ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

27 квітня 2020 року Справа № 902/794/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Гудак А.В. , суддя Олексюк Г.Є.

секретар судового засідання Мазур О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницька спеціалізована механізована компанія"

на рішення Господарського суду Вінницької області від 14.01.2020р.

(ухвалене о 16:12 год., у м. Вінниці, повний текст складено 21.01.2020р.)

у справі №902/794/19 (суддя Яремчук Ю.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницька спеціалізована механізована компанія"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вольтаж Груп"

про стягнення 884717,25 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінницька спеціалізована механізована компанія" звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вольтаж Груп" про стягнення 884717 грн. 25 коп.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вольтаж Груп" було укладено Договір № 23-04/2019-1 від 23.04.2019 р., відповідно до якого позивач надає послуги машинами та механізмами згідно додатку №1 та заявок Товариства з обмеженою відповідальністю "Вольтаж Груп", наданих за три дні до початку робіт. Згідно затвердженого кошторису між сторонами, планова вартість виконаних робіт складає 379345грн. 30 коп., у випадку виникнення додаткових робіт, оплата проводиться по факту виконаних робіт.

Посилається, що між сторонами було підписано додаток до договору - кошторис на проведення демонтажних робіт та влаштування вертикальної планіровки земельної ділянки в с. Червоне Немирівського району Вінницької області, загальною вартістю 379345 грн. 30 коп.

За наслідками виконання робіт позивачем та відповідачем складено акт № 17 від 22.05.2019р. здачі-прийняття робіт (надання послуг) загальною вартістю 379345 грн. 30 коп., що були оплачені ТОВ "Вольтаж Груп".

В подальшому, в зв`язку із виявленим непередбачених договором та кошторисом робіт, між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 від 17.05.2019 р. до Договору № 23-04/2019-1 від 23.04.2019 р. про надання послуг машинами і механізмами (надалі - додаткова угода), відповідно до п. 1.3 якої Підрядник проводить роботи по демонтажу прихованих ж/б конструкцій (які при представленні земельної ділянки не указані). За наслідками виконання додаткових робіт ТОВ "Вінницька спеціалізована механізована компанія" складено акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 21 від 18.06.2019 р. загальною вартістю 884717 грн. 25 коп.

З метою прийняття робіт (наданих послуг), їх оплати вищевказаний акт разом з рахунком на оплату № 24 від 18.06.2019 р. та листом № 5 від 03.07.2019 р. позивачем було надіслано відповідачу за адресами: 21100, місто Вінниця вул. Келецька, буд. 102 А, прим. 9 та 21050, місто Вінниця, вул. Театральна, 7/1.

Зазначає, що станом на 16.07.2019 р. ТОВ "Вольтаж Груп" вказаний вище акт не підписало та не повернуло, за виконані роботи (надані послуги) не розрахувалось.

Посилається, що з урахуванням нових обставин, сторони в додатковій угоді змінили порядок оплати виконаних робіт (наданих послуг), а саме п. 1.4 додаткової угоди визначили, що розрахунки будуть проводитись на розрахунковий рахунок підрядника згідно наданих підрядником рахунків і актів виконаних робіт по факту виконання, підписаних обома сторонами, не пізніше 3 днів з моменту підписання актів, а тому на думку позивача до відносин щодо порядку оплати за Актом, застосовуються положення, визначені п. 1.4 додаткової угоди.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 14.01.2020р. у справі №902/794/19 в задоволенні позову відмовлено.

При ухвалені вказаного рішення суд виходив з того, що:

- відповідачем не складалася та не передавалася позивачу заявка на будь-які додаткові роботи (послуги) за три дні до початку робіт, як це передбачено п. 1.1. Договору № 23-04/2019-1 від 23.04.2019 р.;

- відповідач не отримував та не погоджував розрахунків додаткових витрат в зв`язку із збільшенням об`ємів земляних робіт (залучення додаткової техніки) та ручних робіт (зрізуванню, порізці дерев та кущів);

- сторонами не були внесені зміни до твердого кошторису у встановленому законом порядку;

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 21 від 18.06.2019 р. не можу бути доказом у справі, оскільки не підписаний обопільно між сторонами, суперечить умовам договору (містить роботи, не передбачені затвердженим кошторисом) і не є актом про виконання додаткових робіт в розумінні п. 1.4. Додаткової угоди;

- позивачем не надано належних доказів відправлення відповідачу акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 21 від 18.06.2019 р. разом з рахунком на оплату № 24 від 18.06.2019 р..

