номер провадження справи 4/203/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2020 Справа № 908/3407/19

м.Запоріжжя Запорізької області

За позовом Приватного підприємства "Олнайт" (87505, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Гугеля, буд. 12; представник позивача: адвокат Балашов Ю.В., (87505, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Будівельників, 52Б)

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Запоріжсталь" (69008, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 72)

про стягнення 726 184,86 грн.

суддя Зінченко Н.Г.

При секретарі судового засідання: Петриченко А.Є.

За участю представників сторін:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився.

09.12.2019 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Приватного підприємства "Олнайт" б/н від 03.12.2019 (вх. № 3665/08-07/19 від 09.12.2019) до Приватного акціонерного товариства "Запоріжсталь" про стягнення 976184, 86 грн. заборгованості за Договором поставки №20/2019/1259 від 04.04.2019.

09.12.2019 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу №908/3407/19 розподілено судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 16.12.2019 у справі № 908/3407/19 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 27.12.2019, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 20.01.2020.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 20.01.2020 продовжено строк підготовчого засідання до 26.03.2020, у зв`язку із неявкою сторін відкладено підготовче засідання на 26.02.2020.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 26.02.2020 судом прийнято зменшення позовних вимог в розмірі 250000, 00 грн., закрито підготовче провадження у справі № 908/3407/19, призначено справу до розгляду по суті на 25.03.2020.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 25.03.2020 відкладено розгляд справи по суті в судовому засіданні, з повідомленням сторін на 23.04.2019 .

У судовому засіданні 23.04.2019 справу розглянуто, прийнято та оголошено, вступну та резолютивну частини рішення.

23.03.2020 до суду від Приватного підприємства "Олнайт" надійшло клопотання про зменшення розміру позовних вимог в якій позивач повідомив, що 28.02.2020 відповідачем перераховано позивачу в рахунок погашення суми боргу 100 000,00 грн., як оплата за обладнання згідно договору № 20/2019/1259 від 04.04.2019.

Також, 14.04.2020 від Приватного підприємства "Олнайт" надійшло клопотання про зменшення розміру позовних вимог в якій позивач повідомив, що 27.03.2020 відповідачем перераховано позивачу в рахунок погашення суми боргу 151006,10 грн. та 48 993,90 грн.

Розглянувши заяви про зменшення позовних вимог, дослідивши матеріали справи №908/3407/19, судом заяви про зменшення позовних вимог до розгляду не приймаються, виходячи з такого.

Згідно ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Як вбачається з матеріалів справи № 908/3407/19, ухвалою господарського суду Запорізької області від 26.02.2020 закрито підготовче провадження у справі №908/3407/19 та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні 25.03.2020.

Отже, підстав для прийняття зазначених заяв у суду не має.

Позивач в судове засідання 23.04.2019 не з`явився. Проте, 14.04.2020 на адресу суду від позивача надійшло клопотання в якому останній просив провести розгляд справи без участі уповноваженого представника Приватного підприємства "Олнайт".

23.04.2020 на адресу господарського суду Запорізької області від відповідача надійшла заява про закриття провадження, в якій останній повідомив, що 04.02.2020 відповідачем перераховано позивачу в рахунок погашення суми боргу 250 000,00 грн. 28.02.2020 відповідачем перераховано позивачу в рахунок погашення суми боргу 100 000,00 грн.27.03.2020 відповідачем перераховано позивачу в рахунок погашення суми боргу 151006,10 грн. та 48 993,90 грн. Також в поданій заяві позивач просив розглядати справу за наявними матеріалами.

Заявлені позовні вимоги, які викладені в позовній заяві, та ґрунтуються на ст. ст. 525, 526, 530, 536, 549, 625, 692 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України та договорі поставки №20/2019/1259 від 04.04.2019, на підставі яких позивач просить позов задовольнити, стягнути з Публічного акціонерного товариства "Запоріжсталь" заборгованості за Договором поставки №20/2019/1259 від 04.04.2019.

17.01.2020 господарським судом Запорізької області від відповідача отримано відзив, в якому останні зазначив, що позивачем порушено умови договору щодо передачі відповідачеві повного пакету товаросупровідних документів, а перебіг строку виконання грошового зобов`язання, який виник на підставі Договору поставки № 20/2019/1259, повинен починатись з моменту отримання Відповідачем документів, передбачених у пункті 6.3 Договору. Вважає, що на даний час, в зв`язку з невиконанням позивачем умов п. 6.3. Договору, строк оплати не настав. Також, зазначив, що заявлена позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу є неспіврозмірною та завищеною. На підставі викладеного, просив в задоволенні позову відмовити повністю.

