УХВАЛА

про повернення позовної заяви

м. Київ

27.04.2020Справа № 910/4240/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Левада» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техпроектс» про стягнення 367255,82 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Левада» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техпроектс» (далі - відповідач) про стягнення 367255,82 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного між сторонами договору поставки №31/07/2019-100 від 31.07.2019, позивач здійснив передплату визначеного товару, проте відповідач свого обов`язку щодо його поставки не здійснив, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача основну заборгованість у сумі 277200,00 грн, а також пеню у сумі 19882,45 грн та інфляційні втрати у сумі 70173,37 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.03.2020 судом залишено позовну заяву без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення ухвали суду.

Вказана ухвала отримана позивачем 04.04.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Таким чином, враховуючи дату отримання позивачем ухвали Господарського суду міста Києва від 27.03.2020 у справі №910/4240/20 - 04.04.2020, в якій було встановлено позивачу строк на усунення недоліків - протягом десяти днів з дня отримання ухвали, позивач повинен був усунути недоліки позовної заяви у строк до 14.04.2020 включно.

22.04.2020 до відділу діловодства суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви шляхом викладення в ній уточненої позовної заяви про стягнення безпідставно одержаних коштів в розмірі 303933,78 грн. Вказана заява направлена позивачем до суду засобами поштового зв`язку 14.04.2020.

Однак, подана позивачем заява про усунення недоліків позовної заяви не може вважатись виконанням вимог ухвали суду від 27.03.2020 з огляду на таке.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.03.2020 позивача було зобов`язано, зокрема, на виконання вимог статей 91, 164 Господарського процесуального кодексу України подати документи (докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги) в оригіналах або в належним чином засвідчених копіях, згідно з п. 5.27 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003).

Позаяк позивачем замість подання оригіналу чи засвідченої у відповідності до п. 5.27 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003) копії договору поставки №31/07/2019-100 від 31.07.2019, на підставі якого подано первісну позовну заяву, а також додатку №1 до договору (специфікація) та рахунку на оплату, подано уточнену позовну заяву, згідно якої просить стягнути вже безпідставно одержані кошти.

Так, з первісно поданої позовної заяви вбачається що позивач, посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки №31/07/2019-100 від 31.07.2019 в частині поставки обумовленого сторонами товару, просить стягнути з відповідача 277200,00 грн заборгованості за договором (попередня оплата), а також встановлені договором 120% річних та пеню в загальній сумі 90055,82 грн.

В свою чергу в уточненій позовній заяві, позивачем вже заявлено вимогу про стягнення з відповідача безпідставно отриманих грошових коштів в сумі 277200,00 грн та на підставі статті 536 ЦК України процентів у розмірі ставки НБУ та 3 відсотків річних в загальній сумі 26733,78 грн, оскільки між сторонами не було досягнуту всіх істотних умов договору, а відтак підлягає застосуванню глава 83 ЦК України, яка регулює порядок набуття, збереження майна без достатньої правової підстави.

Отже, на виконання вимог ухвали від 27.03.2020 щодо усунення недоліків, позивач фактично подав нову позовну заяву.

Частиною 1 статті 46 ГПК України унормовано, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 ГПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу:

1) позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу;

2) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження;

3) відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно з частиною 3 ст. 46 ГПК України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

З приписів ч. 1 ст. 46 ГПК України вбачається, що позивач може подати або заяву про зміну предмету позову, або про зміну підстав позову, одночасна зміну предмета і підстав позову процесуальним кодексом не передбачено.

В свою чергу, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

При цьому, право позивача на збільшення/зменшення розміру позовних вимог, зміну предмету, відмову від позовних вимог в частині може бути реалізовано лише після відкриття провадження у справі, а не на стадії залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем не усунуто недоліки, зазначені судом в ухвалі від 27.03.2020, а здійснено подання нової позовної заяви у межах вже поданої позовної заяви, що суперечить приписам процесуального закону.

Статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України», від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України», зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (п. 31 рішення Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України»).

Таким чином, обмеженням права на доступ до суду, зокрема, є, визначений в Господарському процесуальному кодексу України, обов`язок заявника у позовній заяві зазначати обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначати докази, що підтверджують такі обставини, правові підстави позову та додавати до позовної заяви оригінали чи належним чином засвідчені копії вказаних доказів. Невиконання заявником вищенаведених вимог процесуального законодавства наділяє суд правом не приймати до розгляду та/або повертати позовну заяву заявнику.

Враховуючи, що позивач не виконав в повному обсязі вимоги ухвали Господарського суду міста Києва від 27.03.2020, а здійснив подання нової позовної заяви у межах вже поданої позовної заяви, що суперечить приписам процесуального закону, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви Товариству з обмеженою відповідальністю «Левада», в порядку ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Згідно із ч. 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись статтями 46, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Левада» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техпроектс» про стягнення 367255,82 грн. повернути.

Ухвала набирає законної сили 27.04.2020 та може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя Т.В. Васильченко