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню у зв`язку із його недоведеністю.

Розглядаючи спірні правовідносини, судом було застосовано відповідні положення ст. ст. 11, 12, 15, 16, 654, 837, 844, 853 ЦК України.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінницька спеціалізована механізована компанія" звернулося з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, відповідно до якої просить рішення Господарського суду Вінницької області від 14.01.2020р. у справі №902/794/19 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити.

Скаржник вважає, що рішення господарського суду ухвалене за неповного з`ясування обставин справи, невірного застосування норм матеріального та процесуального права.

На підтвердження своїх доводів, скаржник вказує наступне.

Судом зазначено, що матеріали справи не містять доказів щодо надання відповідачем заявки позивачу на будь-які додаткові роботи (послуги) за три дні до початку робіт, як-то передбачено п.1.1 Договору.

В той же час, суд не звернув уваги, що відповідачем не надавалось заявки на виконання першого етапу робіт, що були обумовлені Договором, однак прийняті ним.

Додаткова угода містить в собі перелік робіт, які необхідно виконати, тобто представляє собою нове зобов`язання, на яке положення п.1.1 основного Договору не поширюються.

Звертає увагу, на той факт, що розрахунок додаткових робіт проведено було за наслідками проведення їх здійснення, а п. 1.3 Додаткової угоди не вимагає додаткового погодження такого розрахунку.

Зобов`язання, яке виникло відповідно до Додаткової угоди, не передбачало складення кошторису, його вартість сторонами в ній обумовлена не була, а було зазначено, що розрахунки будуть проводитись на підставі актів виконаних робіт.

Суд не досліджував та не зазначив в рішенні якими саме доказами спростовується факт отримання відповідачем листів позивача, а лише самостійно спростував позицію позивача.

Однак, направлення акту разом з рахунком на оплату № 24 від 18 червня 2019 року листом №5 від 03 липня 2019 року рекомендованим листом відповідає вимогами Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270, а квитанція про їх відправку та витяг за сайту Укрпошта є належним доказом направлення та отримання даних документів відповідачем.

Відповідач не скористався своїм правом на відмову від договору чи його розірвання внаслідок необхідності виконання додаткового об`єму робіт, а навпаки погодив їх виконання підписавши Додаткову угоду.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вольтаж Груп" в порушення вимог ст. ст. 853, 882 ЦК України безпідставно відмовилося від прийняття робіт, своєчасно не заявивши про їх недоліки (за наявності таких), а тому воно не звільняється від обов`язку оплатити роботи, виконані за Договором підряду.

Положення щодо твердого кошторису до даних правовідносин застосовуватись не можуть, оскільки Додаткова угода не охоплює собою кошторис 1, а фактично встановлює необхідність проведення додаткового об`єму робіт, що не був обумовлений кошторисом 1.

Представником позивача в судовому засіданні 04.12.2019 р. подано клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, які були долучені судом до матеріалів справи, проте, не прийняті до розгляду згідно ст. 80 ГПК України за наслідком чого було винесено протокольну ухвалу, яку занесено до журналу судового засідання.

Однак, дані докази є важливими для розгляду справи, адже містять данні про проведення робіт в рамках Договору та Додаткової угоди, а подання їх з пропуском строку обумовлено тим, що відповідачем подано відзив з порушенням строку, визначеного в ухвалі про відкрити провадження по справі.

Судом неправомірно було відмовлено в задоволенні клопотання про витребування доказів.

Враховуючи вищевикладене, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінницька спеціалізована механізована компанія" вважає, що вищевказане судове рішення є незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Вольтаж Груп" надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, відповідно до якого просить оскаржене рішення суду першої інстанції залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

На спростування доводів, викладених в апеляційній скарзі, вказує наступне.

Твердження скаржника, що суд не звернув увагу на те, що відповідачем не надавалося заявки на виконання першого етапу робіт, що були обумовлені Договором, однак прийняті ним, спростовується тим, що ані відповідачем, ані позивачем не заперечується та не спростовується факт виконання робіт, визначених у договорі про надання послуг машинами і механізмами № 23-04/2019-1 від 23.04.2019р., виконання яких підтверджується актом здачі-прийняття робіт №17 від 22.05.2019р.

Скаржник своїми доводами фактично підмінює та трактує на свою сторону умови Додаткової угоди №1 від 17.05.2019р. до Договору.

