УХВАЛА

12 травня 2020 року

м. Київ

Справа № 910/12749/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Сухового В.Г. - головуючого, Берднік І.С., Міщенка І.С.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 28.02.2020 (головуючий суддя Корсак В.А., судді Владимиренко С.В., Демидова А.М.) про повернення апеляційної скарги у справі № 910/12749/18 Господарського суду міста Києва

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис"

до Національного банку України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк"

про визнання недійсним іпотечного договору,

ВСТАНОВИВ:

02.04.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис" через Північний апеляційний господарський суд подало до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 28.02.2020 про повернення апеляційної скарги у справі № 910/12749/18.

08.02.2020 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" від 15.01.2020 № 460 - ІХ, яким внесено зміни до законодавчих актів України.

Оскільки скаржником подано касаційну скаргу після набрання чинності Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" від 15.01.2020 №460-IX, то подана касаційна скарга розглядається в порядку, що діє після набрання чинності цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернопоставка-М" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.11.2018 у справі № 910/12749/18 залишено без руху на підставі статей 174, 260 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з пропуском процесуального строку на апеляційне оскарження, відсутністю доказів сплати судового збору у розмірі 1921,00 грн та доказів надсилання апеляційної скарги іншим учасникам справи. Вказаною ухвалою було надано скаржнику строк, тривалістю 10 днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги та надання суду обґрунтованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, доказів сплати судового збору в розмірі 1921,00 грн та доказів надсилання копії апеляційної скарги іншим учасникам справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2020 у даній справі зобов`язано Акціонерне товариство "Укрпошта", її Київську міську дирекцію (вул. Хрещатик, 22, м. Київ, 01001), Дніпропетровську дирекцію АТ "Укрпошта" (проспект Дмитра Яворницького, 62, м. Дніпро, 49000) невідкладно, але не пізніше п`яти днів з дня вручення даної ухвали надати суду інформацію щодо обставин вручення (невручення) поштового відправлення суду на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернопоставка-М" (провулок Джинчарадзе, буд.4, секція 1, Дніпро, 49000 (трек-номер 046) з підтверджуючими її висновки доказами та повернути його на адресу суду.

24.02.2020 на адресу апеляційного суду надійшло поштове повернення поштового відправлення копії ухвали Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2019 про залишення апеляційної скарги без руху, який був надісланий на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернопоставка-М" та повернутий відділенням поштового зв`язку з відміткою: "за закінченням терміну зберігання".

При цьому, 24.02.2020 на адресу апеляційного суду від Дніпропетровської дирекції АТ "Укрпошта" на виконання вимог ухвали Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2020 надійшов лист, в якому повідомлено про те, що рекомендований лист з повідомленням про вручення № 116 надійшов до відділення поштового зв`язку та повернутий за зворотною адресою «за закінченням терміну зберігання» 20.02.2020.

Приписами частин 3, 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Таким чином, суд апеляційній інстанцій дійшов висновку, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто, повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Однак, у встановлений строк Товариством з обмеженою відповідальністю "Зернопоставка-М" вимоги ухвали суду від 09.12.2019 не виконані, недоліки апеляційної скарги не усунено, у зв`язку з чим, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.02.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернопоставка-М" у справі № 910/12749/18 повернуто без розгляду на підставі частини 2 статті 260 та частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

Підставою для повернення апеляційної скарги стало те, що скаржником у строк, встановлений судом, не було усунуто недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі суду про залишення апеляційної скарги без руху від 09.12.2019.

При цьому, апеляційний суд зазначив, що ним були здійснені всі необхідні заходи щодо повідомлення скаржника про залишення апеляційної скарги без руху, зокрема, ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2019 направлено за належною адресою, відтак, скаржник вважається таким, що повідомлений належним чином.

Не погодившись з ухвалою апеляційного суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватофис" звернулося до касаційного суду із касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 28.02.2020.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Зернопоставка-М" не отримувало ухвали Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2019 про залишення без руху поданої апеляційної скарги.

Дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки правильне застосування судом апеляційної інстанції норм Господарського процесуального кодексу України під час прийняття оскаржуваної ухвали є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо застосування чи тлумачення цих норм.

Приписами статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Статтею 258 Господарського процесуального кодексу України передбачені вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

До апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 Господарського процесуального кодексу України, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу (частина 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу України, тобто вона залишається без руху).

Згідно з частиною 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із заявою.

Постановляючи ухвалу про повернення апеляційної скарги, суд керувався, зокрема, частиною 4 статті 174 та частиною 6 статті 260 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом цих норм апеляційна скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала, якщо цією особою у визначений судом строк не усунуто недоліки апеляційної скарги.

Судом встановлено, що скаржник, подавши апеляційну скаргу, в розумні інтервали часу протягом трьох місяців не вживав заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження за його апеляційною скаргою, адже статус апелянта у справі, тобто особи, яка ініціювала апеляційний перегляд, передбачає обізнаність останнього про існування та розгляд спору судом та, відповідно, про прийняття у справі судових рішень.

В даному випадку у Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернопоставка-М" було цілком достатньо часу, з дня залишення апеляційної скарги без руху та до винесення ухвали про її повернення, для усунення недоліків скарги.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів для прискорення процедури розгляду, то скаржник, подавши апеляційну скаргу, з метою добросовісного користування процесуальними правами учасника судового процесу згідно вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України, повинен був стежити за рухом поданої ним скарги та за результатом розгляду її судом, а саме відкриттям провадження у справі чи вчинення інших процесуальних дій.

Разом з тим, частиною 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" передбачено, що усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Нормами статті 4 цього Закону передбачено, що судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Відповідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2019 про залишення апеляційної скарги без руху у справі № 910/12749/18 оприлюднена 11.12.2019.

Таким чином, колегія суддів Касаційного господарського суду вважає, що суд апеляційної інстанції, керуючись статтями 174, 242, 258, 259, 260 Господарського процесуального кодексу України, правомірно повернув без розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернопоставка-М" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.11.2018 у справі № 910/12749/18 з дотриманням зазначених процесуальних норм чинного законодавства.

Доводи викладені у касаційній скарзі, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та не викликають сумнівів щодо правомірності застосування норм права під час прийняття оскаржуваної ухвали.

Відповідно до частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Суд зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").

В контексті викладеного Суд вважає за необхідне зазначити, що Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів визнає касаційну скаргу необґрунтованою та відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 28.02.2020 у справі № 910/12749/18 на підставі частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, оскільки у даній справі правильне застосовування норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Разом з тим, Суд враховує численні недоліки поданої касаційної скарги та вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Керуючись статтями 234, 242, 258, 259, 260, частиною 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 910/12749/18 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 28.02.2020 у вказаній справі.

2. Скаржнику надіслати копію даної ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами, а іншим учасникам справи - копію ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Суховий В.Г.

Судді Берднік І.С.

Міщенко І.С.