номер провадження справи 4/55/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2020 Справа № 908/751/20

м. Запоріжжя Запорізької області

Суддя Зінченко Н.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Касілова Едуарда Миколайовича, ( АДРЕСА_1 ), представник позивача адвокат Никоненко Олег Олександрович, (АДРЕСА_2)

до відповідача Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14)

про стягнення 10586,43 грн.

19.03.2020 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява б/н від 18.03.2020 (вх. № 827/08-07/20 від 19.03.2020) Фізичної особи-підприємця Касілова Едуарда Миколайовича, м. Запоріжжя до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», м. Запоріжжя про стягнення попередньої оплати за електроенергію за договором про постачання електричної енергії № 541 від 17.10.2011 в сумі 10586,43 грн.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.03.2020 справу № 908/751/20 за вище вказаною позовною заявою розподілено судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 24.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/751/20, справі присвоєно номер провадження справи 4/55/20, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заявлені позивачем вимоги викладені в позовній заяві та ґрунтуються на ст., ст. 526, 693, 712 ЦК України, ст., ст. 193, 264 ГК України, положеннях Закону України «Про ринок електричної енергії». Мотивуючи заявлені вимоги позивач зазначає, що між позивачем та відповідачем був укладений договір про постачання електричної енергії № 541 від 17.10.2011 з відповідними додатками до нього, за умовами якого відповідач продавав позивачу електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок позивача з приєднаною потужністю, зазначеною в додатку № 1 «Обсяги постачання електричної енергії споживачу», а позивач оплачував відповідачу вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснював інші платежі згідно умов договору та додатків до нього, які є його невід мною частиною. За умовами договору про постачання електричної енергії № 541 від 17.10.2011 споживачем здійснюється повна попередня оплата за активну електричну енергію, що буде спожита в наступному розрахунковому періоді. Станом на 01.01.2018 початкове розрахункове сальдо між позивачем та відповідачем складало 3994,45 грн. на користь позивача, про що свідчить виставлений відповідачем рахунок № 541/1а від 31.01.2018. За період з січня по грудень 2018 року відповідачем позивачу нараховано плату за активну електричну енергію в сумі 26053,02 грн., на яку виставлено відповідні рахунки на оплату. На виконання умов договору про постачання електричної енергії № 541 від 17.10.2011 позивачем у період з з січня по грудень 2018 року перераховано відповідачу 32645,00 грн. плати за активну електричну енергію. У зв`язку із цим, станом на 01.01.2019 розрахункове сальдо між позивачем та відповідачем склало 10586,43 грн. на користь позивача, що підтверджується виставленим відповідачем рахунком № 541/12а від 31.12.2018. З 01.01.2019 ПАТ «Запоріжжяобленерго» на підставі Закону України «Про ринок електричної енергії» припинило постачання (продаж) електричної енергії споживачам. Враховуючи, що відповідна правова підстава для утримання відповідачем коштів в сумі 10586,43 грн., які були перераховані позивачем у якості оплати за електричну енергію, відпала зазначені кошти підлягають поверненню позивачу. Позивач звертався до відповідача з листом «Щодо повернення коштів» (отриманий відповідачем 05.02.2019), в якому ставив питання про повернення переплати по договору про постачання електричної енергії № 541 від 17.10.2011 в сумі 10586,43 грн. На вказане звернення відповідачем відповідь не надана. На момент звернення позивача до суду з відповідним позовом кошти відповідачем не повернуті. На підставі викладеного, позивач просить суд позов задовольнити повністю та стягнути з відповідача 10586,43 грн. попередньої оплати за невикористану електричну енергію. Також позивач просить суд покласти на відповідача витрати на професійну правову допомогу в розмірі 3500,00 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 24.03.2020 у справі № 908/751/20 відповідачу запропоновано у строк до 13.04.2020 подати відзив на позовну заяву і всі можливі докази у підтвердження його заперечень проти позову або його визнання.

