ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2020 р. Справа № 917/256/20

Суддя Господарського суду Полтавської області Білоусов С.М, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу

за позовною заявою Акціонерного товариства "Укргазвидобування", вул. Кудрявська, 26/28, м. Київ, Київська область,04053, в особі філії Бурового управління "Укрбургаз" Акціонерного товариства "Укргазвидобування", вул. Полтавська, 86, м. Красноград, Харківська область, 63304,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотрансоіл", пров. Романа Шухевича, буд. 4, м. Полтава, 36014,

про стягнення грошових коштів

ВИРІШИВ:

17.02.2020 року до Господарського суду Полтавської області надійшов позов Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Бурового управління "Укрбургаз" Акціонерного товариства "Укргазвидобування" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотрансоіл" про стягнення заборгованості у сумі 219 699,00 грн., з них: 149 949,00 грн. - пеня та 69 720,00 грн. - штраф.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач неналежно виконав зобов`язання по договору поставки № УБГ428/015-18 від 16.07.2018 року.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 19.02.2020 р. у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження, позивачу надано строк не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, відповідачу надано строк протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив (у разі подання такого) подати заперечення на відповідь на відзив.

Відповідно до ч. 5 ст. 176 ГПК України, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Ухвала суду від 19.02.2020 року про відкриття провадження у даній справі, надсилалась рекомендованим листом сторонам за їх юридичними адресами, про що свідчать повідомлення, які міститься в матеріалах справи. що підтверджують факт їх вручення.

Відповідно до п. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В зв`язку з тим, що відзив на позовну заяву відповідач до суду не направив, суд вважає, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи, достатньо, та вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Рішення приймається з врахуванням вимог ст. 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

16.07.2018 року між Акціонерним товариством "Укргазвидобування" в особі філії Бурового управління "Укрбургаз" Акціонерного товариства "Укргазвидобування" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Екотрансоіл" був укладений договір поставки №УБГ428/015-18 на загальну суму 10 974 000,00 грн.

Відповідно до п. 1.1. Договору Постачальник зобов`язується поставити покупцеві товар, зазначений в специфікації (далі - Товар) , що додається до Договору і є його невід`ємною частиною, а Покупець - прийняти і оплатити Товар.

Пунктом 5.1. Договору визначено, що строк поставки, умови та місце поставки товару, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в Специфікації до цього Договору.

За умовами п. 5.2. Договору обсяг поставки товару (кожної партії товару) визначається в рознарядках покупця та узгоджується до поставки товару. Відвантаження товару проводиться тільки після отримання постачальником рознарядки. Відвантаження товару без рознарядки забороняється. Рознарядка постачальнику може направлятися покупцем в електронному вигляді на електронну адресу постачальника, вказану в розділі ХІV даного договору.

Пунктом 5.3. Договору передбачено, що датою поставки товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі товару або видаткової накладної. Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної.

Специфікацією №1 від 16.07.2018 (Додаток №1 до Договору) передбачено поставку Муфта МШ- 300х100, кр.4066.40.025 (УКТ ЗЕД 7307 -5 шт.), Муфта МШ-500х125-1, кр.4066.41.025 ЛБУ-1200 (УКТ ЗЕД 7307 - 5 шт.), Муфта МШ-500х125-2,кр.4066.41.040 ЛБУ-1200 (УКТ ЗЕД - 4 шт.), Муфта МШ-700х200-1, кр.4066.42.025 ЛБУ -1200 (УКТ ЗЕД -7307 - 10 шт.), Муфта МШ-1070х200-2 кр. 4066.43.040 ЛБУ - 1200 (УКТ ЗЕД 7307 - 18 шт), Муфта ПКМ 1000х250 сб.02.02-900 ЛБУ БР (УКТ ЗЕД - 7307 - 4 шт.), Колодка гальмівна Сб.02.02-7 ЛБУ-900 Бр (УКТ ЗЕД - 6813-80), Вал котушковий 4062.80.000 СБ ЛБУ-1200 (УКТ ЗЕД- 4 шт.), Рукоятка управління гальмом 4062.81.300 СБ ЛБУ-1200 (УКТ ЗЕД-8431-5 шт.). Загальна вартість Товару складає 10 974 000,00 грн. Граничний термін поставки на протязі 240 календарних днів з дати підписання Договору та правом дострокової доставки. Оплата відбувається протягом 30 календарних днів з моменту отримання товару.

Акціонерним товариством «Банк Альянс» було видано банківську гарантію №4244-18 від 09.07.2018 року на суму, що не перевищує 548 700,00 грн., на забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Екотрансоіл» зобов`язань за Договором з поставки товару (що буде укладений за результатами процедури закупівлі), а також сплату неустойки (пені, штрафів), передбачених Договором, нарахованих з моменту виникнення у бенефіціара (Акціонерного товариства «Укргазвидобування» з Акціонерним Товариством "Укргазвидобування" в особі Філії Бурове управління "Укрбургаз" ) права на їх нарахування, до дати вимоги.

