ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 року Справа №918/684/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Демидюк О.О. , суддя Тимошенко О.М.

секретар судового засідання Берун О.О.

за участю представників сторін:

позивача: представник не з'явився

відповідача 1: представник не з'явився

відповідача 2: представник не з'явився

третьої особи 1: представник Борисова І.В. - представник у порядку самопредставництва

третьої особи 2: представник не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Соборна-15" на рішення господарського суду Рівненської області, ухваленого 23.01.20р. суддею Горплюком А.М. у м.Рівному, повний текст складено 03.02.20р. у справі №918/684/19

за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Соборна-15"

до відповідача 1 Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради

до відповідача 2 Рівненської міської ради

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Управління з питань надзвичайних ситуацій виконавчого комітету Рівненської міської ради

про скасування рішення та запису про державну реєстрацію права власності

ВСТАНОВИВ:

1. Процесуальне рішення, яке оскаржується у суді апеляційної інстанції.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 23.01.2020р. у справі №918/684/19 відмовлено у задоволенні позову.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

2.1. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що права позивача не порушені внесенням спірного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки не є підставою набуття права власності, а лише засвідчує визнане державою вже набуте особою право власності.

2.2. Позивачем не спростовано набуте територіальною громадою м. Рівне в особі Рівненської міської ради право власності на "Сховище вбудоване в 4-х поверховий житловий будинок" загальною площею 217,1 кв.м. по вул. Соборній, 15 у м. Рівне.

3. Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу; короткий зміст вимог апеляційної скарги.

3.1. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Рівненської області із апеляційною скаргою, відповідно у якій, просить скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 23.01.2020р. у справі №918/684/19 та прийняти нове рішення, яким позов ОСББ "Соборна-15" задоволити; визнати протиправними та скасувати рішення та запис про державну реєстрацію права власності Територіальної громади міста Рівного в особі Рівненської міської ради на "Сховище вбудоване в 4-х поверховий житловий будинок" загальною площею 217,1 кв.м. по вул. Соборній, 15 у м. Рівне, а саме: рішення про державну реєстрацію права власності та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 47741330 від 11.07.2019р. 17:54:40, прийняте державним реєстратором Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Харитоновою Галиною Володимирівною та запис про право власності номер 32358565). Стягнути із відповідачів на користь позивача судові витрати (витрати на професійну правничу допомогу та судовий збір).

3.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, таке, що прийняте всупереч фактичним обставинам справи, нормам процесуального та матеріального права.

3.3. Апелянт зазначає, що при зверненні до суду першої інстанції, позивачем було вказано про його порушене право, проте судом першої інстанції всупереч вимогам статті 237 Господарського процесуального кодексу України не досліджено всі обставини справи та не встановлено характер спірних правовідносин.

3.4. Вказує, що спірними правовідносинами, що випливають із обставин справ, є правовідносини, що регулюють державну реєстрацію набутого у встановленому законом порядку права комунальної власності на нерухоме майно, як умову його виникнення чи засвідчення факту виникнення такого права до 01.01.2004 року.

3.5. Спірне приміщення, як окремий об'єкт цивільно-правових відносин із державної у комунальну власність не передавалось і є допоміжним приміщенням, яке не стало об'єктом комунальної власності.

4. Відзив на апеляційну скаргу, заяви та клопотання, які надійшли від учасників апеляційного провадження, заяви про відводи та самовідводи.

4.1. На адресу Північно-західного апеляційного господарського суду 10.03.2020р. від третьої особи 1 - Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради - надійшли пояснення щодо апеляційної скарги, відповідно у яких вважає, що вимоги апеляційної скарги безпідставні, недоведені та підлягають відхиленню.

4.2. 10.03.2020р. на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від відповідача 2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно у якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Соборна-15" про скасування рішення та запису про державну реєстрацію права власності повністю, а рішення Господарського суду Рівненської області від 23 січня 2020 року у справі №918/684/19 - залишити в силі.

4.3. 11.03.2020р. на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від відповідача 1 надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідно у якому просить апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Соборна-15" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Рівненської області від 23 січня 2020 року в справі №918/684/19 - без змін.

4.4. 02.04.2020р. на адресу суду апеляційної інстанції від відповідача 2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, відповідно у якому просить у зв'язку із запровадженням на території України карантину відкласти розгляд справи на іншу дату.