09.04.2020 через службу діловодства господарського суду Запорізької області ПАТ «Запоріжжяобленерго» поданий Відзив на позовну заяву № 315-юр від 07.04.2020 (вх. № 7262/08-08/20 від 09.04.2020), в якому відповідач проти позову заперечує, свою правову позицію по суті спору мотивує наступним. До 01.01.2019 одним з основних видів діяльності ПАТ «Запоріжжяобленерго» було постачання електричної енергії за регульованим тарифом на території Запорізької області. З 01.01.2019 відповідач розпочав провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії на території Запорізької області на підставі ліцензії з розподілу електричної енергії, яка видана згідно постанови НКРЕКП від 13.11.2018 № 1415, а ліцензія відповідача на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом з цього ж часу анульована. Отже, з 01.01.2019 ПАТ «Запоріжжяобленерго» не є електропостачальником та не може згідно вимог закону здійснювати діяльність з постачання електричної енергії. У зв`язку із цим, станом на 01.01.2019 у зв`язку із надлишковим перерахуванням у 2018 році споживачами коштів в оплату електричної енергії виникла кредиторська заборгованість ПАТ «Запоріжжяобленерго» перед споживачами електричної енергії (юридичними та фізичними особами). Відповідно до Закону України «Про електроенергетику» вказані вище грошові кошти споживачів зараховувались на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, які були відкриті відповідачем в ПАТ «Державний ощадний банк України». Враховуючи обставини що склалися, ПАТ «Запоріжжяобленерго» зверталося до банка з вимогами повернення коштів, які надходили від споживачів на поточні рахунки із спеціальним режимом використання відповідача і являлись попередньою оплатою за електричну енергію. Однак, ПАТ «Державний ощадний банк України» безпідставно повертає без виконання платіжні доручення відповідача, які спрямовані на повернення коштів споживачам, що стало підставою для захисту прав ПАТ «Запоріжжяобленерго» та споживачів в судовому порядку. Судовий процес триває. Постановою НКРЕКП від 11.12.2018 № 1833 «Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії ПАТ «Запоріжжяобленерго», яка набрала чинності з 01.01.2019, встановлено структуру тарифів на послуги з розподілу електричної енергії ПАТ «Запоріжжяобленерго», якою не передбачено такий напрямок використання коштів, як повернення переплати (кредиторської заборгованості) юридичним та фізичним особам, а тому відповідач вимушений відшуковувати додаткові джерела для покриття зазначених витрат. З урахуванням викладеного, відповідач просить суд в задоволенні позову відмовити.

Також відповідач заперечує проти покладення на нього витрат на професійну правову допомогу в розмірі 3500,00 грн., про які заявлено в позовній заяві, з тих підстав, що до позовної заяви позивачем не надано документу, в якому визначена вартість витрат на правову допомогу згідно відповідного договору, не надано акту приймання-передачі правових послуг, а також доказів оплати таких послуг в сумі 3500,00 грн., тобто позивачем не доведено факту понесення таких витрат. Разом із тим, у разі прийняття судом рішення про покладення витрат на правову допомогу на ПАТ «Запоріжжяобленерго» відповідач, з урахуванням наведених вище обставин, предмету та суми позову, просить суд зменшити розмір таких витрат до 500,00 грн., оскільки вважає саме таку суму співмірною складності даної справи.

Відповідно до частин 2 і 3 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч., ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення - 12.05.2020.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ

17.10.2011 між Відкритим акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго», (Постачальник електричної енергії, відповідач у справі) та Фізичною особою - підприємцем Касіловим Едуардом Миколайовичем, (Споживач, позивач у справі) укладено Договір про постачання електричної енергії № 541 (далі за текстом - Договір), відповідно до умов якого Постачальник електричної енергії продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача з приєднаною потужністю, зазначеною у додатку № 1 «Обсяги постачання електричної енергії споживачу», а Споживач оплачує Постачальнику електричної енергії вартість використаної (викупленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. (розділ 1 Договору)

Пунктом 7.4 Договору визначено, що розрахунки за активну електричну енергію здійснюються згідно Додатку № 4 «Порядок розрахунків за активну електричну енергію» з урахуванням умов Додатку № 7 «Порядок визначення вартості мінімального обсягу електричної енергії в точці обліку». Розрахунки за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії обумовлюються Додатком № 6 «Порядок розрахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії».

Відповідно до п. 7.5 Договору порядок зняття показів розрахункових приладів обліку та відомості про точки розрахункового обліку Споживача та субспоживачів наведені в Додатку № 5 «Графік зняття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії» і в Додатку № 6.1 «Перелік точок розрахункового обліку реактивної електричної енергії».

