ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

29.04.2020м. ХарківСправа № 922/1305/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

розглянувши заяву про видачу судового наказу

заявник Приватне акціонерне товариство "ВФ Україна" (місто Київ, )
боржник Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківська торгівельна компанія" (місто Харків, )

ВСТАНОВИВ:

27 квітня 2020 року Приватне акціонерне товариство "ВФ Україна" звернулось до Господарського суду Харківської області з заявою про видачу судового наказу на стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківська торгівельна компанія" заборгованості за Договором № НОМЕР_1 / НОМЕР_2 про надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку від 07.03.2017 та Договором № 06/ НОМЕР_3 про надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку від 07.03.2017 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) в розмірі 2 919,82 грн.

Дослідивши матеріали заяви Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна" суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів статті 147 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу визначено статтею 150 Господарського процесуального кодексу України. Зокрема, частиною третьою вказаної статті встановлено, що до заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Також згідно частини першої статті 151 Господарського процесуального кодексу України за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом.

Сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України, що має беззаперечно виконуватись сторонами в разі необхідності реалізації цього права.

Частиною 1 статті 6 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, у тому числі з використанням електронного платіжного засобу або за допомогою платіжних пристроїв.

Водночас суд звертає увагу на те, що судовий збір має сплачуватися на наступні реквізити Господарського суду Харківської області:

"Одержувач коштів - УДКС у Шевченківському районі м. Харкова, Код одержувача - 37999654, Банк одержувача - Казначейство України (EAП), Номер рахунку (стандарт IBAN) - НОМЕР_4 , Призначення платежу: *; 101; код ЄДРПОУ платника; 22030101; судовий збір ГС Х/о, пункт (з таблиці ставок судового збору); назва відповідача".

Разом з тим, в якості доказів оплати судового збору за звернення до Господарського суду Харківської області із заявою про видачу судового наказу Приватним акціонерним товариством "ВФ Україна" подано Платіжне доручення № від 14 квітня 2020 року на суму 210,20 грн., одержувач - Казначейство України, номер рахунку НОМЕР_5 . Зазначені реквізити рахунку віднесено для зарахування до Державного бюджету коштів судового збору при подачі заяв, скарг до Дзержинського районного суду міста Харкова, а відтак, Платіжне доручення № від 14.04.2020 не може бути прийнято судом.

Враховуючи наведене, заява Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна" про видачу судового наказу не відповідає вимогам пункту 1 частини третьої статті 150 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не містить доказів сплати судового збору на реквізити Господарського суду Харківської області.

Пунктом 1 частини першої статті 152 ГПК України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу. Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (частина друга статті 152 ГПК України).

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна" про видачу судового наказу на стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківська торгівельна компанія" заборгованості за Договором № НОМЕР_1 / НОМЕР_2 про надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку від 07.03.2017 та Договором № 06/ НОМЕР_3 про надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку від 07.03.2017 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) в розмірі 2 919,82 грн.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст. 147, 148, 150, 152, 153, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "ВФ Україна" про видачу судового наказу на стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківська торгівельна компанія" заборгованості (за вх. № 1305/20) - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку статей 255 - 257 ГПК України до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, а також пункту 4 розділу X Господарського процесуального кодексу України, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки, зокрема, щодо апеляційного оскарження, продовжуються на строк дії такого карантину.

Ухвалу підписано 29.04.2020.

Суддя В. В. Рильова