ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2020 року

м. Київ

Справа № 5011-49/217-2012

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пєскова В.Г.,

суддів: Банаська О.О., Васьковського О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Хмельовського В.О.,

учасники справи:

ініціюючий кредитор - ОСОБА_1 ,

представник ініціюючого кредитора - Коровяковська Т.В. ,

кредитор - ОСОБА_3,

представник кредитора - Коровяковська Т.В. ,

боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес - Інтелект",

представник боржника в судове засідання не з`явився,

ліквідатор - арбітражний керуючий Левкович О.К.,

представник ліквідатора в судове засідання не з`явився,

представник скаржника - АТ КБ "ПриватБанк" - Дорошенко Г.Г.,

розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" за вх. № 1724/2020

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2020

у складі колегії суддів: Копитової О.С. (головуючий), Мальченко А.О., Андрієнка В.В.

у справі за заявою ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес - Інтелект"

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ

Обставини справи встановлені судами першої та апеляційної інстанції

1. 11.08.2008 між Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк "Приватбанк" (далі - ПАТ КБ "Приватбанк") як позикодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес-Інтелект" (далі - ТОВ "Бізнес - Інтелект") як позичальником було укладено кредитний договір № LBB-17 на суму 511 490 євро та договір комісії про відкриття акредитиву № 1108/4730/ІМРА для оплати друкарської машини Heidelberg Printmaster 74.

2. 23.02.2009 між ПАТ КБ "Приватбанк" (заставодержатель) та ТОВ "Бізнес-Інтелект" (заставодавець) було укладено договір застави друкарської машини Heidelberg Printmaster 74 на забезпечення зазначеного вище кредитного договору та договору комісії про відкриття акредитиву з максимальним розміром забезпеченої вимоги у сумі 3 713 861,01 грн.

3. 06.01.2012 ухвалою Господарського суду міста Києва за заявою ОСОБА_1 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Бізнес-Інтелект".

4. 14.02.2012 у газеті "Голос України" було здійснено публікацію оголошення про виявлення кредиторів боржника.

5. 25.04.2012 ухвалою Господарського суду міста Києва затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ "Бізнес-Інтелект" на загальну суму 1 770 666,50 грн.

6. 07.07.2012 ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до Господарського суду міста Києва з вимогами про визнання його забезпеченим кредитором на суму 968 227,27 євро (9 570 714,41 грн).

7. 29.08.2012 ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до Господарського суду міста Києва з вимогами про визнання його кредитором на суму 970 660,60 євро (9 570 714,41 грн), ґрунтуючись на вимогах за обома зазначеними вище договорами кредиту та комісії про відкриття акредитиву.

8. 05.02.2014 ухвалою Господарського суду міста Києва, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.04.2014 та постановою Вищого господарського суду України від 29.07.2014, ПАТ КБ "Приватбанк" було визнано кредитором, вимоги якого підлягають внесенню окремо до реєстру вимог кредиторів на суму 3 714 934, 01 грн вимог першої черги, з яких 3 713 861,01 грн (сума максимальної вимоги, що забезпечується) заборгованості і 1 073 грн - судові витрати. Інші заявлені вимоги визнано погашеними.

9. При цьому із зазначеної вище ухвали та постанов не вбачається, які саме вимоги увійшли до складу кредиторських вимог (забезпечені заставою), а які було визнано погашеними.

10. 19.09.2014 постановою Господарського суду міста Києва припинено процедуру розпорядження майном ТОВ "Бізнес-Інтелект", припинено повноваження розпорядника майна ТОВ "Бізнес-Інтелект" - арбітражного керуючого Дячека Сергія Вікторовича, визнано банкрутом ТОВ "Бізнес-Інтелект", відкрито ліквідаційну процедуру ТОВ "Бізнес-Інтелект".

11. 19.11.2014 ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до Господарського суду міста Києва з заявою про визнання поточних кредиторських вимог на суму 2 489 852,47 грн відсотків за договором кредиту та договором комісії про відкриття акредитиву, нарахованих за період з 06.01.2012 по 19.09.2014.