Згідно з п., п. 1, 2 Додатку № 4 до Договору «Порядок розрахунків за активну електричну енергію» розрахунковим вважається період з 00 годи першого числа до 24 години останнього числа поточного місяця. Розрахунки за електричну енергію проводяться Споживачем виключно грошовими коштами на рахунок Постачальника електричної енергії. За дату оплати приймається дата, на яку були зараховані кошти на рахунок Постачальника електричної енергії.

Оплата електричної енергії здійснюється Споживачем у формі попередньої оплати за рахунками, що направляються Споживачу Постачальником електричної енергії у розрахунковому періоді, що передує звітному. Кінцевим терміном оплати є 25 число місяця, що передує звітному розрахунковому періоду. Сума платежу для попередньої оплати електричної енергії, що буде спожита в наступному розрахунковому періоді, визначається виходячи із заявленого обсягу споживання електричної енергії, тарифів на активну електричну енергію наступного розрахункового періоду та з урахуванням коштів, одержаних від Споживача за споживання електричної енергії наступного розрахункового періоду, в тому числі за резервування обсягу електричної енергії на покриття аварійної (екологічної) броні. У разі відсутності інформації про рівень тарифів на наступний розрахунковий період на день виставлення платежу, сума розраховується за тарифами, що діють у поточному розрахунковому періоді. (п. 3 Додатку № 4 до Договору в редакції Додаткової угоди від 19.02.2016).

За умовами п. 7 Додатку № 4 до Договору за підсумками розрахункового періоду Постачальник електричної енергії виписує Споживачу рахунок для остаточного розрахунку. Сума платежу при остаточному розрахунку визначається, виходячи з тарифів на активну електроенергію та фактичного обсягу спожитої електричної енергії, згідно даних наданого Споживачем «Акта про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію» з урахуванням сум платежів, що надійшли від Споживача.

Відповідно до п. 8 Додатку № 4 до Договору у разі перевищення Споживачем договірної величини споживання електричної енергії, що визначається Постачальником електричної енергії при підбитті підсумків розрахункового періоду на основі «Акта про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію», сума платежу для остаточного розрахунку збільшується на величину вартості, визначеної виходячи із середньозваженого тарифу, різниці фактично спожитої та договірної величин споживання електричної енергії.

Рахунки направляються Постачальником електричної енергії Споживачу поштою рекомендованим листом, нарочним або віддаються уповноваженому представнику Споживача під розпис у пронумерованому прошнурованому та скріпленому печаткою Постачальника електричної енергії журналі. Споживач зобов`язаний у термін, що не перевищує 5 операційних днів з дня отримання рахунка, здійснити оплату рахунка, що направляється йому Постачальником електричної енергії. Датою отримання рахунка вважається: при направленні рекомендованим листом - дата, зазначена на фінансовому чеку поштового відділення, що підтверджує відправлення, з урахуванням поштового пробігу документа (по місту - 3 дні, по області - 5 днів, по Україні - 7 днів); у випадку вручення рахунка уповноваженому представнику Споживача під розпис в журналі - дата, зазначена у журналі; при направленні нарочним - дата вручення Споживачу. (пункти 10, 11 Додатку № 4 до Договору)

Згідно з п., п. 2.3.1, 2.3.4 Договору Споживач зобов`язався виконувати умови цього Договору; оплачувати Постачальнику електричної енергії вартість електричної енергії згідно з умовами Додатка № 4 «Порядок розрахунків за активну електричну енергію» та Додатка № 5 «Графік зняття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії».

Як зазначено в п. 9.4 Договір набирає чинності з дня його підписання Сторонами і укладається на термін дії Договору особистого строкового сервітуту для обслуговування малої архітектурної форми від 20.07.2011 до 20.07.2014.

Додатковою угодою № 2 від 01.06.2014 у зв`язку із продовженням Договору про постачання електричної енергії № 541 від 17.10.2011 п. 9.4 Договору був викладений в новій редакції.: «Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін дії Додаткового договору до договору особистого строкового сервітуту для обслуговування малої архітектурної форми № б/н від 20.07.2011 до 29.04.2017».