4.4.1. Представник Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради зазначила, що немає необхідності відкладати розгляд апеляційної скарги, адже у попередньому судовому засіданні представники усіх сторін, що були присутні, висловили свою позицію.

4.4.2. Колегія суддів розглянувши клопотання про відкладення розгляду справи, вважає, що дане клопотання не підлягає до задоволення.

4.4.3. Вимогами статті 273 ГПК України визначено строк для розгляду апеляційної скарги, яке не перевищує 60 днів із дати відкриття апеляційного провадження щодо прийнятих рішень судом першої інстанції.

4.4.4. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв'язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року не вирішено питання продовження строків розгляду апеляційної скарги, визначених статтею 273 ГПК України.

4.5. Представник третьої особи 1 заперечила проти доводів апеляційної скарги з підстав викладених у поясненнях; просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.

4.6. До початку розгляду даної апеляційної скарги по суті, ні під час її розгляду від учасників провадження у даній справі заяв про відвід складу суду чи судді колегії не заявлялося. Суддями колегії самовідводи не заявлялися.

5. Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України).

6. Законодавство, яке застосоване апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги.

6.1. Під час розгляду апеляційної скарги Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Соборна-15" на рішення господарського суду Рівненської області від 23.01.2020 року у справі №918/684/19 Північно-західний апеляційний господарський суд застосував:

Господарський процесуальний кодекс України, в редакції чинній з 15 грудня 2017 року (далі по тексту постанови також - ГПК України);

Цивільний кодекс України (далі по тексту постанови також - ЦК України);

Кодекс цивільного захисту України;

Закон України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку";

Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень";

Закон України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку";

Закон України "Про місцеве самоврядування";

Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127 (далі по тексту постанови також - Порядок);

Закон України "Про судовий збір".

6.2. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 ст.236 ГПК України).

7. Розгляд апеляційної скарги по суті.

7.1. Північно-західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника апелянта, відповідача 2 та представників третіх осіб, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, зазначає наступне.

7.2. Як вбачається із матеріалів справи, предметом спору у даній справі є частина нежитлового приміщення (споруда цивільного захисту), яке розміщено у підвальному приміщенні житлового будинку за адресою: м. Рівне, вул. Соборна, 15 (далі по тексту постанови також - житловий будинок).

7.2.1. Житловий будинок введений в експлуатацію у 1956 році загальною площею нежитлових приміщень 862,3 м2, з яких 100,1 м2 побутового обслуговування.

7.2.2. У складі нежитлових приміщень функціонує споруда цивільного захисту - вбудоване сховище на 100 чоловік загальною площею 217,1 м2 за адресою: м. Рівне, вул. Соборна,15, клас сховища - "А-IV" (далі по тексту постанови також - Сховище).

7.2.3. Рік побудови Сховища - 1958, рік вводу в експлуатацію - 1984.

7.2.4. Сховище належить Управлінню комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради, перебуває у задовільному стані.

7.2.5. В підтвердження належності приміщення Управлінню комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради до матеріалів справи долучено технічний опис конструктивних елементів та інженерного обладнання захисної споруди цивільного захисту (цивільної оборони) №67800, санітарно-технічні системи та спеціальне інженерне обладнання, технічну характеристику конструктивних елементів, основні технічні характеристики захисної споруди цивільного захисту (цивільної оборони) №67800, експлікацію приміщень до плану захисної споруди цивільного захисту (цивільної оборони) №67800, план захисної споруди цивільного захисту (цивільної оборони) №67800, облікову картку сховища №67800 та план земельної ділянки захисної споруди (а.с. 22-26).

7.3. Управління житловим будинком з моменту його введення в експлуатацію і аж до 2017 року здійснювали підприємства житлово-комунального господарства, які створювалися місцевими радами, зокрема житлово-експлуатаційні контори, з метою зберігання закріпленого за нею житлового фонду і забезпечення безперебійної роботи інженерного устаткування житлових будинків, своєчасне проведення поточного ремонту, утримання домоволодінь у належному технічному і санітарному стані, забезпечення дбайливого ставлення мешканців до своїх квартир тощо.

7.3.1. В подальшому, у процесі реформування сфери житлово-комунального господарства, були створені житлово-комунальні підприємства, які стали правонаступниками житлово-експлуатаційних контор (ЖЕКів).