У даній заяві АТ КБ "ПриватБанк" вказано, що по кредитному договору № LBB-17 від 11.08.2011 розмір заборгованості боржника перед кредитором по поточним вимогам (відсотки за користування кредитом) складає:

129 241,15 євро, що за курсом НБУ станом на 19.11.2014 становить 2 458 166,67 грн - поточна заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

(296 796,50 євро (станом на 18.09.2014) - 167 555,35 євро (станом на 06.01.2012) = 129 241,15 євро, що за курсом НБУ станом на 19.11.2014 становить 2 458 166,67 грн).

По договору комісії про відкриття акредитиву № 1108/4730/ІМР від 11.08.2011 розмір заборгованості по поточним вимогам (відсотки за користування кредитом) складає:

1 665,92 євро, що за курсом НБУ станом на 19.11.2014 становить 31 685,80 грн - поточна заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

(27 092,02 євро (станом на 18.09.2014) - 25 426,10 євро (станом на 06.01.2012) = 1 665,92 євро, що за курсом НБУ станом на 19.11.2014 становить 31 685,80 грн (поточна заборгованість по відсоткам).

Таким чином, як вказує кредитор, загальна сума поточних вимог за кредитним договором та договором комісії про відкриття акредитиву становить: 2 458 166,67 грн + 31 685,80 грн = 2 489 852,47 грн.

12. 06.12.2016 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання ПАТ КБ "ПриватБанк" про розгляд заяви з кредиторськими вимогами до боржника, що була заявлена 19.11.2014.

Розгляд справи судами

13. 26.04.2017 ухвалою Господарського суду міста Києва, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.07.2017, у задоволенні заяви ПАТ КБ "ПриватБанк" з поточними кредиторськими вимогами до боржника на суму 2 489 852,47 грн відмовлено. Суд першої інстанції вказав, що оскільки вже було встановлено судами всіх інстанцій факт пропущення строку звернення ПАТ КБ "ПриватБанк" із заявою з грошовими вимогами до боржника та визнано, що вимоги вважаються погашеними, а саме вимоги по заборгованості за тілом кредиту в розмірі 510 740 євро за кредитним договором від 11.08.2008 № LBB-17 та заборгованість в розмірі 18 741, 55 євро за договором комісії про відкриття акредитиву від 11.08.2008 № 1108/4730/ІМРА. Відтак, відповідно до статті 266 Цивільного кодексу України вважаються погашеними й додаткові вимоги за відсотками за користування кредитом, у тому числі й ті, які нараховані за період з 06.01.2012 по 19.09.2014. Суд апеляційної інстанції при цьому послався на те, що ухвала суду першої інстанції є законною, оскільки сума нарахованих процентів за користування кредитом - 5 220 688, 08 грн, є більшою за суму, що її визнано у межах справи про банкрутство як забезпечену заборгованість. Крім того, ПАТ КБ "ПриватБанк" не підтвердив належними доказами розрахунок кредиторських вимог.

14. 12.04.2018 постановою Верховного Суду постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.07.2017 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.04.2017 у справі № 5011-49/217-2012 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

15. У постанові Верховного Суду від 12.04.2018 Верховний Суд, скасовуючи прийняті судові рішення, наголосив на необхідності нового дослідження пояснень представників ПАТ КБ "Приватбанк" щодо природи нарахувань процентів за кредитами, викладених письмово в заявах останнього від 20.03.2017 та від 10.04.2017, яким не було надано судами належної оцінки.

16. За результатами нового розгляду, ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.09.2018 у справі № 5011-49/217-2012 визнано АТ КБ "ПриватБанк" поточним кредитором ТОВ "Бізнес - Інтелект" на суму 2 491 070,47 грн, з яких: 1 218 грн - перша черга задоволення; 2 489 852,47 грн - четверта черга задоволення вимог.