Додатковою угодою № 4 від 31.01.2017 у зв`язку із продовженням Договору про постачання електричної енергії № 541 від 17.10.2011 п. 9.4 Договору був викладений в новій редакції.: «Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін дії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер витягу: 78387892 від 18.01.2017, строком дії до 30.04.2032».

Згідно з ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частинами 6 та 7 статті 276 ГК України закріплено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

З матеріалів справи судом встановлено, що станом на 01.01.2018 початкове розрахункове сальдо між позивачем та відповідачем за спожиту електричну енергію за Договором про постачання електричної енергії № 541 від 17.10.2011 складало 3994,45 грн. на користь позивача, про що свідчить виставлений відповідачем на виконання умов цього Договору рахунок № 541/1а від 31.01.2018.

За період з січня по грудень 2018 року відповідачем позивачу нараховано плату за активну електричну енергію в сумі 26053,02 грн. У зв`язку із цим згідно умов Договору та Додатку № 4 до Договору відповідачем позивачу виставлялися відповідні рахунки на оплату на загальну суму 26053,02 грн.

На виконання умов Договору позивачем у період з січня по грудень 2018 року перераховано відповідачу 32645,00 грн. плати за активну електричну енергію, у підтвердження чого позивачем до матеріалів справи надано копії відповідних платіжних документів. Відповідачем даний факт також не заперечується.

За таких обставин, станом на 01.01.2019 розрахункове сальдо між позивачем та відповідачем склало 10586,43 грн. на користь позивача, що підтверджується виставленим відповідачем рахунком № 541/12а від 31.12.2018,:

(3994,45 грн. + 32645,00 грн. - 26053,02 грн. = 10586,43 грн.)

11.06.2017 набрав чинності Закон України «Про ринок електричної енергії» № 2019-VIII, який визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

У відповідності до ст., ст. 8, 45 Закону України «Про ринок електричної енергії» господарська діяльність з виробництва, передачі, розподілу електричної енергії, постачання електричної енергії споживачу, трейдерська діяльність, здійснення функцій оператора ринку та гарантованого покупця провадиться на ринку електричної енергії за умови отримання відповідної ліцензії.

З 01.01.2019 ПАТ «Запоріжжяобленерго» розпочало провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії на території Запорізької області на підставі ліцензії з розподілу електричної енергії, що видана згідно постанови НКРЕКП від 13.11.2018 № 1415. При цьому, ліцензія відповідача на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом з цього ж часу анульована.

Таким чином, з 01.01.2019 ПАТ «Запоріжжяобленерго» не є електропостачальником та не може згідно вимог закону здійснювати діяльність з постачання електричної енергії.

Також з 01.01.2019 між позивачем та відповідачем припинені договірні правовідносини щодо постачання електричної енергії, які мали місце на підставі Договору про постачання електричної енергії № 541 від 17.10.2011.

Наведені вище фактичні обставини справи свідчать, що станом на 01.01.2019 у ПАТ «Запоріжжяобленерго» виникла кредиторська заборгованість перед позивачем у справі як споживачем електричної енергії в розмірі 10586,43 грн. попередньої оплати за електричну енергію, обсяги якої не були спожиті.

З метою врегулюванні ситуації що склалася, позивач звертався до відповідача з листом б/н і б/д «Щодо повернення коштів» (отриманий відповідачем 05.02.2019, про що свідчить відбиток штампу реєстрації вхідної кореспонденції на цьому листі), в якому ставив питання про повернення переплати по Договору про постачання електричної енергії № 541 від 17.10.2011 в сумі 10586,43 грн.

На вказане звернення відповідачем відповідь надана не була.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. (ч. 2 ст. 714 ЦК України)

За приписами ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних випадках ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Відповідач належних та допустимих доказів повернення позивачу 10586,43 грн. попередньої оплати за електричну енергію, обсяги якої не були спожиті, суду не надав.

Відповідач не заперечив того факту, що станом на 01.01.2019 у ПАТ «Запоріжжяобленерго» виникла кредиторська заборгованість перед споживачами електричної енергії (в тому числі і перед позивачем у даній справі) по попередній оплаті за електричну енергію в розмірі більшому за обсяги спожитої електричної енергії.

