УХВАЛА

27 квітня 2020 року

м. Київ

Справа № 870/8/20

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:

Волковицької Н. О.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного підприємства "Вісмут"

на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 17.03.2020

про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Правова ліга" від 09.12.2019 у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агролендлізинг"

до Приватного підприємства "Вісмут"

про стягнення 1 896 414,71 грн,

ВСТАНОВИВ:

21.04.2019 до Касаційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Приватного підприємства "Вісмут" на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 17.03.2020 у справі № 870/8/20 про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Правова ліга" від 09.12.2019.

Відповідно до частин першої та другої статті 24 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) усі справи, що підлягають вирішенню в порядку господарського судочинства, розглядаються місцевими господарськими судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті. Справи щодо оскарження рішень третейських судів, про видачу наказів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними господарськими судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом.

За змістом частини другої статті 253 ГПК України Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних господарських судів, ухвалені ними як судами першої інстанції. Аналогічна норма міститься в частині другій статті 25 ГПК України.

Провадження у справах про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказів на примусове виконання рішень третейських судів регулюється розділом VII ГПК України.

За змістом частини третьої статті 356 ГПК України ухвала господарського суду про видачу або відмову у видачі наказу може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку, встановленому для оскарження рішення суду першої інстанції.

Здійснивши перевірку матеріалів апеляційної скарги на відповідність вимогам статті 258 ГПК України, Суд встановив, що подана скарга їм не відповідає з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Згідно зі статтею 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з підпунктом 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання апеляційної скарги на ухвалу суду сплачується 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2020 установлено в розмірі 2 102 грн.

Відтак, скаржник за звернення з апеляційною скаргою на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 17.03.2020 повинен сплатити судовий збір у сумі 2 102,00 грн.

Проте, в порушення зазначених вимог, до апеляційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до положень статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскаржувану ухвалу Західного апеляційного господарського суду прийнято 17.03.2020, а тому останнім днем звернення з апеляційною скаргою було 27.03.2020.

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Вісмут" надіслано поштою через відповідний апеляційний суд 03.04.2020, що підтверджується поштовим конвертом, тобто з порушенням встановлено строку на апеляційне оскарження.

Частиною другою статті 256 ГПК України передбачено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, зокрема ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Скаржником на виконання вимог частини другої статті 258 ГПК України в апеляційній скарзі зазначено, що повний текст оскаржуваної ухвали ним отримано 01.04.2020, докази чого знаходяться в матеріалах справи.

Положеннями частини третьої статті 258 ГПК України передбачено, що до апеляційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, за наявності.

Однак, відповідні докази отримання скаржником оскаржуваного судового рішення ні матеріали справи, ані матеріали касаційної скарги не містять.

Частиною третьою статті 256 ГПК України передбачено, що строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження в розумінні приписів статей 119 та 256 ГПК України можливе саме за наявності відповідного клопотання.

Проте, апеляційна скарга Приватного підприємства "Вісмут" подана з пропуском встановленого процесуального строку та у поданій апеляційній скарзі скаржником не порушується питання про поновлення строку на апеляційне оскарження та скаржником не додано відповідної заяви з наведенням підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Слід зауважити, що саме лише посилання скаржника у тексті апеляційної скарги на дату отримання оскаржуваної ухвали не може бути розцінено судом як заява про поновлення строку, встановленого для оскарження судового рішення в апеляційному порядку.

За змістом частини другої статті 260 ГПК до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 260 ГПК України передбачено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до положень частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до положень частини четвертої статті 260 ГПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

З огляду на викладене, апеляційна скарга Приватного підприємства "Вісмут" на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 17.03.2020 у справі № 870/8/20 про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Правова ліга" від 09.12.2019 підлягає залишенню без руху на підставі частин другої та третьої статті 260 ГПК України, із наданням скаржникові строку для усунення зазначених недоліків, шляхом надання суду: заяви про поновлення строку апеляційного оскарження з наведенням підстав для його поновлення; доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 2 102,00 грн та доказів, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення, за наявності.

Керуючись статтями 119, 174, 256, 258, 260 ГПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Вісмут" на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 17.03.2020 у справі № 870/8/20 залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення її недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення даної ухвали скаржникові.

2. Роз`яснити Приватному підприємству "Вісмут", що у разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений строк у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено на підставі положень статті 261 ГПК України.

3. Копію цієї ухвали надіслати скаржникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н. О. Волковицька