17. Суд першої інстанції, приймаючи ухвалу від 12.09.2018, виходив з того, що зобов`язання із повернення відповідних сум основного боргу та процентів за користування ними має вважатися припиненим та списаним із обліку як безнадійна заборгованість із моменту визнання юридичної особи банкрутом, а не з моменту затвердження реєстру вимог конкурсних кредиторів. Затвердження реєстру вимог конкурсних кредиторів має значення лише для формування комітету кредиторів та черговості і розміру задоволення їх вимог у випадку визнання підприємства банкрутом. Тому, навіть, якщо судом при розгляді забезпечених вимог АТ КБ "ПриватБанк", заявлених після порушення справи про банкрутство станом до дати порушення справи про банкрутство - 06.01.2012, визнано їх частково погашеними, то, в силу статей 598, 599 Цивільного кодексу України, відсутні підстави для припинення майбутніх зобов`язань банкрута зі сплати процентів за користування кредитами за Кредитним договором №LBB-17 від 1 1.08.2008 та за Договором комісії про відкриття акредитиву №1108/4730/ІМРА від 11.08.2008 за наступний період, з 06.01.2012 - дати порушення справи про банкрутство № 5011-49/217-2012 по 19.09.2014 - дату визнання боржника банкрутом. Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що поточні вимоги АТ КБ "ПриватБанк" є своєчасно заявленими, розрахованими за належний період та у належному розмірі, на суму зобов`язань, що не були припинені й внесені до реєстру вимог кредиторів, й підлягають визнанню у повному обсязі - 2 489 852,47 грн - та включенню до четвертої черги реєстру вимог кредиторів ТОВ "Бізнес-Інтелект".

18. 11.12.2018 постановою Північного апеляційного господарського суду ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.09.2018 у справі № 5011-49/217-2012 скасовано. Прийнято нове рішення, яким у задоволенні заяви АК КБ "ПриватБанк" про визнання грошових вимог в сумі 2 489 852,47 грн, та на суму 2 491 070, 47 грн поточними відмовлено.

19. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зобов`язання, за яким вимоги кредитора визнані погашеними, в розумінні вимог законодавства про банкрутство, є припиненими. Причому є припиненими з моменту пропуску банком строку для заявлення конкурсних вимог. Однак, незважаючи на вимоги статті 1 та 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з розрахунку наявного в матеріалах справи та з пояснень банку вбачається, що банк нараховує проценти на суму 510 740 євро - прострочена заборгованість за кредитом за договором №LBB-17 від 11.08.2008 та на суму 18 741, 55 євро - заборгованість за кредитом за договором комісії про відкриття акредитиву №1108/4730/IMPA від 11.08.2008, тобто на суми заборгованості, які в розумінні вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та у відповідності до ухвали Господарського суду міста Києва у даній справі від 05.02.2014 - вважаються погашеними, а зобов`язання за ними припиненими. Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що нарахування АТ КБ "ПриватБанк" процентів за користування кредитними коштами за договором №LBB-17 від 11.08.2008 та за договором комісії про відкриття акредитиву №1108/4730/IMPA від 11.08.2008 є незаконним.

20. 20.02.2019 постановою Верховного Суду постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2018 у справі № 5011-49/217-2012 скасовано, а справу направлено на новий апеляційний розгляд до суду апеляційної інстанції.

21. У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 Верховний Суд, вдруге скасовуючи прийняті судові рішення, зазначив, що апеляційний суд не дослідив та не надав власної належної оцінки структурі та розміру грошових вимог АТ КБ "ПриватБанк", не звернув уваги, що в ухвалі суду від 05.02.2014 чітко не встановлено, які саме вимоги увійшли до складу кредиторських вимог (забезпечені заставою), а які (їх структура та розмір) було визнано погашеними. Додатково Верховний Суд зазначив, що не встановивши конкретну дату припинення зобов`язань за кредитним договором LBB-17 від 11.08.2008 та договором комісії щодо зобов`язань по акредитиву № 1108/4730/ІМРА від 11.08.2008, неможливо дійти законного та обґрунтованого висновку про правомірність нарахувань АТ КБ "Приватбанк" процентів за порушення боржником своїх зобов`язань за вказаними договорами за період з 06.01.2012 по 19.09.2014.

22. За результатами нового розгляду постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2019 ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.09.2018 у справі №5011-49/217-2012 змінено в частині визнання поточних грошових вимог АТ КБ "Приватбанк". Визнано поточні грошові вимоги АТ КБ "Приватбанк" до ТОВ "Бізнес-Інтелект" в розмірі 278 864,89 грн, з яких: 1 218 грн - вимоги першої черги задоволення; 277 646,89 грн - вимоги четвертої черги задоволення. У визнанні решти поточних грошових вимог відмовити.

