СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2020 р. Справа №905/164/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Ільїн О.В., суддя Россолов В.В.,

при секретарі Довбиш А.Ю.,

за участю представників:

позивача - не з`явився;

відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача - Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», м.Краматорськ, Донецька область, (вх.№961Д/1-40) на ухвалу Господарського суду Донецької області від 10.03.2020 року по справі №905/164/15,

за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ,

до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», м.Краматорськ, Донецька область,

про стягнення 217329582,42 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2020 року Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» звернулося до Господарського суду Донецької області зі скаргою №586/26 від 25.02.2020 року про бездіяльність державного виконавця, в якій просило суд:

- визнати неправомірною бездіяльності державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А. щодо не зупинення вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням №48893948;

- зобов`язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А. усунути порушення (поновити порушене право боржника) - винести постанову про зупинення вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням №48893948.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 10.03.2020 року у справі №905/164/15 (повний текст складено 10.03.2020 року, суддя Кротінова О.В.) у задоволені скарги відмовлено.

Відповідач з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті ухвали норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу Господарського суду Донецької області від 10.03.2020 року та прийняти нове судове рішення, яким вимоги скарги про бездіяльність державного виконавця задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що існують всі підстави до зупинення виконавчого провадження через включення відповідача до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії суб`єктів господарювання.

Скаржник вважає, що відстрочка виконання рішення, яка вже закінчилась, не є підставою для відмови у зупиненні виконавчого провадження, обов`язковість якого передбачена Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» (Закон №1730) та Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.04.2020 року відкрито апеляційне провадження за скаргою відповідача; встановлено строк на протязі якого позивач та Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства України мають право подати до суду відзиви на апеляційну скаргу, а також встановлено строк на протязі якого учасники справи мають право подати до суду клопотання, документи та докази в обґрунтування своєї позиції по справі; призначено справу до розгляду в судове засідання.

Позивачем надано відзив (вх.№3501 від 13.04.2020 року), в якому він заперечує проти доводів апеляційної скарги і зазначає, що відповідач невірно тлумачить приписи норм закону, оскільки ч. 4 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» визначає підстави для зупинення виконавчих дій і відповідно п. 6 ч. 1 вказаної статті передбачає зупинення вчинення виконавчих дій виключно за умови надання відстрочки виконання рішення та не пов`язує включення чи не включення боржника до Реєстру відповідно до Закону №1730. Таким чином, на думку позивача, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що виконавче провадження у даному випадку зупиненню не підлягає.

Позивач вказує, що ч.4 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» містить виключення для зупинення виконавчого провадження з підстави, передбаченої п.10 ч.1 вказаної статті. Так, за результатом аналізу положень ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» у їх сукупності, на думку позивача вірним є висновок суду, що у разі, якщо заборгованість за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року, зокрема, для виробництва теплової енергії, з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ, раніше реструктуризовано (розстрочено та/або відстрочено), у тому числі згідно з рішенням суду, виконавче провадження не зупиняється.

Державний виконавець правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до ст. 263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ухвала суду від 06.04.2020 року про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду була направлена учасникам справи рекомендованими листами 06.04.2020 року за адресами, зазначеними в апеляційній скарзі і отримана ними 10.04.2020 року, що підтверджується відомостями з офіційного сайту пошуку поштових відправлень «Укрпошта» і зворотніми рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які долучено до матеріалів справи. Однак, учасники справи в судове засідання не з`явилися, про причини не з`явлення суд не повідомили, будь-яких заяв та клопотань ними надано не було.

Враховуючи встановлення на усій території України карантину відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», колегією суддів в ухвалі від 06.04.2020 року звернуто увагу учасників справи на продовження здійснення судами судочинства та забезпечення доступу до правосуддя з урахуванням здійснення всіх необхідних протиепідемічних заходів щодо захисту здоров`я громадян. При цьому, в ухвалі суду роз`яснено право на їх участь у судовому засіданні та шляхи реалізації такого права.

Частина 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України визначає, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи за відсутності представників сторін за наявними у справі матеріалами.