Звертає увагу на те, що умови Додаткової угоди №1 до Договору не містять жодної умови щодо внесення змін до п. 1.1. Договору, чи викладу його в новій редакції

Відповідачу не була надана заявка на будь-які додаткові роботи (послуги) за три дні до початку робіт, як передбачено п.1.1. Договору, також позивачем не були проведені обрахування додаткових витрат в зв`язку із збільшенням об`ємів земляних робіт (залучення додаткової техніки) та ручних робіт (зрізуванню, порізці дерев та кущів). Зауважує, що сторонами не вносилися зміни до кошторису.

В апеляційній скарзі позивач стверджує, що зобов`язання, яке виникло відповідно до укладеної Додаткової угоди №1 до Договору, не передбачало складання кошторису, проте змінило порядок здійснення обрахунку, розрахунку та зміну ціни за надані послуги (роботи).

Однак, позивач, не зважаючи на усе зазначене вище, разом із позовною заявою надав суду кошторис №2, який засвідчений підписом та печаткою лише позивача. Однак, саме існування такого кошторису суперечить усім аргументам та доводам позивача щодо зміни ціни та порядку розрахунку за виконані роботи (надані послуги) у зв`язку із укладеною сторонами Додатковою угодою №1 до Договору. В той же час, відповідач, не отримував кошторис №2 та вперше побачив його лише під час ознайомлення із матеріалами справи в суді.

Єдиним документом, який підтверджує факт направлення на адресу відповідача саме тих документів, на які вказує позивач, є опис вкладення до цінного листа. Проте, позивач не надав до позовної заяви такого документу, та й у самій позовній заяві на нього не посилається.

Скаржник стверджує, що відповідач не скористався своїм правом на відмову від договору чи його розірвання внаслідок необхідності виконання додаткового об`єму робіт, однак відповідач не мав підстав відмовитися від Договору, оскільки будь-яких передумов для цього не було. Жодних документів щодо зміни ціни кошторису, розрахунків відповідачу надано не було.

Частиною 4 ст. 844 ЦК України саме на підрядника покладений обов`язок у разі, виникнення необхідності проведення додаткових робіт, а у зв`язку із цим істотного перевищення визначеного приблизного кошторису, останній зобов`язаний своєчасно попередити про це замовника, а ч. 2 ст.844 ЦК України передбачено, що підрядник, який своєчасно не попередив замовника про необхідність перевищення приблизного кошторису, зобов`язаний виконати договір підряду за ціною, встановленою договором.

Отже, навіть якби такі роботи, як стверджує позивач, і були б виконані, то невиконання вказаного вище обов`язку позбавляє підрядника права на відшкодування надкошторисних витрат.

Твердження скаржника, що ним було пропущено строк на подання додаткових доказів через те, що відповідачем подано відзив з порушенням строку є безпідставними. В той же час, відповідачем були надані обґрунтовані заперечення проти долучення таких доказів до матеріалів справи, оскільки подані документи не мають жодного відношення до позову, і тим більше, не підтверджують факт наявності або відсутності нібито фактичного виконання робіт, передбачених Договором, у тому числі обсягу таких робіт.

За наведеного вище, позивач вважає, що оскаржене рішення є цілком законним, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Також, відповідачем до апеляційного господарського суду подане клопотання про розгляд справи без участі його представника, котре мотивоване тим, що на усій території України встановлено карантин внаслідок поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19, рекомендації Ради суддів України про утримання від участі у судових засіданнях, відсутністю можливості забезпечити участь представника в судовому засіданні.

27.04.2020 р. на електронну адресу суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницька спеціалізована механізована компанія" надійшло клопотання про витребування доказів та відкладення розгляду справи, відповідно до якого скаржник просить витребувати у відповідача для приєднання до матеріалів справи копії проектно-кошторисної документації щодо встановлення сонячних батарей на об`єкті земельній ділянці в с. Червоне Немирівського районну Вінницької області. Також, просить відкласти розгляд справи у зв`язку із запровадженими карантинними заходами, внаслідок поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19.

Розглянувши вказане клопотання, суд дійшов висновку про його відхилення, виходячи з наступного.

За приписами ч. 11 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Суд звертає увагу на те, що строк апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції обмежений строком, встановленим ст. 273 ГПК України шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі.

Апеляційне провадження в даній справі було відкрите ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.03.2020 р., то апеляційна скарга має бути розглянута в строк до 12.05.2020 р. (з врахуванням вихідних та святкових днів).

