наданих послуг складає та направляє позивачу мотивовану відмову. В даному випадку сторони протягом 2 робочих днів з моменту отримання позивачем мотивованої відмови складають двохсторонній акт з визначенням недоліків та строком їх усунення. Після усунення недоліків сторони підписують Акт приймання наданих послуг.

Відповідно до ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем було двічі направлено претензії № 349 від 08.08.2019 та № 365 від 16.08.2019, разом з підписаним в односторонньому порядку Актом надання послуг № 106 від 15.07.2019.

Однак, в матеріалах справи відсутня мотивована відмова відповідача в прийманні послуг та будь-яких зауважень до виконаних позивачем робіт, факт неповернення підписаного примірника акту надання послуг № 106 від 15.07.2019 свідчить, що послуги на вказану в акті суму прийняті відповідачем без заперечень.

Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відповідач вважає, що позивачем порушено п. 1.1 договору, а саме, не виконано послугу по отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами; порушено строк надання послуг по отриманню дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами; порушено п. 5.1 спірного договору, стосовно недотримання позивачем процедури приймання-передачі послуг в присутності представника відповідача та складання Акту надання послуг № 106 від 15.07.2019, а листи позивача від 24.12.2018 № б/н та від 06.06.2019 № 283, щодо необхідності внести зміни до договору від 04.06.2018 № ПЗ/П-18949/НЮ в частині продовження строку дії цього договору, були отримані відповідачем уже після закінчення строку надання послуг.

Однак, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що оскільки позивачем надані докази направлення та отримання відповідачем Акту надання послуг № 106 від 15.07.2019 та відсутністю відповідно до умов п. 5.3 договору мотивованої відмови в прийманні наданих послуг, доводи відповідача є безпідставними.

Крім того, якщо відповідач вважає свої права порушеними, він не позбавлений права звернутись до суду із відповідним позовом.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 75 000,00 грн., ґрунтується на нормах чинного законодавства та підтверджений матеріалами справи.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.

Твердження скаржника про те, що позивачем, частково, не отримані дозволи, не спростовують наявність обов`язку скаржника оплатити виконані позивачем роботи, враховуючи те, що у видачі дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря відмовлено через недотримання саме відповідачем розмірів нормативних санітарно-захисних зон у трьох напрямках, а не у зв`язку із невиконанням позивачем своїх зобов`язань за договором, крім того, позивач не може гарантувати видачу дозволів, оскільки вирішення питання про надання дозволу є прерогативою органів Держпродспоживслужби.

Твердження скаржника про порушення строків надання послуг за договором є безпідставним, оскільки зазначена обставина була предметом іншого спору у судовій справі № 910/13663/19, рішення у якій виконано позивачем.

Також безпідставним є твердження скаржника про те, що акт складений за його відсутності, оскільки в матеріалах справи відсутні зауваження щодо підпису надісланого позивачем акту, як це передбачено у п. 5.2 договору, крім того, відсутність представника позивача про прийманні послуг відповідачем не спростовують факту надання позивачем таких послуг.

Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

З огляду на вищевикладене, правові підстави для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2019 у справі № 910/13715/19 та для задоволення апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця", відсутні.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених в рішенні Господарського суду міста Києва від 03.12.2019 у справі № 910/13715/19.

Скаржником, на підтвердження доводів щодо неправильного застосування норм процесуального права, не наведено обставин, які б свідчили про наявність таких порушень.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, скаржник не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 74, 76-79 ГПК України.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого суду не вбачається.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги - Акціонерне товариство "Українська залізниця", згідно із ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 253-255, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2019 у справі № 910/13715/19 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Українська залізниця".

4. Справу № 910/13715/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді А.Г. Майданевич

В.В. Сулім