ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відвід

"05" травня 2020 р. Справа № 902/1722/14

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Миханюк М.В.

судді Дужич С.П.

судді Коломис В.В.

секретар судового засідання Полюхович І.Г.

без виклику учасників справи

розглянувши заяву арбітражного керуючого Голубенко О.В. про відвід колегії суддів у складі: головуючий суддя Миханюк М.В., судді Дужич С.П., Коломис В.В.

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Б.Т. Юнайтед" на ухвалу господарського суду Вінницької області, постановлену 03.12.19р. суддею Лабунською Т.І. об 11:28 год. у м.Вінниці, повний текст складено 09.12.19р. у справі № 902/1722/14

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім Сєвєродонецького "Об`єднання склопластик", м. Київ

до: Публічного акціонерного товариства "Південьзахідшляхбуд", м. Вінниця

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 03.12.2019 року задоволено заяву №02-14/355 від 18.11.2019 року арбітражного керуючого Василика В.В. про відсторонення від виконання повноважень ліквідатора ПАТ "Південьзахідшляхбуд" у справі №902/1722/14. Відсторонено арбітражного керуючого Василика В.В. від виконання повноважень ліквідатора ПАТ "Південьзахідшляхбуд" у справі № 902/1722/14. Призначено ліквідатором ПАТ "Південьзахідшляхбуд" у справі №902/1722/14 арбітражного керуючого Голубенко О.В. (свідоцтво № 1840 від 09.02.2018 року). Зобов"язано арбітражного керуючого Василика В.В. передати арбітражному керуючому Голубенко О.В. протягом 15 днів з дня її призначення ліквідатором ПАТ "Південьзахідшляхбуд" бухгалтерську та іншу документацію, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності банкрута. Зобов"язано арбітражного керуючого (ліквідатора) Голубенко О.В. виконати вимоги Кодексу України з процедур банкрутства.

Не погоджуючись із винесеною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Б.Т. Юнайтед" звернулося з апеляційною скаргою в якій просить: поновити ТОВ "Б.Т. ЮНАЙТЕД" строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Вінницької області від 03.12.2019 у справі №902/1722/14; скасувати ухвалу Господарського суду Вінницької області від 03.12.2019 у справі №902/1722/14 в частині: 1) призначення ліквідатором ПАТ "Південьзахідшляхбуд" у справі №902/1722/14 арбітражного керуючого Голубенко О.В. (свідоцтво № 1840 від 09.02.2018 року; 2) зобов`язання арбітражного керуючого Василика В.В. передати арбітражному керуючому Голубенко О.В. протягом 15 днів з дня її призначення ліквідатором ПАТ "Південьзахідщляхбуд" бухгалтерську та іншу документацію, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності банкрута; 3) зобов`язання арбітражного керуючого (ліквідатора) Голубенко О.В. виконати вимоги Кодексу України з процедур банкрутства: зупинити повноваження ліквідатора ПАТ "Південьзахідшляхбуд" у справі №902/1722/14 арбітражного керуючого Голубенко О.В. (свідоцтво № 1840 від 09.02.2018 року на період оскарження ухвали від 03.12.2019 р. на період апеляційного оскарження.

Ухвалою суду від 06.04.20 року поновлено ТОВ "Б.Т. Юнайтед" строк для подання апеляційної скарги на ухвалу суду. Зупинено дію ухвали господарського суду Вінницької області від 03.12.2019 року справі №902/1722/14. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Б.Т. Юнайтед" на ухвалу господарського суду Вінницької області від 03.12.19р. у справі №902/1722/14. Розгляд апеляційної скарги призначено на "12" травня 2020 р. об 11:30год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань № 4 .

04.05.20 року від арбітражного керуючого Голубенко О.В. на електронну адресу суду надійшла заява про відвід колегії суддів у складі: головуючий суддя Миханюк М.В., судді Дужич С.П., Коломис В.В..

Розглянувши доводи викладені в заяві арбітражного керуючого Голубенко О.В. про відвід колегії суддів у складі: головуючий суддя Миханюк М.В., судді Дужич С.П., Коломис В.В. у справі №902/1722/14 слід зазначити наступне.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України, закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" (Заява № 33949/02) від 09.11.2006 визначено: "стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (Заява №7577/ 02) від 03.05.2007р. суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п.1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В рішенні у справі "Олександр Волков проти України" від 09.01.2013р. зазначено наступне. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно установлюватися згідно з: (І) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах "Фей проти Австрії", від 24.02.1993, Series A N255, пп.28 та 30, та "Веттштайн проти Швейцарії", заява №33958/96, п.42, ECHR 2000-XII). Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру", заява №73797/01, п.119, ECHR 2005-XIII). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996р. у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства", п.32, Reports 1996-III). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення від 26.10.1984р. у справі "Де Куббер проти Бельгії", Series A, №86). Насамкінець, концепції незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати спільного розгляду (рішення у справі "Сасілор-Лормін проти Франції", заява №65411/ 01, п.62, ECHR 2006-XIII).