23. Постанова мотивована тим, що поточні вимоги Банку по відсоткам, які нараховані з дня порушення провадження у справі про банкрутство та протягом 30 днів після публікації оголошення, тобто за період з 06.01.2012 по 15.03.2012, є обґрунтованими, а решта не розглядаються судом та вважаються погашеними. Отже належить визнати поточні вимоги Банку до боржника на загальну суму 277 646,89 грн (14 596,54*19,021418).

24. 07.08.2019 постановою Верховного Суду постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2019 у справі №5011-49/217-2012 скасовано, справу направлено на новий апеляційний розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

25. У постанові Верховного Суду від 07.08.2019 Верховний Суд, втретє скасовуючи прийняті судові рішення, звернув увагу на те, що Північний апеляційний господарський суд під час нового апеляційного розгляду справи не ухвалив постанову по суті спору з вирішенням питань, поставлених судом касаційної інстанції у постанові від 20.02.2019, не встановив дати припинення зобов`язань за кредитним договором та за договором комісії про відкриття акредитиву, що унеможливило визначення структури та розміру грошових вимог АТ КБ "Приватбанк", та обґрунтованості нарахованих процентів за порушення боржником своїх зобов`язань за вказаними договорами за період з 06.01.2012 по 19.09.2014.

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції

26. 15.01.2020 постановою Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.09.2018 у справі № 5011-49/217-2012 змінено в частині визнання поточних грошових вимог АТ КБ "ПриватБанк"; визнано поточні грошові вимоги АТ КБ "ПриватБанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес - Інтелект" в розмірі 278 864,89 грн, з яких: 1 218 грн - вимоги першої черги задоволення; 277 646,89 грн - вимоги четвертої черги задоволення. У визнанні решти поточних грошових вимог відмовлено. Матеріали справи № 5011-49/217-2012 повернуто до Господарського суду міста Києва.

27. Суд апеляційної інстанції, виходячи з порядку зарахування коштів, що надходять від боржника на погашення заборгованості, передбаченого кредитним договором, договором комісії про відкриття акредитиву та положеннями статті 534 Цивільного кодексу України, вказав, що сума забезпечених вимог банку складається з пені та заборгованості зі сплати відсотків на загальну суму 3 713 861,01 грн. Інша частина вимог банку щодо сплати відсотків на суму 710 989,29 грн та заборгованості по договору кредиту та договору комісії на суму 5 220 688,08 грн є погашеною в силу закону (у зв`язку із пропуском кредитором строку звернення з вимогами до боржника) і відповідно всі зобов`язання боржника перед кредитором припиняються з дати такого погашення, а саме з 15.03.2012. В зв`язку з наведеним, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що поточні вимоги банку по відсоткам будуть обґрунтованими лише в частині нарахувань з дня порушення провадження у справі про банкрутство та протягом 30 днів після публікації оголошення, тобто за період з 06.01.2012 по 15.03.2012, а решта вимог є необґрунтованою в силу викладених вище обставин. Здійснивши відповідний розрахунок сум, суд апеляційної інстанції дійшов висновків про визнання поточних вимог банку за договорами кредиту та комісії про відкриття акредитиву на загальну суму 277 646,89 грн.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

28. 05.02.2020 АТ КБ "ПриватБанк" до Верховного Суду подано касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Північного господарського суду від 15.01.2020 та залишити в силі ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.09.2018 у справі № 5011-49/217-2012.

29. Скаржник вважає, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано положення статті 534 Цивільного кодексу України та не застосовано частину шосту статті 14, частину другу статті 15 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, чинній до 19.01.2013). Зокрема, вказує, що норми Цивільного кодексу України (стаття 534) і умови зазначених кредитного договору та договору комісії регламентують лише порядок зарахування кредитором суми платежу, отриманого ним на виконання порушеного боржника, й жодним чином не регламентують порядок визнання судом грошових вимог до боржника у справі про його банкрутство, що було не враховано судом й унаслідок чого зроблено хибний висновок щодо структури визнаних забезпечених вимог Банку до боржника. Скаржник вказує, що Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" чітко передбачено, що у склад визнаних судом забезпечених вимог кредиторів не може входити неустойка (штраф, пеня), яка включаються до реєстру вимог кредиторів окремо, на що не звернув уваги суд апеляційної інстанції, а відтак відповідні грошові вимоги Банку, які частково визнані судом як забезпечені заставою в сумі 3 713 861,01 грн, це саме заборгованість за тілом кредиту.