7.3.2. Так управління житловим будинком по вул. Соборній, 15 у м. Рівному здійснювала житлово-експлуатаційна контора №3, правонаступником якого стало у 2001 році житлово-комунальне підприємство "Паркове".

7.3.3. У подальшому, з метою реформування системи управління житловим фондом міста Рівного, забезпечення населення житловими послугами необхідного рівня та якості, впровадження системи зниження експлуатаційних витрат на утримання житлового фонду та покращення його обслуговування, відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Закону України "Про житлово-комунальні послуги", рішення Рівненської міської ради від 28.12.2010 № 51 "Про затвердження Програми реформування та розвитку житлово-комунального господарства міста Рівного на 2011 - 2014 роки", Рівненська міська рада рішенням №1517 від 22.12.2011 (загальнодоступна інформація на сайті Рівненської міської ради за посиланням: http://rivnerada.gov.ua/PublicServices/decisions/senate) надала згоду на передачу на баланс житлово-комунальних підприємств "Західне", "Покровське", "Сонячне" і "Галицьке" житлових будинків, які перебувають на балансі житлово-комунальних підприємств "Центральне" та "Паркове", згідно з додатками 1 - 5 до цього рішення.

7.4. З метою забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами, законодавцем було прийнято Закон України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку".

7.4.1. Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Соборна-15" (далі по тексту постанови також - ОСББ "Соборна 15") створене власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку №15 по вул. Соборній у м. Рівне і діє на підставі Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" чинного законодавства України та Статуту, затвердженого установчими зборами ОСББ 20.12.2016р. із реєстрацією його як юридичної особи 23.12.2016р. (а.с. 10-18).

7.5. Житлово-комунальне підприємство "Покровське" передало, а ОСББ "Соборна 15" прийняло на баланс житловий будинок за адресою: м. Рівне, вул. Соборна,15, про що свідчить акт приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 01.01.2017р. Загальна площа нежитлових приміщень не визначена (а.с. 19).

7.6. Державним реєстратором Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради прийнято рішення та внесено запис про державну реєстрацію права власності територіальної громади міста Рівного в особі Рівненської міської ради на "Сховище вбудоване в 4-х поверховий житловий будинок загальною площею 217,1 м2 по вул. Соборній, 15 у місті Рівне, індексний номер 47741330 від 11.07.2019р.

7.7. ОСББ "Соборна-15" вважаючи, що власники квартир є власниками будинку і спірного приміщення і їхні права у даному випадку порушені (пункт 7.6. цієї постанови), звернулось до суду із позовом, відповідно до якої позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення та запис про державну реєстрацію права власності територіальної громади міста Рівного в особі Рівненської міської ради на "Сховище вбудоване в 4-х поверховий житловий будинок" загальною площею 217,1 м2 по вул. Соборній, 15 у місті Рівне, а саме: рішення про державну реєстрацію права власності та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 47741330 від 11.07.2019р. 17:54:40, прийняте державним реєстратором Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Харитоновою Галиною Володимирівною та запис про право власності номер 32358565.

7.8. За результатами розгляду позовної заяви, у позові було відмовлено.

7.9. Підстави відмови в задоволенні позовної заяви судом апеляційної інстанції наведені у пункті 2.1. даної постанови.

8. Висновок апеляційного суду за результатами розгляду скарги, прийняття чи відхилення доводів апеляційної скарги.

8.1. Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши обґрунтування апеляційної скарги, подані заперечення щодо її доводів, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції у даній справі без змін, виходячи з наступного.

8.2. Згідно зі ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або правочинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

8.3. Державна реєстрація права власності виступає лише засобом підтвердження факту набуття, зміни чи припинення права власності на нерухоме майно або інших речових прав, оскільки відсутність державної реєстрації права власності не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.

8.4. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

8.5. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захист державою таких прав, регулює Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

8.6. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

8.7. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав.

8.8. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" реєстраційна дія - державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав.

8.9. У відповідності до п. 1 ст. 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження не земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

8.10. Частиною 3 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

8.11. Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

8.12. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

8.13. Згідно з ч. 4 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

8.14. Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127 затверджено Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Порядок).

8.15. Вказаний Порядок визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об'єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна (далі - Порядок).