04.04.2020 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній зокрема зазначив, що відповідач не вказав який саме документи повинен був йому наданий та але не був наданий, тільки посилається на п.5.2 п. 6.3 Договору. Позов містить ТТН з печаткою відповідача, видаткову накладну з печаткою відповідача, довіреність на отримання товарно-матеріальних цінностей, та докази повторного надсилання рахунку. Зазначає, що якщо б якихось документів не було надано, прийомка обладнання не відбулась, та без повного пакету документів автотранспорт не потрапив би на територію відповідача, для передачі обладнання. Також, зауважив, що відповідно до п. 6 Специфікації визначено, що ціна у гривні аналізується/змінюється на дату оплати, а ніяк ні на дату відкриття провадження по справі. Вважає, що коригування можливо після фактичної оплати, як в сторону збільшення так і у сторону зменшення, з відповідним коригуванням податкового кредиту на дату фактичного надходження грошових коштів. На цей час податковий кредит зареєстровано згідно видаткової накладної. Брати курс НБУ станом на час відкриття провадження по справі (27.12.2019), жодним документом не передбачено.

26.02.2020 на адресу господарського суду Запорізької області від відповідача по справі надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких останній зазначив, що зі змісту відповіді на відзив вбачається, що позивач також вважає, що при визначенні вартості товару сторони повинні керуватись п. 6 Специфікації № 1 до Договору поставки № 20/2019/1259. Однак, якщо розгляд даної справи судом завершиться винесенням рішення по справі, то фактично вартість товару буде встановлено в даному судовому рішенні. Тому просить суд у випадку прийняття рішення по справі, врахувати умови договору та визначити вартість товару з урахуванням курсу гривні до Євро на момент прийняття рішення за формулою зазначеною в п. 6 Специфікації № 1 до Договору поставки № 20/2019/1259.

З урахуванням викладеного, суд вирішив за доцільне розглянути справу по суті за наявними матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, за відсутністю сторін.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ

04.04.2019 Приватним підприємством "Олнайт" (позивачем у справі) та Публічним акціонерним товариством "Запоріжсталь" (відповідачем у справі) укладений Договір поставки № 20/2019/1259 (далі за текстом - Договір).

За умовами Договору позивач (Постачальник) зобов`язався передати, а відповідач - (покупець) прийняти та оплатити Обладнання на умовах, передбачених даним Договором (п. 1.1 Договору).

Найменування, номенклатура обладнання визначаються у погоджений обома сторонами Специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього Договору, (п. 1.2. Договору).

Відповідно до п. 5.2 Договору, оплата за поставлене обладнання буде здійснюватися протягом строку, вказаного у специфікації, який обчислюється з моменту поставки Обладнання та надання документів, зазначених у п. 6.3 цього Договору.

Згідно з п.6.3 Договору, постачальник зобов`язується надати покупцю до початку приймання Обладнання оригінали наступних документів: Рахунок на оплату Обладнання; Транспортні та супровідні документи; Пакувальні документи; Сертифікат або паспорт якості Постачальника або виробника (у випадку, якщо не є виробником); Сертифікат санітарно - гігієнічного висновку та сертифікат радіологічної безпеки (в передбачених законодавством випадках).

На виконання умов договору сторонами укладено Специфікацію №1, в якій сторони визначили найменування товару, одиницю виміру, кількість та ціну.

В пункті 6 Специфікації визначено строк оплати поставленого Обладнання: протягом 30 календарних днів з моменту поставки Обладнання та надання повного пакету документів згідно з п. 6.3. Договору.

Також, п.6 Специфікації сторони узгодили, що ціна обладнання, згідно Специфікації №1 розрахована на підставі еквіваленту вартості обладнання в ЄВРО по офіційному курсу гривні до Євро, що встановлений НБУ на 28.12.2018, який становить 31.235530 грн. за 1(один) Євро і є базовим курсом. У випадку зміни НБУ курсу гривні до Євро на дату оплати обладнання, відносно Базового курсу, більш ніж на 2 відсотки, пропорційно змінюється вартість обладнання, згідно наведеної формули.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов Договору позивачем здійснено поставку товару, на підставі видаткової накладної, а саме: № 273 від 16.07.2019 на суму 976184,86 грн.

Зазначена видаткова накладна підписана уповноваженими особами позивача та відповідача та скріплена відбитками печаток підприємств.

Крім того, факт отримання товару підтверджується товарно-транспортною накладною.

Таким чином, позивач взяті на себе зобов`язання за Договором виконав належним чином і у повному обсязі.

Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати. Покупець зобов`язаний сплатити повну ціну переданого товару.

Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором - у строк, визначений відповідно до статті 530 ЦК України. (частина 1 статті 693 ЦК України).

В порушення умов Договору поставки №20/2019/1259 від 04.04.2019 відповідач розрахувався частково, в сумі 250000, 00 грн.

Також, під час розгляду справи судом встановлено, що 28.02.2020 відповідачем перераховано позивачу в рахунок погашення суми боргу 100 000,00 грн.27.03.2020 відповідачем перераховано позивачу в рахунок погашення суми боргу 151006,10 грн. та 48 993,90 грн.

У зв`язку із погашенням відповідачем основного боргу за Договором поставки №20/2019/1259 від 04.04.2019 в сумі 300000,00грн. після звернення позивача до суду з позовною заявою у справі, що підтверджується платіжним дорученням (копії яких долучені до матеріалів справи), провадження у справі № 908/3407/19 в частині стягнення основного боргу в сумі 300000,00грн. слід закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв`язку із відсутністю предмету спору в цій частині позовних вимог.