30. Також скаржник стверджує про невідповідності висновків Північного апеляційного господарського суду обставинам справи та неправильне застосування частин першої, другої статті 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, чинній до 19.01.2013); частини першої статті 1, частини першої статті 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, чинній після 19.01.2013); незастосування положень Кодексу України з процедур банкрутства. Скаржник вважає, що тільки з дня оголошення боржника банкрутом припиняється нарахування, зокрема, процентів на залишок простроченої заборгованості за кредитом. Відтак, останнім днем нарахування AT КБ "ПриватБанк" процентів за відповідними кредитним договором та договором комісії про відкриття акредитива в силу закону, на думку скаржника, є 19.09.2014 - дата визнання ТОВ "Бізнес-Інтелект" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. Окремо скаржник вказує, що судом першої інстанції було правомірно застосовано положення Податкового кодексу України.

31. Також, скаржник посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 06.11.2019 по справі №81/10-271, постанові від 26.03.2019 по справі №21/1126, відповідно до якої нормами частини першої статті 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", законодавець чітко встановив, що поточні вимоги кредитора - це неоплачені боржником вимоги, які виникли в процедурах банкрутства, за період після порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство і до винесення постанови про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури і призначення ліквідатора

Б. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу

32. 27.04.2020 до Верховного Суду від ОСОБА_1 та ОСОБА_3 надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому кредитори просять Суд залишити постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2020 без змін, а скаргу - без задоволення, посилаючись на законність та обґрунтованість висновків суду апеляційної інстанції.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи

і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

А. Щодо суті касаційної скарги

33. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що частинами першою - третьою статті 300 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

34. Здійснивши перевірку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваної постанови, оцінивши доводи касаційної скарги, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, зважаючи на наступне.

35. Як встановлено судами попередніх інстанцій та вже зазначалося вище, АТ КБ "ПриватБанк" є заставним кредитором ТОВ "Бізнес-Інтелект" на суму 3 713 861,01 грн, що виникли на підставі укладених між банком та боржником кредитного договору, договору комісії про відкриття акредитиву та договору застави майна, згідно з ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2014. Цією ж ухвалою визнано погашеними решту грошових вимог, заявлених банком, оскільки останній пропустив встановлений Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" строк для їх заявлення.

36. Предметом судового розгляду у даній справі є поточні кредиторські вимоги АТ КБ "ПриватБанк" в сумі 2 489 852,47 грн відсотків за користування коштами на підставі кредитного договору та договору комісії про відкриття акредитиву, нараховані кредитором за період з 06.01.2012 по 19.09.2014.

37. Особливістю даної справи є те, що під час визнання АТ КБ "ПриватБанк" заставним кредитором на суму 3 713 861,01 грн, судом першої інстанції (ухвала Господарського суду міста Києва від 05.02.2014) не було встановлено структуру зазначеної суми відповідно до кредитного договору та договору комісії про відкриття акредитиву, на підставі яких виникла заборгованість боржника. Тобто судом першої інстанції не визначено яка саме заборгованість визнана, а яка погашена. Вказане потягло за собою і невизначеність структури поточних вимог банку та неодноразовий розгляд даної справи Верховним Судом.

38. Дане питання було предметом розгляду господарськими судами всіх інстанцій. Зокрема, Верховний Суд, направляючи дану справу на новий розгляд, неодноразово наголошував на необхідності встановлення дати припинення зобов`язань за кредитним договором та за договором комісії про відкриття акредитиву, визначення структури та розміру грошових вимог АТ КБ "Приватбанк", а також обґрунтованості нарахованих процентів за порушення боржником своїх зобов`язань за вказаними договорами за період з 06.01.2012 по 19.09.2014.

39. Щодо питання дати припинення зобов`язань за кредитним договором та за договором комісії про відкриття акредитиву суд касаційної інстанції виходить з наступного.