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду чи судді-члену колегії на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Так, стаття 35 Господарського процесуального кодексу України визначає підстави для відводу (самовідводу) судді, а саме:

- суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

- суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу;

- до складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя;

- незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Крім того, статтею 36 ГПК України передбачено, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження в справі.

Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанцій, а також у новому розгляді справи після скасування постанови суду апеляційної інстанції.

Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови суду касаційної інстанції.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Як на підстави відводу арбітражний керуючий Голубенко О.В. вказує на безпідставне зупинення дії ухвали від 03.12.2019, тобто зупиненні повноваження ліквідатора, що потягнуло за собою зупинення виплати заборгованості по заробітній платі. Крім того, як зазначає ліквідатор, зупинення дії ухвали потягнуло за собою зупинення процедури фактично, адже ліквідатор позбавлена права виконувати свої обов`язки: звітувати комітету кредиторів, вирішувати робочі питання, реалізувати свої права як учасника господарських процесів у справах (902/1731/13, 902/114/20, 907/656/15, 902/1722/14, 908/1033/18) за участю ПАТ «Південьзахідшляхбуд» та інші. Додатково зауважує, що заборгованість підприємства перед кредиторами другої та третьої черг - понад 24 мільйони гривень. Погашення заборгованості другої та третьої черг матиме наслідком можливість отримання колишніми працівниками ПАТ «Південьзахідшляхбуд» призначеної їм пенсії у повному обсязі; більшість колишніх працівників є людьми пенсійного віку. Зупинення дії ухвали про призначення ліквідатором ПАТ «Південьзахідшляхбуд» Голубенко О.В. має наслідком зупинення дій, спрямованих на повернення майна банкрута та погашення вимог кредиторів другої та третьої та наступних черг, для отримання пенсій у повному об`ємі.

На думку ліквідатора, зупиняючи дію ухвали від 03 грудня 2019 року, колегією фактично, уже вирішено питання по суті.

Також, зазначає, що при винесенні ухвали від 06 квітня 2020 року (якою зупинена дія ухвали Господарського суду Вінницької області від 03 грудня 2019 року), апеляційний суд керувався статтями 119, 197, 234, 262, 263 Господарського процесуального кодексу України). Жодна стаття цього кодексу не визначає право суду зупиняти дію оскаржуваної ухвали. Більше того, провадження у справі про банкрутство не може зупинятися, у відповідності до пункту 17 статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства. У відповідності до пункту 5 статті 9 Кодексу з процедур банкрутства, оскарження судових рішень у процедурі банкрутства не зупиняє провадження у справі про банкрутство.

Крім того, вказує, що ухвалою від 24 березня 2020 року зобов`язано апелянта - Товариство з обмеженою відповідальністю «Б.Т. Юнайтед» усунути встановлені недоліки при поданні апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції та подати описи вкладення у цінний лист, як докази надіслання копії скарги всім учасникам справи. Справа налічує 90 учасників, серед яких юридичні та фізичні особи. Вимоги ухвали апелянтом не виконані, проте ухвалою від 06 квітня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Разом з тим, звертає увагу, що перевіривши зарахування судового збору, за квитанцією доданою до клопотання про долучення документів до матеріалів справи, до спеціального фонду Державного бюджету України, судова колегія виявила відсутність підтвердження такого зарахування, проте, незважаючи на це відкрила апеляційне провадження.

Розглянувши подану заяву про відвід колегії суддів у складі: головуючий суддя Миханюк М.В., судді Дужич С.П., Коломис В.В. у справі №902/1722/14, судова колегія прийшла до висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на таке.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 253 ГПК України судом апеляційної інстанції у господарських справах є апеляційний господарський суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного господарського суду) знаходиться місцевий господарський суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно, до частини 1 статті 254 ГПК України, учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно із ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 ГПК України визначено, якщо апеляційна скарга подана з пропуском визначеного цим Кодексом строку, суд у випадку поновлення строку на апеляційне оскарження зупиняє дію оскаржуваного рішення в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Згідно із ст. 232 ГПК України визначено, що судовими рішеннями є ухвали, рішення, постанови, судові накази.