Суд констатує, що внаслідок поширення коронавірусної хвороби COVID-19, Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX " Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" законодавцем були внесені змін до ГПК України щодо строків визначеними статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інших процесуальних строків щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву.

Однак, строки встановлені ст. 273 ГПК України залишилися незмінними, а тому враховуючи строки пересилання поштової кореспонденції, імперативні приписи ст. 120 ГПК України, той факт, що суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в ній і додатково поданими доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ст. 269 ГПК України), не визнання судом явки представників сторін обов`язковою, висловлення скаржником своєї позиції в апеляційній скарзі, суд дійшов висновку про те, що неявка представника скаржника не є підставою для відкладення розгляду справи та відхиляє клопотання про відкладення розгляду справи.

Щодо витребування у відповідача копії проектно-кошторисної документації щодо встановлення сонячних батарей на об`єкті земельній ділянці в с. Червоне Немирівського районну Вінницької області, суд апеляційної інстанції бере до уваги те, що позивач не обґрунтовує яким чином вказана документація відноситься до суті спору та яким чином вона може довести ті обставини, на котрі посилається позивач.

Також, апеляційний господарський суд констатує, що представник позивача у якості єдиної причини неможливості отримання документації вказує на її перебування у відповідача. Поруч з цим, представник позивача не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що він як адвокат, використовуючи надані йому законом інструменти намагався самостійно отримати такі документи для їх подання в майбутньому до суду. При цьому суд бере до уваги приписи ст. 74 ГПК України відповідно до якої суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, що 23.04.2019р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Вінницька спеціалізована механізована компанія" (підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вольтаж Груп" (замовник) було укладено Договір № 23-04/2019-1 від 23.04.2019 р. (далі - Договір) (т. 1, а. с. 12-13), за умовами якого підрядник надає послуги машинами та механізмами згідно додатку №1 та заявок замовника, наданих за три дні до початку робіт.

Відповідно до п. 1.3. Договору за надання послуг машинами і механізмами Замовник сплачує Підряднику вартість роботи машин і механізмів згідно виставлених Підрядником рахунків.

Планова вартість виконання робіт складає 379345 грн. 30 коп. (згідно затвердженого кошторису), у випадку виникнення додаткових робіт, оплата проводиться по факту виконаних робіт (п. 3.1. Договору).

За умовами п. 3.3. Договору розрахунки проводяться на розрахунковий рахунок підрядника згідно наданих підрядником рахунків і актів виконаних робіт, підписаних обома сторонами щомісячно не пізніше 5-го числа послідуючого місяця згідно виставлених рахунків.

Згідно із п. 6.1. Договору він набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання зобов`язань по договору. Виконання робіт з 23.04.2019 р. по 01.07.2019 р.

Також, між сторонами було підписано кошторис на проведення демонтажних робіт та влаштування вертикальної планіровки земельної ділянки в с. Червоне Немирівського району Вінницької області (надалі - кошторис), загальною вартістю 379345 грн. 30 коп. (т. 1, а. с. 14)

В подальшому, 22.05.2019 р. сторони склали та підписали акт № 17 здачі-прийняття робіт (надання послуг) загальною вартістю 379345 грн. 30 коп. (т. 1, а. с. 15).

Як зазначає позивач, в зв`язку з виявленим непередбачених Договором та кошторисом робіт, між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 від 17.05.2019 р. до Договору № 23-04/2019-1 від 23.04.2019 р. про надання послуг машинами і механізмами (далі - Додаткова угода) (т. 1, а. с. 16).

За умовами п. 1.1. Додаткової угоди замовник перед виконанням робіт надає акт з планом винесення відміток на земельній ділянці під встановлення соняшних батарей в с. Червоне Немирівського району Вінницької області.

Відповідно до п. 1.2. Додаткової угоди підрядник проводить проводить обрахування додаткових витрат в зв`язку із збільшенням об`ємів земляних робіт (залучення додаткової техніки) та ручних робіт (зрізуванню, порізці дерев та кущів).

Підрядник проводить роботи по демонтажу прихованих ж/б конструкцій (які при представленні земельної ділянки не указані) (п. 1.3. Додаткової угоди).

За умовами п. 1.4. Додаткової угоди розрахунки будуть проводитися на розрахунковий рахунок Підрядника згідно наданих Підрядником рахунків і актів виконаних робіт по факту виконання, підписаних обома Сторонами, не пізніше 3 днів з моменту підписання актів.

