УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

м. Київ

04.05.2020Справа № 910/5716/20

Господарський суд міста Київ у складі судді Коткова О.В., розглянувши без виклику представників сторін заяву № 24-04/20-1 від 24.04.2020 року "Про забезпечення позову" Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Центр Корона»

у справі № 910/5716/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Центр Корона»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Ужгород»

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

27 квітня 2020 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Центр Корона» (позивач) надійшла позовна заява № 24/04-20 від 24.04.2020 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Ужгород» (відповідач) про стягнення заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги № ФП06062017 від 06.06.2017 року в розмірі 3 799 569,31 грн., з них: основного боргу - 3 300 000,00 грн. (три мільйони триста тисяч гривень), інфляційних нарахувань - 315 480,00 грн. (триста п`ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят гривень) та 3% річних - 184 089,31 грн. (сто вісімдесят чотири тисячі вісімдесят дев`ять гривень 31 копійка).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором про надання поворотної фінансової допомоги № ФП06062017 від 06.06.2017 року, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем.

Разом з позовною заявою подано заяву № 24-04/20-1 від 24.04.2020 року «Про забезпечення позову», в якій заявник просить суд вжити заходи забезпечення даного позову шляхом накладання арешту на нерухоме майно ТОВ «Новий Ужгород»:

- цілісний майновий комплекс загальною площею 1326,5 кв.м. за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вулиця Волошина,20, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

- земельну ділянку загальною площею 0,1382 га, кадастровий номер :06:001:0234 за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вулиця Волошина, 20 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

Вказана заява обґрунтована тим, що 06.06.2017 року між ТОВ "Бізнес Центр Корона", як позикодавцем, та ТОВ «Новий Ужгород», як позичальником було укладено договір № ФП 06/06/2017 про надання поворотної фінансової допомоги, на виконання умов якого ТОВ «Бізнес Центр Корона» перерахувало ТОВ «Новий Ужгород» суму позики у розмірі 3 500 000,00 грн.

Заявник вказує, що ТОВ «Новий Ужгород» свої обов`язки за договором про надання поворотної фінансової допомоги ФП 06/06/2017 від 06.06.2017 року в повному обсязі не виконало, оскільки суму позики повернуло лише частково в сумі 200 000,00 грн., у зв`язку із чим розмір заборгованості позичальника перед позикодавцем складає 3 300 000,00 грн.

За твердженням заявника, вказані кошти були витрачені ТОВ «Новий Ужгород» на придбання нерухомого майна - цілісного майнового комплексу (вбудовані приміщення кінотеатру «Ужгород», загальною площею 1396,6 кв.м.) по вул. Волошина, 20 в м. Ужгороді, вартістю 2 999 501,00 грн. та земельної ділянки розташованої за адресою: м . Ужгород, вул. Волошина, 20 , загальною площею 0,1382 га, кадастровий номер :06:001:0234 249 451, вартістю 249 451,00 грн.

На думку заявника, оскільки ціна позову є значною, а ТОВ «Новий Ужгород» ігнорує свій обов`язок з погашення заборгованості, тобто діє недобросовісно, є всі підстави вважати, що при невжитті заходів по забезпеченню позову виконання рішення буде ускладнено.

Розглянувши заяву № 24-04/20-1 від 24.04.2020 року "Про забезпечення позову" Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Центр Корона», дослідивши подані разом з нею докази в цілому, суд дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову застосовується господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Наразі, суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно зі ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Як зазначає заявник, необхідність вжиття заходів забезпечення позову викликана тим, що у заявника наявні підстави вважати, що ТОВ «Новий Ужгород» намагатиметься уникнути виконання рішення, оскільки ухиляється від повернення заявникові коштів, тому невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно ТОВ «Новий Ужгород», зважаючи на значну суму заборгованості може утруднити виконання рішення суду.

Таким чином суд вбачає відсутність пов`язаності вжиття заходів забезпечення позову з утрудненням виконання рішення господарського суду у разі задоволення вимог. Інші підстави зазначені заявником про необхідність застосування арешту нерухомого майна ТОВ «Новий Ужгород» судом відхиляються, з огляду на вищевикладений висновок.

Додатково, суд зазначає про те, що предметом позову є стягнення грошових коштів. Проте, заява про забезпечення позову містить вимогу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно ТОВ «Новий Ужгород». При цьому, у заяві про забезпечення позову не вказано про відсутність у ТОВ «Новий Ужгород» грошових коштів, що обумовлює вимогу про забезпечення позову, саме шляхом накладення арешту на нерухоме майно ТОВ «Новий Ужгород», у такому випадку відсутній зв`язок між вказаним заходом забезпечення позову та предметом позовної вимоги, оскільки вказане нерухоме майно не належить до предмета спору у даній справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15.01.2019 року у справі № 915/870/18, від 05.09.2019 року у справі № 911/527/19, від 26.09.2019 року у справі № 904/1417/19 та від 08.11.2019 року у справі № 904/421/19.

Враховуючи наведене, заявник, обравши такий захід забезпечення позову як арешт нерухомого майна ТОВ «Новий Ужгород», не довів суду наявності зв`язку між цим конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги (стягнення грошових коштів), а також не надав суду доказів, які б свідчили про відсутність безпосередньо грошових коштів у боржника або можливість їх зменшення на момент виконання рішення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 136, 140, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

В задоволені заяви № 24-04/20-1 від 24.04.2020 року "Про забезпечення позову" Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Центр Корона» у справі № 910/5716/20 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку передбаченому ст.ст. 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання ухвали 04 травня 2020 року.

Суддя О.В. Котков