У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи в суді першої інстанції - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 Господарського процесуального кодексу України, а також з урахуванням положень ч.2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Відповідно до ч. 1 статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Разом з тим, 03.11.2016 року прийнято Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» (далі - Закон №1730), яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Згідно з абз. 6 ч.1 ст. 1 Закону №1730 заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, є кредиторська заборгованість перед постачальником електричної енергії підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за електричну енергію, спожиту для виробництва та надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, з постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Згідно з абз. 10 ч.1 ст. 1 Закону №1730 спожиті енергоносії - спожиті природний газ, електрична енергія.

Відповідно до абз. 8 ч.1 ст. 1 Закону №1730 під процедурою врегулювання заборгованості розуміються - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

З прийняттям вказаного Закону були внесені зміни до норм Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, додано п. 10 ч. 1 ст. 34, за змістом якого виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону №1730, з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», її дочірня компанія «Газ України», Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз», постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

У свою чергу, ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» було доповнено частиною 4, якою встановлено, що виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 10 частини 1 цієї статті, зупиняється у частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду.

Тобто, ч. 4 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» містить виключення з випадків зупинення виконавчого провадження на підставі п.10 ч.1 цієї норми, якщо буде встановлено, що така заборгованість вже була реструктуризована (розстрочена та/або відстрочена), у тому числі згідно з рішенням суду.

Матеріали справи свідчать та встановлено судом, що рішенням Господарського суду Донецької області від 16.06.2015 року по справі №905/164/15, яке залишено без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 20.07.2015 року, з відповідача на користь позивача стягнуто 204108351,69 грн., у тому числі 168643805,18 грн. суми основного боргу за поставлений природний газ, 7123884,24 грн. пені, 25857670,81 грн. інфляційних витрат та 2482991,46 грн. 3% річних, а також відшкодовано сплачений судовий збір у розмірі 71029,68 грн.

Стягнута судом заборгованість виникла за спожитий природний газ за договором купівлі-продажу природного газу №846/14-БО-6 від 26.12.2013 року, який використовувався відповідачем для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами.

На виконання вказаного рішення 28.07.2015 року Господарським судом Донецької області видано наказ, який позивачем пред`явлено до виконання, відкрито виконавче провадження №48893948.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 01.10.2015 року заяву відповідача про відстрочку виконання рішення Господарського суду Донецької області від 16.06.2015 року у справі №905/164/15 строком на п`ять років - задоволено частково; відстрочено виконання рішення Господарського суду Донецької області від 16.06.2015 року у справі №905/164/15 строком на 1 рік та 2 місяці - по 01.12.2016 року.

Вказана ухвала винесена судом в порядку ст.121 Господарського процесуального кодексу України (у відповідній редакції), через визнання судом наведених заявником у підтвердження свого скрутного становища - винятковими та такими, що ускладнюють виконання рішення суду обставинами.

У якості обставин, внаслідок встановлення яких суд вирішив доцільним застосувати саме на такий період відстрочення примусового виконання рішення суду у цій справі, судом визнані:

- перебування підприємства у стані економічної кризи, що посилена проведенням антитерористичної операції, зокрема у Донецькій області, і дана обставина носить винятковий характер, яка у свою чергу, разом з тим, перешкоджає на даний час повному відновленню виробничої діяльності відповідача;

- вид господарської діяльності, який здійснює відповідач, суб`єктний склад учасників у сфері споживання послуг, що ним надаються;

- специфіку фінансування підприємства;

- загальний розмір спірної суми боргу, фінансові показники боржника та кредитора.

Крім посилань на загальну процесуальну норму ст.121 Господарського процесуального кодексу України (у відповідній редакції), якою передбачено можливість відстрочення виконання рішення суду саме внаслідок встановлення обставин ускладнення його негайного виконання, зокрема, будь-яких посилань на реструктуризацію спірної заборгованості на підставі спеціальної норми відповідного законодавчого акту (запровадження процедури врегулювання заборгованості за нормою закону, що діяла до набрання чинності Закону №1730) - зазначена ухвала від 01.10.2015 року не містить.

Разом з тим, за змістом ст.5 Закону №1730, на виконання якого й внесено зміни до ст.34 Закону України «Про виконавче провадження», реструктуризація заборгованості за спожитий природний газ, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, здійснюється шляхом розстрочення на 60 календарних місяців рівними частинами з першого числа місяця укладення договору без відстрочення погашення заборгованості та з можливістю дострокового погашення.

