ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28 квітня 2020 року Справа № 903/170/20

За позовом: Державного підприємства «Любомльське лісове господарство», смт. Любомль, Волинська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМВУД», м. Луцьк

про стягнення 27 293 грн. 17 коп.

Суддя Шум М.С.

Секретар судового засідання Кобись Є.О.

Представники сторін: н/в

встановив:

Державне підприємство «Любомльське лісове господарство» в позовній заяві від 04.03.2020 просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМВУД» 27 293 грн. 17 коп. в т. ч. 22 000 грн. 00 коп. основного боргу, 3 992 грн. 15 коп. пені, 410 грн. 00 коп. 3% річних, 891 грн. 02 коп. штрафу та 2 102 грн. 00 коп. в повернення витрат по сплаті судового збору.

Позовна заява обґрунтована не виконанням відповідачем зобов`язань в частині повної оплати поставленого згідно з договором купівлі-продажу необробленої деревини №1402/1402/л/2019 від 24.09.2019 товару.

Ухвалою суду від 11.03.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначено на 07.04.2020р.

Ухвалою суду від 07.04.2020р. розгляд справи за позовом Державного підприємства «Любомльське лісове господарство» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМВУД» про стягнення 27 293 грн. 17 коп відкладено на 28.04.2020р.

Представник позивача листом від 27.04.2020р. за вх.№01-57/2810/20 звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи в судовому засіданні без участі уповноваженого представника позивача. Щодо заявлених позовних вимог просить суд останні задоволити у повному обсязі .

Відповідач вимог ухвали суду від 11.03.2020р. не виконав, відзиву на позов не подав. Ухвали суду від 11.03.2020р. та 07.04.2020р. що надіслані на юридичну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМВУД», зазначену в ЄДР юридичний осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: вул. Електроапаратна, 3 офіс 15, повернуті органами поштового зв`язку з відміткою «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення».

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати

копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення частини 6 статті 242 ГПК України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі, повідомлення про розгляд справи по суті.

Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали і оригінали документів, подані позивачем, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

24.09.2019 року між Державним підприємством " Любомльське лісове господарство " та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОМВУД " було укладено договір №1402/1402/л/2019 купівлі - продажу необробленої деревини (Договір).

За умовами Договору продавець продає, а покупець купує на умовах франко-склад продавця лісопродукцію вид, за умовами якого, Продавець продає, а Покупець купує на умовах франко - склад Продавця необроблену деревину (п.1.1. Договору).

Пунктом 3.1. Договору сторони передбачили, що ціна на товар встановлена в гривнях за м.куб. на умовах франко - склад Продавця згідно Аукціонного свідоцтва про результати проведеного аукціону від 24.09.2019р. Загальна сума договору - 222 200,00грн.

Згідно з п. 5.4. Договору, датою передачі товару Продавцем та прийому його Покупцем, тобто датою поставки, вважається дата товарно- транспортної накладної.

Пунктом 6.1 Договору передбачено, що платіж (передоплата 100% вартості) здійснюється шляхом банківського переказу коштів Покупцем Продавцю..

Даний договір діє з 24.09.2019р. .по 30.09.2020 року. (п.12.2. даного договору).

На виконання умов Договору Позивачем поставлено, а Відповідачем отримано товар, що підтверджується товарно - транспортними накладними: серії ВЛГ №361544 від 30.09.2019 року на суму 27 201,54 грн. (з ПДВ), серії ВЛБ №485849 від 02.10.2019р. на суму 23 681,20грн., серії ВЛБ №485883 від 10.10.2019р. на суму 25 722,19 грн., серії ВЛБ №485907 від 15.10.2019р. на суму 25 077,36 грн. та серії ВЛБ №831223 від 17.10.2019р. на суму 27 420,53 грн.

З матеріалів справи встановлено, що Позивачем поставлено Відповідачу товару на загальну суму 129 102,82 грн.

Відповідач частково оплатив вартість отриманого товару в сумі 107 102,82 грн., що підтверджується Актом звіряння взаємних розрахунків за період жовтень 2019р. та платіжними дорученнями №1196 від 02.10.2019р. на суму 25 000,00 грн, №1221 від 09.10.2019р. на суму 15 000.00 грн., №1465 від 28.11.2019р. на суму 30 000.00 грн., №1511 від 06.12.2019р. , №1495 від 04.12.2019р.та №1569 від 20.12.2019р. на суму 8 000,00грн..

Позивачем направлялася претензія Відповідачу, а саме: претензія №07-02/133 від 20.02.2019 року відповідно до якої ДП "Любомльське лісове господарство" звернулося до ТзОВ "ПРОМВУД" з вимогою погасити суму боргу у розмірі 22 000,00 грн.

Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Отже, укладений сторонами договір за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Предметом даного судового розгляду є стягнення заборгованості за поставлений товар на умовах договору №1402/1402/л/2019 від 24.09.2019р. на підставі товарно-транспортних накладних.

З матеріалів справи встановлено, що відповідач частково оплатив вартість отриманого товару в сумі 107 102,82 грн., що підтверджується Актом звіряння, який підписаний між Державним підприємством "Любомльське лісове господарство" та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОМВУД та скріплений печатками юридичних осіб.

Оскільки, факт порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору в частині повної та своєчасної оплати за поставлений позивачем товар належним чином доведений, документально підтверджений, суд дійшов висновку, що позовна вимога в частині стягнення основної заборгованості в розмірі 22 000,00 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі.

Стосовно позовних вимог про стягнення з Відповідача 410,00 грн. 3 % річних судом зазначається наступне.

Згідно ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України (далі - ГК України) учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, здійснивши перерахунок нарахованих Позивачем сум 3 % річних прийшов до висновку, що наданий Позивачем розрахунок є вірним, відтак позовні вимоги про стягнення з Відповідача 410,00 грн. 3 % річних, нарахованих за період прострочення з 31.10.2019 р. по 04.03.2020 р., є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, а відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 3 992,15 грн. пені та 891,02 грн. 1% штрафу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, 3 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 22.11.1996р. (зі змінами), платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 8.3 Договору передбачено, що за прострочення оплати за товар Покупець сплачує Продавцю штраф у розмірі 1% від партії поставленої продукції та пеню у розмірі 0,1 % за кожен прострочення оплату

Отже, сплата пені та 1% штрафу є договірним зобов`язанням відповідача.

Додатково суд зазначає, що відповідно до ст. 3 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" - розмір пені. передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня..

Нараховані Позивачем пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення в сумі 3 992,15 грн. за період 31.10.2019 по04.03.2020р.. та 1% штрафу в сумі 891,02 грн. від простроченої суми підлягають до стягнення з Відповідача згідно п. 8.3 Договору.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного, враховуючи, що Позивач довів наявність заборгованості за поставлену необроблену деревину зі сторони Відповідача згідно Договору №1402/1402/л/2019 від 24.09.2019, а Відповідач вказаних обставин належними та достатніми доказами не спростував, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на Відповідача.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМВУД» (43020, Волинська обл., м.Луцьк, вул.Електроапаратна, 3 офіс 15 код ЄДРПОУ3931971) на користь Державного підприємства «Любомльське лісове господарство» (44300, Волинська обл., м. Любомль, вул. Незалежності, 64 ) 27 293 грн. 17 коп. в т. ч. 22 000 грн. 00 коп. основного боргу, 3 992 грн. 15 коп. пені, 410 грн. 00 коп. 3% річних, 891 грн. 02 коп. штрафу та 2 102 грн. 00 коп. в повернення витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено

04.05.2020

Суддя М. С. Шум