40. Так, ухвалюючи оскаржувану постанову від 15.01.2020, суд апеляційної інстанції встановив, що конкурсні вимоги могли бути заявлені у тридцятиденний строк з дати публікації оголошення про порушення справи про банкрутство боржника в газеті "Голос України" № 28 (5278) 14.02.2012 та до 15.03.2012. Однак банком кредиторські вимоги на суму 970 660,69 євро, що еквівалентно 9 570 714, 41 грн, були заявлені після спливу вказаного строку. Судом апеляційної інстанції також встановлено, що предметом застави забезпечується виконання зобов`язань ТОВ "Бізнес-Інтелект" перед банком щодо сплати усіх, передбачених кредитним договором та договором комісії про відкриття акредитиву платежів в порядку, передбаченому умовами таких договорів, однак в межах встановленої суми, а саме - 3 713 861,01 грн.

41. Відповідно до частин першої, другої статті 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції до 19.01.2013, чинної на момент звернення банку із заявою про включення до реєстру вимог кредиторів, які забезпечені заставою) конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують. Вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

42. В той же час, вимоги забезпечених кредиторів можуть бути заявлені поза межами встановленого Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" 30-денного строку, оскільки статус учасника провадження у справі про банкрутство у забезпеченого кредитора виникає з моменту порушення такого провадження у справі про банкрутство. Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17.04.2018 у справі № 904/6950/17, від 13.06.2018 у справі № 914/355/17 та від 16.08.2018 у справі № 916/1950/16.

43. Верховний Суд зазначає, що якщо заявлені кредитором вимоги є забезпеченими частково, то кредитор несе ризик несвоєчасного заявлення кредиторських вимог в незабезпеченій частині, а саме - визнання таких вимог (в не забезпеченій частині) погашеними. При цьому, датою погашення несвоєчасно заявлених конкурсних вимог - це дата закінчення встановленого статтею 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" 30-денного строку.

44. Враховуючи викладене, оскільки забезпеченими є вимоги АТ КБ "ПриватБанк" на суму 3 713 861,01 грн, колегія суддів погоджується із висновками апеляційного господарського суду про те, що конкурсні вимоги АТ КБ "ПриватБанк" на суму 5 856 853,4 грн є погашеними в силу закону з дати спливу визначеного законом присічного 30-денного строку, а саме - з 15.03.2012 і, відповідно, всі незабезпечені зобов`язання боржника перед кредитором припиняються з дати такого погашення, а саме - з 15.03.2012.

45. Стосовно структури та розміру грошових вимог АТ КБ "Приватбанк" судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до п. 6.13 кредитного договору №LBB-17 від 11.08.2008 обов`язки по даному кредитному договору виконуються в наступному порядку: кошти отримані від позичальника для погашення заборгованості по даному кредитному договору, перш за все направляються для погашення збитків понесених банком згідно п. 3.2.14, 3.3.12 (зберігання застави, послуги, пов`язані з реалізацією застави, представництво інтересів банку в суді, тощо), далі для погашення неустойки згідно розділу 5 вказаного договору, далі-прострочення винагороди за управління кредитом, далі-прострочення винагороди за оформлення кредитного договору, далі-прострочення винагороди за наданий кредит, далі-винагорода за невикористану частину кредиту, далі - винагорода за управління кредитом, далі - винагорода за оформлення кредитного договору, далі-прострочені проценти, далі-проценти, далі прострочення кредиту, далі - кредит. Аналогічні положення, як встановлено судом апеляційної інстанції, містяться і в п. 6.3 Договору комісії про відкриття акредитиву в редакції додаткової угоди № 1 від 02.03.2009, зокрема визначено, що погашення заборгованості клієнта перед банком здійснюється в наступному порядку: 1) сплата сум штрафів і пені, 2) сплата сум процентів за надані грошові кошти, 3) сплата сум комісій банку, 4) повернення наданих банком грошових коштів.

46. Дослідивши встановлений сторонами укладених договору кредиту та договору комісії про відкриття акредитиву порядок погашення заборгованості боржника перед кредитором, апеляційний господарський суд встановив, що сума забезпечених вимог АТ КБ "ПриватБанк" складається з пені та заборгованості зі сплати відсотків на загальну суму 3 713 861,01 грн.