8.16. Згідно пункту 44 Порядку для державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна державної або комунальної власності, будівництво якого завершено та право власності на який не зареєстровано до 1 січня 2013 року, за відсутності документа, що посвідчує набуття права державної або комунальної власності на такий об'єкт, подаються: 1) технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна; 2) витяг з Єдиного реєстру об'єктів державної власності щодо такого об'єкта (у разі державної реєстрації права державної власності); 3) документ, що підтверджує факт перебування об'єкта нерухомого майна у комунальній власності, виданий відповідним органом місцевого самоврядування (у разі державної реєстрації права комунальної власності); 4) документ, що підтверджує факт відсутності перебування об'єкта нерухомого майна у державній власності, виданий Фондом державного майна чи його регіональним відділенням (у разі державної реєстрації права комунальної власності).

8.17. Як було встановлено, що на підставі рішення державного реєстратора Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Харитонової Г.В. було здійснено державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна - сховище вбудоване в 4 - х поверховий житловий будинок, літер "А-4", загальною площею 217,1 м2 за адресою: м. Рівне, вул. Соборна, буд.15, на праві комунальної власності за територіальною громадою міста Рівного в особі Рівненської міської ради.

8.18. Внесення до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності на об'єкт нерухомого майна - сховище вбудоване в 4 - х поверховий житловий будинок, літер "А-4", загальною площею 217,1 м2 за адресою: м. Рівне, вул. Соборна, буд. 15, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101, індексний номер 47741330, здійснено державним реєстратором на підставі документів, передбачених пунктом 44 Порядку, а саме:

- технічного паспорту, серія та номер ПС-96, виданого 08.12.2014 КП "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" (а.с. 106-107);

- листа Фонду державного майна України, серія та номер 11-05-02/79, виданого 01.07.2019 Фонду Державного Майна України (а.с. 109);

- рішення органу місцевого самоврядування, №16, виданого 10.02.2015 виконавчим комітетом Рівненської міської ради (а.с. 108).

8.19. Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, зокрема за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці.

8.20. Частиною 2 статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

8.21. Згідно частини 5 статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена.

8.22. Звертаючись із позовом, позивач - ОСББ "Соборна-15" стверджував, що

8.22.1. співмешканці будинку є власниками квартир, а тому спірне приміщення, як частина підвального приміщення багатоквартирного будинку, має статус допоміжного, бо існує із часу забудови будинку (із 1958 року), функціонально призначене та використовується для розміщення у ньому технологічних систем, необхідних для життєзабезпечення будинку та санітарно-побутового обслуговування його мешканців (понад 100 людей);

8.22.2. допоміжні приміщення ніколи не були самостійними об'єктами права власності, а є лише приналежностями головної речі (ст.132 ЦК УРСР, ст.186 ЦК України, ст. 4 ЖК УРСР, ст. 32 Кодексу про цивільний захист населення);

8.22.3. 01.01.2017р. будинок разом із підвальними приміщеннями площею 800 м2 був переданий із балансу ЖКП "Покровське" на баланс створеного співвласниками будинку ОСББ "Соборна-15" на виконання Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" та ч. 8 ст. 32 Кодексу цивільного захисту України, а тому спірне приміщення не може бути об'єктом права власності чи об'єктом речового права будь-яких інших осіб, окрім співвласників будинку в особі ОСББ;

8.22.4. відповідно до вимог ч.ч. 5, 10, 14 ст. 32 Кодексу цивільного захисту населення та постанови КМУ від 10.03.2017р. №138 "Про деякі питання використання захисних споруд цивільного захисту" спірне приміщення, як об'єкт цивільного захисту, відноситься до категорії до споруд цивільного захисту подвійного призначення та найпростіших укриттів, яким облікові номери не присвоюються і які перебувають на утриманні балансоутримувача, тобто ОСББ.

8.22.5. Таким чином, правова підстава набуття права власності на спірне приміщення за територіальною громадою м. Рівне відсутня, а самі по собі рішення та запис про державну реєстрацію такого права у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно є незаконним, бо не посвідчує юридичного факту набуття такого права територіальною громадою.