Таким чином, відповідач порушив взяті на себе за умовами Договору поставки №20/2019/1259 від 04.04.2019 зобов`язання та вимоги чинного законодавства, у зв`язку із чим станом на час ухвалення судового рішення за ним рахується заборгованість за поставлений товар в сумі 426184, 86грн. Доказів протилежного відповідач суду не подав.

Щодо доводів відповідача стосовно не надання позивачем повного пакету документів, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 666 Цивільного кодексу України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві (ч. 2 ст. 666 Цивільного кодексу України).

Виходячи зі змісту статей 688 та 690 Цивільного кодексу України, товари, від яких покупець відмовився, повинні прийматися ним за відповідальне зберігання.

Матеріали справи не містять доказів відмови від обладнання, повернення його позивачу через відсутність повного пакету документів, тощо.

З огляду на це, суд вважає, що факт поставки товару за договором є доведеним, а посилання відповідача на протилежне є намаганням уникнути виконання своїх зобов`язань.

Щодо доводвів відповідача стосовно визначення вартості товару з урахуванням курсу гривні до Євро на момент прийняття рішення за формулою зазначеною в п. 6 Специфікації № 1 до Договору поставки № 20/2019/1259, суд приймає доводи позивача стосовно того, що відповідно до п. 6 Специфікації визначено, що ціна у гривні аналізується/змінюється на дату оплати.

Суд зауважує, що фактична вартість товару не визначається в судовому рішенні, як то зазначає відповідач, а коригування вартості товару можливо позивачем після фактичної оплати обладнання.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На день розгляду спору відповідач оплату товару в повному обсязі суду не довів.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в частині стягнення з відповідача на користь позивача 426184,86 грн. основного боргу.

Що стосується судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивач надав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат та просив стягнути з відповідача 35000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини 1, 2 ч. 2 статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (п. 4 ст. 126 ГПК України).

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Зі змісту ст. і ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ст.30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

В підтвердження витрат на послуги адвоката в сумі 35000,00 грн., позивачем додано до матеріалів справи: копію договору про надання правової допомоги №1 від 02.12.2019, довіреність б/н від 25.10.2019. Також, подано платіжне доручення №10250 від 03.12.2019 на суму 35000, 00 грн., що підтверджує понесення (оплату) позивачем витрат, необхідних для надання правничої допомоги сумі 35000, 00 грн.

Опис робіт (наданих послуг) викладений в Акті надання послуг №4 від 30.01.2020.

Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом, суд враховує, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, в якому позивач визначив види робіт та їх вартість є не співрозмірним категорії спору, наданому об`єму адвокатських послуг. Так, зокрема при визначенні виду робіт та їх вартості адвокатом зазначено: підготовка копій позовної заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справ - 1100 грн., направлення позову відповідачу - 550 грн., направлення позову на адресу суду - 550 грн. Суд зауважує, що відправлення документів є процесуальною дією в розумінні п. 4 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, а відтак і витрати понесені такою стороною, відносяться до складу судових витрат, проте позивачем не заявлені до стягнення саме витрати на оплату послуг поштового зв`язку.

Крім того, до вартості робіт адвокатом включені такі види робіт як - участь у судових засіданнях - 5000, 00 грн., участь у судових засіданнях з допомогою відеоконферннції 1100, 00 грн. Проте, як встановлено з матеріалів справи позивач був присутній лише в одному судовому засіданні - 26.02.2020, а в задоволенні клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції, судом було відмовлено.

Отже, приймаючи до уваги нескладність цієї господарської справи, суд вважає, що заявлений до стягнення розмір витрат на правничу допомогу є не співрозмірним з урахуванням обставин справи та її розумною необхідністю, а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати на послуги адвоката в розмірі 10 000, 00 грн.

Суд вважає за необхідне зазначити позивачу, що він має право звернутися до суду з клопотанням про повернення сплаченої суми судового збору в порядку ст. 7 Закону України "Про судовий збір", в розмірі 4500, 00 грн. у зв`язку із закриттям провадження по справі в частині стягнення з відповідача 300000,00грн., та в розмірі 3750, 00 грн., у зв`язку із зменшенням розміру позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати в розмірі 6392,77 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 231, 238, 240, 241, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов Приватного підприємства "Олнайт" до Публічного акціонерного товариства "Запоріжсталь" задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Запоріжсталь" (69008, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 72, ) на користь Приватного підприємства "Олнайт" (87505, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Гугеля, буд. 12, ) 426184 (чотириста двадцять шість сто вісімдесят чотири) грн. 86 коп. основного боргу та 6 392 (шість тисяч триста дев`яносто дві) грн. 77 коп. судового збору та 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Видати наказ.

3. Провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 300000,00 грн. основного боргу закрити.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 240, 241 ГПК України "28" квітня 2020р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н. Г. Зінченко