47. Колегія суддів Верховного Суду відхиляє доводи касаційної скарги про неправильне застосування апеляційним господарським судом положень статті 534 Цивільного кодексу України, незастосування частини шостої статті 14, частини другої статті 15 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, чинній до 19.01.2013) при визначенні складу та структури грошових вимог банку та вважає обґрунтованим встановлення апеляційним господарським судом структури грошових вимог банку шляхом дослідження укладених між сторонами договорів кредиту та комісії, а також поданих банком розрахунків, зважаючи на вказані вище особливості даної справи.

48. Також, апеляційним господарським судом встановлено наявність заборгованості боржника за договором кредиту в сумі 204 596 євро (поточне тіло) та 306 144 євро (прострочене тіло) та в сумі в сумі 18 741,55 євро (прострочене тіло) за договором комісії про відкриття акредитиву.

49. Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначає, що поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство.

50. Отже, оскільки, як встановлено судом апеляційної інстанції, датою припинення незабезпечених кредитних зобов`язань ТОВ "Бізнес-Інтелект" перед АТ КБ "ПриватБанк" є 15.03.2012 (дата погашення вимог в силу закону, у зв`язку із заявленням їх із пропуском встановленого строку), Верховний Суд погоджується із висновком апеляційного господарського суду про те, що заявлені поточні вимоги АТ КБ "ПриватБанк" по відсоткам за користування кредитними коштами будуть обґрунтованими лише в частині нарахувань з дня порушення провадження у справі про банкрутство (06.01.2012) та по 15.03.2012 (момент припинення кредитних правовідносин).

51. Судом апеляційної інстанції здійснено розрахунок відсотків за користування кредитними коштами на вказані суми основної заборгованості за кредитним договором від 11.08.2008 та за договором комісії про відкриття акредитиву від 11.08.2008 за період з 06.01.2012 по 15.03.2012 в розмірі 1 433,78 євро (40 % річних), 3 296,73 євро (8,425 % річних) та в сумі 9 866,03 євро (16,85 % річних), що по курсу НБУ (1902,1418 грн за 100 євро) станом на 19.11.2014 (дата подання заяви з поточними вимогами) становить 277 646,89 грн.

52. За таких обставин, колегія суддів касаційної інстанції погоджується із частковим визнанням апеляційним господарським судом поточних вимог АТ КБ "ПриватБанк" до боржника на загальну суму 277 646,89 грн, відповідно до проведеного судом апеляційної інстанції розрахунку.

53. З огляду на викладене, Верховний Суд також відхиляє доводи касаційної скарги про неправильне застосування апеляційним господарським судом положень частин першої, другої статті 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції до 19.01.2013) та статті 38 зазначеного Закону, в редакції після 19.01.2013, щодо встановлення періоду нарахування поточних вимог кредитора.

54. Окрім того, колегія суддів Верховного Суду не приймає до уваги посилання скаржника на постанови Верховного Суду від 06.11.2019 по справі № 81/10-271, від 26.03.2019 по справі №21/112б, оскільки правовідносини у вказаних справах та у даній справі № 5011-49/217-2012 не є подібними. Зокрема у справі № 21/112б спір між кредитором і боржником виник із податкового боргу, а у справі № 81/10-271 не було встановлено обставин припинення зобов`язань за кредитним договором до визнання боржника банкрутом, як у даній справі № 5011-49/217-2012.

55. З урахуванням викладеного, Верховний Суд вважає, що апеляційним господарським судом повно та всебічно досліджено обставини справи та з дотриманням норм матеріального й процесуального права ухвалено законну та обґрунтовану постанову, а доводи касаційної скарги не спростовують правильних висновків апеляційного господарського суду, з огляду на що колегія суддів касаційної інстанції не вбачає підстав для її скасування.

56. Аргументи касаційної скарги стосуються з`ясування обставин, вже встановлених судами попередніх інстанцій, та переоцінки вже оцінених ними доказів у справі і спростовуються наведеним в оскаржуваному судовому рішенні у справі.

57. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі Верховний Суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду апеляційної інстанції.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

58. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновків про те, що постанова апеляційного господарського суду у справі прийнята з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

59. Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" підлягає залишенню без задоволення, а прийнята у справі постанова Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2020 - залишенню без змін.

В. Розподіл судових витрат

60. У зв`язку з тим, що Суд відмовляє в задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалене судове рішення Суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2020 у справі № 5011-49/217-2012 залишити без змін.

3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді О. Банасько

О. Васьковський