На підтвердження своїх вимог позивачем долучено до матеріалів справи копію акта здачі-приймання робіт (надання послуг) № 21 від 18.06.2019 р. на суму 884717 грн. 25 коп., копію кошторису № 2, підписаного лише підрядником (т. 1, а. с. 17, 18).

Як зазначає позивач, листом № 5 від 03.07.2019 р. він звернувся до позивача з вимогою оплатити борг згідно Договору та Додаткової угоди в сумі 884717 грн. 25 коп. В додатках до вказаного листа зазначено рахунок на оплату № 24 від 18.06.2019 р. та акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 21 від 18.06.2019 р. (т. 1, а. с. 19).

В підтвердження факту надсилання листа та доданих документів, позивач надав суду копії фіскальних чеків від 03.07.2019 р. (т. 1, а. с. 20-21).

Позивач вважаючи, що у відповідача виникла заборгованість, котру останній в добровільному порядку не оплатив, звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступні положення діючого законодавства з урахуванням фактичних обставин справи.

В силу приписів ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як свідчать встановлені обставини у даній справі, між сторонами виникли договірні правовідносини на підставі укладення Договору № 23-04/2019-1 від 23.04.2019 р., який за своє правовою природою є договором підряду та Додаткової угоди №1 до Договору №23-04/2019-1 від 23.04.2019 р.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За приписами ст. ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. України ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором

Статтею 844 ЦК України, визначено, що ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін. У разі перевищення твердого кошторису усі пов`язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом.

За приписами ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Вище судом апеляційної інстанції встановлено, що планова вартість виконання робіт складає 379345 грн. 30 коп. (згідно затвердженого кошториса), у випадку виникнення додаткових робіт, оплата проводиться по факту виконаних робіт (п. 3.1. Договору). Відповідно до підписаного кошториса загальна вартість робіт становить 379345 грн. 30 коп.

Обставини виконання робіт передбачених вказаним кошторисом та їх оплата визнаються сторонами, а тому не підлягають додатковому доказуванню в силу ч. 1 ст. 75 ГПК України, оскільки в суду не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на наявність заборгованості за Додатковою угодою № 1 до Договору № 23-04/2019-1 від 23.04.2019 р. про надання послуг машинами і механізмами на суму 884717 грн. 25 коп.

Як зазначено вище, за умовами п. 1.1. Додаткової угоди замовник перед виконанням робіт надає акт з планом винесення відміток на земельній ділянці під встановлення соняшних батарей в с. Червоне Немирівського району Вінницької області.

Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції відповідний акт відсутній в матеріалах справи.

Також, всупереч п. 1.1. Договору матеріали справи не містять доказів, щодо надання відповідачем заявки позивачу на будь-які додаткові роботи (послуги) за три дні до початку робіт.

Твердження скаржника, що такі заявки не подавалися і на виконання первинних робіт, не беруться судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки як зазначено вище, обставини виконання, прийняття та оплати первинних робіт визнаються сторонами та не заперечуються, в той час, як виконання робіт за Додатковою угодою заперечується відповідачем.

Окрім того, доводи скаржника, що умови Договору не поширюються на правовідносини, котрі виникли за Додатковою угодою є хибними, оскільки сторони не вступали в нові правовідносини, шляхом укладання іншого договору, а лише доповнили свої зобов`язання новими умовами, у зв`язку із чим Договір та Додаткову угоду до нього слід розглядати в комплексі, як одне зобов`язання.

Також, суд вважає за необхідне вказати, що при укладанні Додаткової угоди сторони не вносили зміни до Договору, а фактично, як вказано вище, доповнили деякі його умови.

Відповідно до п. 1.2. Додаткової угоди позивач проводить обрахування додаткових витрат в зв`язку із збільшенням об`ємів земляних робіт (залучення додаткової техніки) та ручних робіт (зрізуванню, порізці дерев та кущів).

Однак, позивачем не доведено отримання відповідачем відповідного розрахунку та його подальшого погодження.

Суд зазначає, що наявний в матеріалах справи кошторис № 2 на проведення демонтажних робіт та влаштування вертикальної планування земельної ділянки в с. Червоне, Немирівського району, Вінницької області не підписаний відповідачем, що також не вказує на погодження відповідачем виконання додаткових робіт.

Доводи скаржника, що підписавши Додаткову угоду сторони погодили виконання робіт, не передбачених Договором, а від так серед іншого змінили порядок розрахунків та ціну не можуть бути взяті судом апеляційної інстанції до уваги також з тих підстав, що Додаткова угода не містить всіх істотних умов передбачених для договір підряду, що в свою чергу додатково вказує на необхідність надання оцінки умовам Додаткової угоди з врахуванням умов Договору.