Отже саме факт укладення договору про реструктуризацію (відстрочення та/або розстрочення) зазначеної заборгованості в передбаченому законом порядку, в тому числі й на виконання рішення суду - і є перешкодою до зупинення виконавчого провадження за нормою ч. 4 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про наявність раніше реструктуризованої заборгованості за ухвалою Господарського суду Донецької області від 01.10.2015 року та, як наслідок, відсутність підстав для зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу Господарського суду Донецької області від 28.07.2015 року у справі №905/164/15 - суперечить наведеним вище вимогам законодавства.

У той же час, за змістом п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» самостійними підставою зупинення виконавчого провадження є:

1) існування заборгованості у підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води перед постачальником природного газу (НАК «Нафтогаз України») за спожиті енергоносії;

2) включення таких підприємств до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону №1730.

На підставі наказу Мінрегіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №237 від 08.09.2017 року відповідача внесено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії суб`єктів господарювання відповідно до Закону №1730.

Враховуючи, що судовий наказ №905/164/15 виданий для стягнення з підприємства, що виробляє, транспортує та постачає теплову енергію, надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води - Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» - перед постачальником природного газу - Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за спожиті енергоносії, а також включення відповідача до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону №1730 на підставі наказу Мінрегіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №237 від 08.09.2017 року, колегія суддів вважає наявними підстави для застосування норм п.10 ч.1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» та зупинення виконавчих дії щодо виконавчого провадження №48893948 з примусового виконання наказу Господарського суду Донецької області від 28.07.2015 року у справі №905/164/15.

Аналогійна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02.05.2018 року у справі №915/2210/15.

Так, 18.02.2020 року відповідач звернувся до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою №509/26 про зупинення вчинення виконавчих дій.

Зазначене звернення останнім отримано, проте, в порушення вказаних норм Закону, незважаючи на наявність підстав для обов`язкового зупинення виконавчого провадження, державним виконавцем не було зупинено виконавче провадження, чим було порушені приписи ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» та право заявника на участь у відповідній процедурі врегулювання заборгованості за нормами Закону №1730.

Відповідно до ч. 2 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Разом з цим, судова колегія враховує, що судові витрати, які стягнуті рішенням Господарського суду Донецької області від 16.06.2015 року не є складовою заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону №1730, а отже відносно стягнення цих сум виконавчі дії не мають бути зупинені.

Оскільки заявником в поданій суду скарзі на дії державного виконавця, а також в апеляційній скарзі на ухвалу суду не вимагалось зупинення виконавчого провадження саме в частині суми судового збору у розмірі 71996,51 грн., з урахуванням непідвідомчості господарським судам скарг в цій частині, судова колегія приходить до висновку, що відсутність підстав до зупинення вчинення виконавчих дій щодо судового збору в межах цих скарг не оспорюється.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що скарга Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А. підлягає задоволенню шляхом визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А. щодо не зупинення вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням №48893948 в частині стягнення суми основного боргу за поставлений природний газ, пені, інфляційних втрат та 3% річних та зобов`язання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А. зупинити вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням №48893948 з примусового виконання наказу Господарського суду Донецької області від 28.07.2015 року у справі №905/164/15 в частині стягнення суми основного боргу за поставлений природний газ, пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на державного виконавця.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 269, 270, 271, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Донецької області від 10.03.2020 року у справі №905/164/15 - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким скаргу Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А. - задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А. щодо не зупинення вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням №48893948 в частині стягнення суми основного боргу за поставлений природний газ, пені, інфляційних втрат та 3% річних та зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А. зупинити вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням №48893948 з примусового виконання наказу Господарського суду Донецької області від 28.07.2015 року у справі №905/164/15 в частині стягнення суми основного боргу за поставлений природний газ, пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, ) на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (84307, Донецька область, м.Краматорськ, пров. Земляний, 2, ) судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 2102,00 грн.

Доручити Господарському суду Донецької області видати відповідний наказ.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 04 травня 2020 року.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя О.В. Ільїн

Суддя В.В. Россолов