Листом від 04.06.2019 року № 015-03-6160-1 Акціонерне товариство "Укргазвидобування" в особі філії Бурове управління "Укрбургаз" звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотрасоіл" про розірвання Договору поставки №428/015-18 від 16.07.2018 року, у зв`язку з тим, що станом на 03.06.2019 року по зазначеному вище Договору недопоставлені запасні частини до бурового обладнання, а саме: Муфта ПКМ 1000х250 сб.02.02.-9 ЛБУ-900 Бр-4 к-та, Колодка гальмівна Сб.02.02-07 ЛБУ-900 БР -80к-тів.

Листом від 04.06.2019 року № 04/06-1 Товариство з обмежено відповідальністю "Екотрансоіл" надала відповідь Акціонерне товариство «Укргазвидобування» в особі філії Бурове управління "Укрбургаз" про погодження розірвання Договору №УБГ 428/015-18 від 16.07.2018 року.

Згідно пункту 7.11. Договору у разі невиконання постачальником взятих на себе зобов`язань з поставки товару у строки, зазначені у Специфікації до даного Договору, останній сплачує Покупцю пеню у розмірі 0,1 % віл вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7 % від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару.

У зв`язку не неналежним виконанням умов договору відповідачем позивач вважає за необхідне стягнути з нього 149 949,00 грн. пені та 69 720,00 грн. штрафу за несвоєчасну поставку товару за Договором поставки №УБГ 428/015-18 від 16.07.2018 року.

Листом вих. № 032-01-6564-1 від 18.06.2019 року Акціонерне товариство "Укргазвидобування» звернулось до Товариство з обмежено відповідальністю "Екотрансоіл" із претензію, в якій вимагало сплатити пеню за несвоєчасну поставку товару у розмірі 231 621,00 грн. , штрафу у розмірі 326 760, 00 грн. шляхом перерахування на вказаний у претензії рахунок.

Листом від 15.11.2019 року № 15.11/2 Товариство з обмежено відповідальністю "Екотрансоіл" надало відповідь, в якій визнає затримку поставки товару, однак штрафні санкції не сплатив.

Тому вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з вимогою про стягнення з відповідача 149 949,00 грн. пені та 69 720,00 грн. штрафу за несвоєчасну поставку товару за Договором поставки №УБГ 428/015-18 від 16.07.2018 року.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд прийшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 165, 173, 174, 175, 265 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 662, 692, 712 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

У відповідності до норм частини 1 та частини 2 статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Належне виконання зобов`язання передбачає собою виконання належними сторонами, належним чином, у належному місці (якщо така особливість визначена договором), в належний час.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами п. 5.1. договору та специфікацій № 1 строком поставки товарів за договором є 13.03.2019 року включно - протягом 240 календарних днів з дати підписання сторонами договору.

Таким чином, відповідач зобов`язаний був поставити товар, обумовлений договором, до 13.03.2019 включно.

Однак, як вбачається з наявних в матеріалах справи документах, відповідач допустив прострочення дати поставки товару та що у визнає у своєму листі від 15.11.2019 року № 15.11/2.

Частиною 1 статті 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Таким чином, неналежно проведене виконання не припиняє зобов`язання, а лише тягне за собою покладення на боржника нових обов`язків, які становлять міри цивільно-правової відповідальності (відшкодування збитків, стягнення неустойки тощо).

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (частина 6 статті 232 Господарського кодексу України).

Частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Позивач зазначив, що за порушення відповідачем строків поставки товару згідно умов договору йому нараховано штрафні санкції на суму - 219 699,00 грн. (штраф 96 720,00 грн. та пеня 149 949,00 грн.).

З огляду на викладене, факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань зі своєчасної поставки обумовленого договором товару належним чином підтверджений матеріалами справи та відповідачем визнаний.

Згідно з положеннями ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч. 1-2 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 1 ст. 547 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до п. 7.11 Договору, у разі невиконання постачальником взятих на себе зобов`язань з поставки товару у строки, зазначені в графіку поставки товару до даного договору, останній сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1 % від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7 % від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару .

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені та штрафу, відповідно до якого сума пені складає 149 949,00 грн., а сума штрафу становить 69 720,00 грн., судом встановлено, що вказані нарахування проведенні позивачем у відповідності до умов укладеного між сторонами договору та вимог чинного законодавства.

Згідно із п. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заявленої суми з відповідача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

За приписами п. 5 ч. 1 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, питання розподілення між сторонами судових витрат.

Частиною 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при укладенні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати відповідно до ч. 2 ст. 126, п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача в сумі 3 295,49 грн. витрат по сплаті судового збору.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Керуючись ст. ст. 126, 129 (ч. 1), 232-233, 237-238 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотрансоіл" (пров. Романа Шухевича, буд. 4, м. Полтава, 36014, ) на користь Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (вул. Кудрявська, 26/28, м. Київ, Київська область,04053, ) в особі філії Бурового управління "Укрбургаз" Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (вул. Полтавська, 86, м. Красноград, Харківська область, 63304, ) - 149 949,00 грн. пені, 69 720,00 грн. штрафу та 3 295,49 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Копію рішення направити сторонам по справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 27.04.2020 року.

Суддя Білоусов С. М.