Отже, як було встановлено в ухвалі суду від 06.04.20 скаржником - ТОВ "Б.Т. Юнайтед" було пропущено строк на подання апеляційної скарги на ухвалу суду від 03.12.2019, а тому в силу норм ч. 5 ст.262 ГПК України, при поновленні строку на подання апеляційної скарги суд зупиняє дію оскаржуваного рішення в ухвалі про відкриття провадження у справі, що і було зроблено колегією суддів у даному випадку.

При цьому, судом не береться до уваги посилання ліквідатора на ч. 17 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства, щодо того, що провадження у справі про банкрутство юридичної особи не підлягає зупиненню, оскільки вказаною статею визначено, що не підлягає зупиненню провадження у справі про банкрутство, а не окреме судове рішення (ухвала, рішення, постанова). Крім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства регулює процедуру відкриття провадження у справі про банкрутство саме судом першої, а не апеляційної інстанції.

Щодо твердження заявника про те, що перевіривши зарахування судового збору, за квитанцією доданою до клопотання про долучення документів до матеріалів справи, до спеціального фонду Державного бюджету України, судова колегія виявила відсутність підтвердження такого зарахування, проте, незважаючи на це відкрила апеляційне провадження слід вказати наступне.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Апелянтом, як доказ сплати судового збору було долучено квитанцію №85443 від 11.03.20 на суму 2102 грн про сплату судового збору через портал судової влади. При цьому, судова колегія зауважує, що судовий збір було сплачено на правильні платiжнi реквiзити для перерахування судового збору, які зазначені на веб-сайті Судова влада. Проте, перевіривши зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України за вказаною квитанцією у реєстрі підтверджень оплат із Казначейства через програму Діловодство спеціалізованого суду на момент винесення ухвали про відкриття провадження у справі було виявлено відсутність зарахування судового збору у вказаному розмірі до спеціального фонду Державного бюджету України.

Разом з тим, відповідно до підп. 2.4.1. п. 2 постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013 № 7 визначено, що законом передбачено, що суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (частина друга статті 9). При цьому господарський суд може з`ясувати відповідну обставину, використовуючи способи, передбачені ГПК, зокрема у разі необхідності отримувати таку інформацію від територіальних органів казначейства, яким судовий збір перераховано від позивача або особи, що подала апеляційну (касаційну) скаргу чи заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Вказане і було зроблено судом апеляційної інстанції шляхом витребування у апелянта відповідної довідки із Державної казначейської служби України на підтвердження зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Разом з тим, як на підставу відводу, також, вказує, що апелянтом не було виконано вимоги ухвали суду 24 березня 2020 року щодо подання описів вкладення у цінний лист, як докази надіслання копії скарги всім учасникам справи, проте, ухвалою від 06 квітня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі. Колегія суддів зауважує, що в матеріалах справи міститься подане 30.03.20 та 01.04.20 апелянтом клопотання про усунення недоліків та долучення до матеріалів справи доказів надіслання апеляційної скарги з додатками іншим учасникам справи.

Враховуючи викладені вище обставини та проаналізувавши приписи чинного законодавства, якими унормовані підстави для відводу судді, необхідно зазначити, що наведені ліквідатором у заяві про відвід колегії суддів у справі №902/1722/14 обставини та доводи базуються на припущеннях, які не підтверджені належними і допустимими доказами та не є підставою для відводу в розумінні ст.ст.35, 36 ГПК України, а тому така заява не підлягає задоволенню.

Згідно із ч. 3 ст. 39 ГПК України, зокрема, визначено, що якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Керуючись ст.35, п.3 ст.38, п.п. 8,11 ст.39, ст.ст.234, 235, 281 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву арбітражного керуючого Голубенко О.В. про відвід колегії суддів у складі: головуючий суддя Миханюк М.В., судді Дужич С.П., Коломис В.В. у справі №902/1722/14 визнати необґрунтованою.

2. Передати матеріали оскарження ухвали господарського суду Вінницької області від 03.12.2019 у справі № 902/1722/14 для вирішення питання про відвід колегії суддів у складі: головуючий суддя Миханюк М.В., судді Дужич С.П., Коломис В.В. на розгляд іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, якого визначити у порядку, встановленому ч.1 ст.32 ГПК України.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Миханюк М.В.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Коломис В.В.