8.23. Згідно з нормами ст. 1 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку", об'єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

8.24. Відповідно до статті 382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

8.25. Аналогічно врегульовано правовий режим допоміжних приміщень будинку у ч.2 ст.10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". Власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

8.26. Конституційний Суд України в рішенні від 02.03.2004р. у справі №4-рп/2004 здійснив офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків), в якому зазначив, що, аналізуючи порушені у конституційному зверненні і конституційному поданні питання щодо права власників приватизованих і неприватизованих квартир багатоквартирних будинків та органів місцевого самоврядування і місцевих державних адміністрацій розпоряджатися допоміжними приміщеннями, а також конструктивними елементами таких будинків (фундамент, несучі стіни, міжповерхові перекриття, сходові марші і т.ін.), Конституційний Суд України виходить з правової характеристики спільного майна власників квартир, конкретизованої у Законі України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку".

8.27. У рішенні від 09.11.2011р. у справі №14-рп/2011 Конституційний Суд України вказав, що за законодавством України допоміжне приміщення у дво- або багатоквартирному будинку, гуртожитку має своє функціональне призначення, яке полягає у забезпеченні експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців. Під поняттям "мешканці" треба розуміти власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень будинку, які проживають у будинку і становлять визначене коло суб'єктів, які реалізують право спільної власності на окремий її об'єкт - допоміжні приміщення. Крім того, таке функціональне призначення‚ як обслуговування дво- або багатоквартирного будинку‚ має і прибудинкова територія навколо нього, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою. З цього випливає, що допоміжне приміщення може бути розташоване і поза межами дво- або багатоквартирного будинку.

8.28. Згідно з ч.2 ст.1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

8.29. Натомість, нежиле приміщення - приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин.

8.30. Допоміжними приміщеннями мають вважатися всі без винятку приміщення багатоквартирного житлового будинку, незалежно від наявності або відсутності в них того чи іншого обладнання, адже їх призначенням є обслуговування не лише будинку, а й власників квартир, підвищення життєвого комфорту і наявність різних способів задоволення їх побутових потреб, пов'язаних із життєзабезпеченням. І лише приміщення, що з самого початку будувалися як такі, використання яких мало інше призначення (магазини, перукарні, офіси, поштові відділення тощо), залишаються тими, що не підпадають під правовий режим допоміжних приміщень.

8.31. Відтак, визначальним для правильного вирішення даного спору є визначення правового статусу нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та встановлення того, чи відноситься спірне приміщення до допоміжних чи є нежилим приміщенням в структурі житлового будинку.

8.32. Судом враховується, що підвальні приміщення можуть бути обладнані для здійснення певного виду діяльності і не призначені для експлуатації будинку або побутового обслуговування мешканців (наприклад, при здійсненні торговельної діяльності, цивільної оборони тощо).

8.33. Тобто в різних випадках одне і те ж приміщення може відноситись до житлового фонду і мати статус допоміжного або бути самостійним об'єктом цивільно-правових відносин, у зв'язку з чим в результаті приватизації квартир їх мешканцями право власності останніх на такі приміщення не виникає.

8.34. Для розмежування допоміжних приміщень багатоквартирного жилого будинку, які призначені для забезпечення його експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку, та нежилих приміщень, які призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру, і є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин, слід враховувати як місце їхнього розташування, так і загальну характеристику сукупності властивостей таких приміщень, зокрема способу і порядку їх використання. Аналогічна правова позиція щодо необхідності розмежування нежилих та допоміжних приміщень відображена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019р. у справі №598/175/15-ц.

8.35. Водночас з метою встановлення виду приміщення - допоміжне чи нежиле, необхідним є встановлення технічних характеристик такого приміщення та його значення для експлуатації всього будинку, у тому числі встановлення того, чи можлива без доступу до спірного приміщення експлуатація будинку, для чого слід дослідити, зокрема, що попереднє використання таких приміщень як нежилих чи допоміжних.

8.36. Статтею 60 Закону України "Про місцеве самоврядування" передбачено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

8.37. Підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб'єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

8.38. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

8.39. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

8.40. Відповідно до пункту 10 Розділу V "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про місцеве самоврядування" з набранням чинності цим Законом майно, яке до прийняття Конституції України у встановленому законодавством порядку передане державою до комунальної власності адміністративно-територіальних одиниць та набуте ними на інших законних підставах, крім майна, що відчужене у встановленому законом порядку, є комунальною власністю відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст. Майно, передане до комунальної власності областей і районів, а також набуте на інших законних підставах, є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст, управління яким відповідно до Конституції України здійснюють районні та обласні ради або уповноважені ними органи. Відчуження зазначеного майна здійснюється лише за рішенням власника або уповноваженого ним органу.