За таких обставин, суд звертає увагу на те, що місцевий господарський суд вірно зазначив про те, що сторони не внесли зміни у встановленому законом порядку до Договору та кошторису.

В свою чергу позиція скаржника, що зобов`язання, котре виникло на підставі Додаткової угоди не передбачає складання кошториса, суперечить як вимогам законодавства, так і його власній позиції, оскільки такий кошторис (кошторис № 2) позивачем було подано до суду першої інстанції.

Надаючи оцінку акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 21 від 18.06.2019 р. загальною вартістю 884717 грн. 25 коп. суд вказує, що такий акт не підписаний відповідачем, а підписаний тільки зі сторони позивача.

Позивач зазначає, що надсилав вказаний акт та рахунок на оплату № 24 відповідачу разом із листом № 5 від 03.07.2019 р. на підтвердження чого надав до матеріалів справи копії фіскальних чеків № 936 від 03.07.2019 р. та № 9880 від 03.07.2019 р.

Однак, відповідно до п. 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270, розрахунковим документом, що підтверджує факт надання послуг поштового зв`язку є документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми і змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Згідно з п. п. 59, 61 Правил надання послуг поштового зв`язку затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

З аналізу викладеного вбачається, що фіскальні чеки є лише доказом надання позивачу послуг поштового зв`язку та не можуть вказувати які саме документи направляв позивач відповідачу, оскільки єдиним належним та допустимим доказом направлення конкретного документа може бути тільки складений у встановленому порядку опис вкладення.

Надаючи оцінку твердженням скаржника, що відповідач не скористався своїм правом на відмову від договору чи його розірвання внаслідок необхідності виконання додаткового об`єму робіт суд зазначає, що за приписами ст. 844 ЦК України якщо виникла необхідність проведення додаткових робіт і у зв`язку з цим істотного перевищення визначеного приблизного кошторису, підрядник зобов`язаний своєчасно попередити про це замовника. Замовник, який не погодився на перевищення кошторису, має право відмовитися від договору підряду. У цьому разі підрядник може вимагати від замовника оплати виконаної частини роботи. Підрядник, який своєчасно не попередив замовника про необхідність перевищення приблизного кошторису, зобов`язаний виконати договір підряду за ціною, встановленою договором.

Однак, як встановлено вище позивачем не доведено обставин попередження відповідача про збільшення об`єму попередньо погоджених робіт, а також обставин за наявності яких відповідач мав би підстави відмовитися від договору чи його розірвати.

Доводи позивача, що дії суду першої інстанції із спростування його позиції свідчать про порушення принципу диспозитивності та неупередженості суду, відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки такі дії свідчать, що суд при ухвалені рішення повно та всебічно з`ясовував обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Щодо неприйняття судом першої інстанції до розгляду доказів поданих до суду першої інстанції разом клопотанням вх. № 02.1.-34/10040/9 від 04.12.2019 р., суд апеляційної інстанції зазначає, що за приписами ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Крім того, статтею 42 ГПК України передбачено обов`язки, а саме: учасників справи сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Тобто, володіючи доказами у справі, учасник має надати його суду не чекаючи висловлення позиції іншого учасника справи, оскільки протилежні дії можуть свідчити про неповне виконання учасником справи своїх обов`язків, передбачених ГПК України.

Враховуючи викладене, доводи скаржника, що суд першої інстанції неправомірно не прийняв до уваги докази, лише через те, що вони подані з порушенням строку є помилковими.

Окрім того, суд апеляційної інстанції проаналізувавши вказані докази прийшов до висновку, що з них не можливо встановити котрі саме роботи було виконанні на виконання умов Додаткової угоди, а також те, що вони не можуть підтвердити виконання робіт на суму заявлену до стягнення у поданому позові.

Підсумовуючи викладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову.

Суд апеляційної інстанції бере до уваги, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довод. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, рішення Господарського суду Вінницької області від 14.01.2020р. у справі №902/794/19 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницька спеціалізована механізована компанія" - без задоволення.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275-279, 282 ГПК України, Північно-західний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницька спеціалізована механізована компанія" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 14.01.2020р. у справі №902/794/19 - без змін.

2. Справу № 902/794/19 надіслати Господарському суду Вінницької області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "30" квітня 2020 р.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.