Доводи відповідача стосовно того, що неповернення позивачу попередньої оплати в розмірі 10586,43 грн. є наслідком протиправних дій ПАТ «Державний ощадний банк України» судом відхиляються як необґрунтовані, оскільки наведені відповідачем обставини щодо його взаємовідносин з ПАТ «Державний ощадний банк України» по розпорядженню коштами на поточних рахунках зі спеціальним режимом використання не є підставами, які звільняють його від обов`язку повернення ФОП Касілову Е.М. суми попередньої оплати за електричну енергію, обсяги якої не були спожиті.

Нормами ст. 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

На час вирішення справи в судом заборгованість відповідача перед позивачем по неповернутій попередній оплаті за електричну енергію становить 10586,43 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з ПАТ «Запоріжжяобленерго» 10586,43 грн. суми попередньої оплати за електричну енергію, обсяги якої не були спожиті, є такою, що ґрунтується на законі, заявлена до стягнення правомірно та підлягає задоволенню судом.

Відповідно до ч., ч. 1-4 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Доводи відповідача, надані в обґрунтування заперечень на позов, не знайшли свого підтвердження матеріалами справи.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги про стягнення 10586,43 грн. попередньої оплати за непоставлену електричну енергію за договором про постачання електричної енергії № 541 від 17.10.2011 є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом.

Що стосується заявлених позивачем до стягнення витрат на професійну правову допомогу в розмірі 3500,00 грн., то з цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч., ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру». Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що позов підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, а також чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04, п. 269). (Аналогічна правова позиція викладена у постанові вищого господарського суду України від 22.11.2017 у справі № 914/434/17).

До матеріалів справи позивачем додано лише належним чином посвідчені копії наступних документів: угоди про надання юридичної допомоги № 18/03/20 від 18.03.2020, укладеної з адвокатом Никоненко Олегом Олександровичем , та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 567 від 06.10.2011, а також оригінал ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1012771 від 18.03.2020.

Разом із тим, суд зазначає, що позивачем не надано до матеріалів справи документу, в якому визначена вартість витрат на правову допомогу згідно угоди про надання юридичної допомоги № 18/03/20 від 18.03.2020, детального опису робіт (наданих послуг), які виконані адвокатом Никоненко О.О. за цієї угодою в межах справи № 908/751/20 та акту приймання-передачі цих робіт (послуг), тобто доказів які б свідчили про реальність надання правових послуг адвокатом та їх отримання позивачем у даній справі. Крім того, позивачем не надано до матеріалів справи доказів на підтвердження понесення ним витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 3500,00 грн., а саме відповідного платіжного доручення, квитанції, тощо.

Враховуючи норми чинного законодавства та вище наведені обставини у їх сукупності, заявлені позивачем до стягнення з відповідача витрати на професійну правову допомогу в розмірі 3500,00 грн. судом не розподіляються.

Згідно ч. 2 ст. 129 ГПК України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Приймаючи до уваги, що позивач у даній справі звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідачем не надано доказів, що він звільнений від сплати судового збору, а також висновок суду про наявність підстав для задоволення заявлених позовних вимог, суд присуджує до стягнення з відповідача в дохід Державного бюджету України судовий збір в розмірі 2102,00 грн.

Керуючись ст., ст. 126, 129, 233, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов Фізичної особи-підприємця Касілова Едуарда Миколайовича, м. Запоріжжя до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», м. Запоріжжя про стягнення попередньої оплати за електроенергію за договором про постачання електричної енергії № 541 від 17.10.2011 в сумі 10586,43 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14, ідентифікаційний код юридичної особи 00130926) на користь Фізичної особи - підприємця Касілова Едуарда Миколайовича, ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 10586 (десять тисяч п`ятсот вісімдесят шість) грн. 43 коп. суми попередньої оплати за електричну енергію. Видати наказ.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14, ідентифікаційний код юридичної особи 00130926) в дохід Державного бюджету України (отримувач: УК у м. Запоріжжі/Вознесенівський/22030101, код отримувача (ЄДРПОУ): 38025409, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку (МФО): 899998, номер рахунку UA3008007, код класифікації доходів бюджету: 22030101) 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

Повне судове рішення складено « 12» травня 2020 р.

Суддя Н. Г. Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.