8.41. Постановою Кабінету міністрів України №311 від 05.11.1991р. "Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю" затверджено перелік державного майна України, що передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності). Зокрема до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності) передано житловий та нежитловий фонд Рад народних депутатів, житлово-експлуатаційні, житлово-комунальні, ремонтно-будівельні та інші організації, пов`язані з обслуговуванням та експлуатацією цього житлового фонду.

8.42. На виконання зазначеної Постанови КМУ - розпорядженням Представника Президента України №396 від 24.11.1992р. "Про майно комунальної власності" майно згідно переліку віднесено до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності).

8.43. Під час вирішення спору про усунення перешкод у користуванні приміщення шляхом його звільнення за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Соборна-15" до Рівненської обласної організації національної спілки фотохудожників України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради та за зустрічним позовом Рівненської обласної організації національної спілки фотохудожників України до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Соборна-15" про усунення перешкод в користуванні приміщенням у процесі розгляду справи №918/352/19 судами було встановлено наступне:

8.43.1. "…Рішення виконавчого комітету Рівненської міської ради від 12.12.2000р. №168 "Про стан використання нежитлових приміщень, що перебувають в комунальній власності міста і передані в оренду чи безоплатне користування" створено єдиний перелік нежитлових приміщень комунальної власності міста Рівне, до якого внесене і спірне підвальне приміщення.

Матеріали справи свідчать, що підвальне приміщення загальною площею 217,1 м2 за адресою: м. Рівне, вул. Соборна,15, згідно облікової картки та плану земельної ділянки станом на 02.12. 2014р. - має статус вбудованого сховища на 100 чол., клас сховища - "А-IV". Рік побудови 1958, рік вводу в експлуатацію 1984.

Відповідно до пункту 12 частини 2 статті 32 Кодексу цивільного захисту України - захисні споруди цивільного захисту державної та комунальної власності не підлягають приватизації (відчуженню).

Захисні споруди цивільного захисту - інженерні споруди, призначені для захисту населення від впливу небезпечних факторів, що виникають внаслідок надзвичайних ситуацій, воєнних дій або терористичних актів. (ст.2 Кодексу цивільного захисту України).

Відповідно до п.16 ч.2 ст17 Кодексу цивільного захисту України, формування та реалізація заходів державної політики щодо створення, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту, ведення їх обліку належить до повноважень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері цивільного захисту, яким є Державна служба України з надзвичайних ситуацій.

Згідно з частиною 1 статті 18 Кодексу цивільного захисту України, до повноважень інших центральних органів виконавчої влади у сфері цивільного захисту (територіальні органи Державної служби України з надзвичайних ситуацій в АРК, областях, містах Києві та Севастополі) належить, зокрема, організація обліку фонду захисних споруд цивільного захисту суб'єктів господарювання, що належать до сфери їх управління, та захисних споруд цивільного захисту державної власності, що перебувають на балансі суб'єктів господарювання приватної форми власності; виключення за погодженням з центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, сховищ та протирадіаційних укриттів з фонду захисних споруд цивільного захисту (пункти 11, 13 частини 1 цієї статті).

За змістом статті 32 Кодексу цивільного захисту України встановлено, що сховище - герметична споруда для захисту людей, в якій протягом певного часу створюються умови, що виключають вплив на них небезпечних факторів, які виникають внаслідок надзвичайної ситуації, воєнних (бойових) дій та терористичних актів.

Захисні споруди цивільного захисту можуть використовуватися у мирний час для господарських, культурних і побутових потреб у порядку, що визначається Кабінетом міністрів України. (ч.10 ст.32 зазначеного Кодексу).

Захисні споруди у мирний час можуть передаватися в оренду для задоволення господарських, культурних та побутових потреб із збереженням цільового призначення таких споруд, крім тих, що перебувають у постійній готовності до використання за призначенням, а саме: 1) в яких розташовані пункти управління; 2) призначених для укриття працівників суб'єктів господарювання, що мають об`єкти підвищеної небезпеки; 3) розташованих у зонах спостереження атомних електростанцій та призначених для укриття населення під час радіаційних аварій.

Таким чином, функціональне призначення спірного приміщення станом на дату побудови будинку 1958 року та введення в експлуатацію у 1984 році - об'єкт цивільного захисту сховище класу A-IV, розташоване у підвалі житлового будинку, має окремий вхід, спосіб і порядок використання приміщення, а також набуття права власності територіальною громадою на цей об'єкт на підставі закону, передача 06 листопада 2012 року Управлінням Спілці приміщення як сховища №67800, на переконання колегії суддів - в сукупності свідчать, що нежиле приміщення площею 217,1 м2, яке знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Соборна, 15 з моменту створення не набуло статусу допоміжного, а є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин, у зв'язку з чим в результаті приватизації квартир їх мешканцями право власності останніх на таке приміщення не виникло.

Дані обставини стверджуються технічним паспортом станом на 20.08.1990р., листами Рівненської міської ради від 15.08.2017р., від 27.06.2018р., Рівненської обласної державної адміністрації від 22.12.2017р., Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради від 23.08.2018р., експлікацією підвалу із витягу з інвентаризаційної справи житлового будинку за адресою: м. Рівне, вул. Соборна,15, актом приймання-передачі від 06.11.2012р., а також поданою Виконавчим комітетом Рівненської міської ради на виконання вимог ухвали апеляційного суду від 28.11.2019р. інформацією, що згідно з обліковими даними, які знаходяться в Управлінні з питань надзвичайних ситуацій виконавчого комітету Рівненської міської ради за адресою: м. Рівне, вул. Соборна,15 обліковується захисна споруда цивільного захисту з обліковим номером 67800, здана в дію в 1958 році з технічним паспортом підвального приміщення - об'єкта цивільного захисту від 1980 року.

Таким чином, колегія судів погоджується із висновком суду першої інстанції, що навіть у разі коли приміщення фізично є частиною будівлі, що належить ОСББ, таке приміщення може бути окремим самостійним об'єктом цивільно-правових відносин, а в даному випадку - об'єктом цивільного захисту.

З моменту виникнення права мешканців будинку по вул. Соборній,15 у м Рівне на приватизацію житла - ні вони, ні в подальшому Позивач за первісним позовом не набули права власності на спірне приміщення з огляду на те, що спірне приміщення не могло бути об'єктом приватизації, не призначене для забезпечення його експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку, а тому за своїми функціональними особливостями не є допоміжним, з комунальної власності за відповідним рішенням не вибувало, а станом на дату створення ОСББ "Соборна-15" у грудні 2016 року і дотепер використовується як об'єкт цивільного захисту, свого функціонального призначення не змінювало.

При цьому, відповідно до статті 4 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть бути фізичні та юридичні особи, територіальні громади, держава. Власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

Таким чином, співвласниками майна багатоквартирного будинку можуть бути не лише громадяни-власники квартир або нежитлових приміщень, а також і держава або територіальна громада в особі її органів."

8.43.2. Таким чином мають місце встановлені обставини у справі у рішенні суду у справі №918/352/19, яке набрало законної сили.

8.44. Частиною четвертою статті 75 ГПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

8.45. Тобто вищезазначеними судовими рішеннями в справі №918/352/19 визнано правомірність перебування спірного приміщення у власності територіальної громади м. Рівного в особі Рівненської міської ради.

8.46. Відтак суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що права позивача не порушені внесенням спірного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки не є підставою набуття права власності, а лише засвідчує визнане державою вже набуте особою право власності.

8.47. З огляду на вищевикладене, Північно-західний апеляційний господарський суд вважає, що суд першої інстанції - Господарський суд Рівненської області - постановив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

8.48. За таких обставин апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Соборна-15" слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Рівненської області від 23.01.2020 року у справі №918/684/19 - без змін.

9. Повноваження суду апеляційної інстанції.

9.1. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

9.2. З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені апелянтом у апеляційній скарзі є необґрунтованими, у зв'язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення.

9.3. У відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

10. Розподіл судових витрат.

10.1. Як вбачається із матеріалів справи, ОСББ "Соборна-15" за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Рівненської області від 23.01.2020р. у справі №918/684/19 сплатило платіжним дорученням №108 від 12.02.2020р. судовий збір у розмірі 3153,00 грн. в порядку та розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір".

10.2. За змістом статті 129 ГПК України за результатами розгляду апеляційної скарги здійснюється розподіл судових витрат.

10.3. Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Соборна-15" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Рівненської області від 23 січня 2020 року у справі №918/684/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №918/684/19 повернути господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "29" квітня 2020 р.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Тимошенко О.М.