ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року м. Черкаси справа № 925/244/20

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Євтушенко Б.В., без участі представників сторін, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши справу за позовом фізичної особи-підприємця Гонор Марії Анатоліївни до Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - фізична особа-підприємець Гонор Марія Анатоліївна звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі-відповідач) про зняття арешту з усього майна, а саме, квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить їй на праві власності, виключивши з реєстру Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, запис обтяження №33800192, що зареєстрований 07.09.2004 року державним реєстратором Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради на підставі постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Придніпровського районного управління юстиції м. Черкаси Литвин В.А. АА № 041015 від 31.08.2004 року.

Позов мотивований тим, що наявність арешту перешкоджає реалізації позивачем права на вільне володіння, користування та розпорядження належним йому майном та стало підставою для звернення до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою суду від 06.03.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, по ній відкрито провадження у справі № 925/244/20 за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 07.04.2020 року. Залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Черкаську обласну спілку споживчих товариств.

Третя особа в особі свого представника 16.03.2020 року подав клопотання (вх. № 4157/20, а.с. 29), в якому повідомив про відсутність заборгованості позивача перед третьою особою, в зв`язку з цим не заперечив проти задоволення позовних вимог, просив розгляд справи провести без участі їх представника.

Позивач в особі свого представника подав 07.04.2020 року клопотання (вх. № 5429/20, а.с. 31), у якому підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити повністю, розгляд справи провести без участі представника позивача.

Сторони явку представників у судове засідання не забезпечили. Від представників позивача та третьої особи надійшли 16.03.2020, 07.04.2020 року клопотання про розгляд справи за відсутності їх представників (вх. № № 4157/20, 5429/20). Відповідач письмовий відзив на позовну заяву не подав, проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін не заперечував, явку свого представника у судове засідання не забезпечив. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 11.03.2020 року представнику відповідача «Збризька» вручено поштове відправлення з ухвалою суду від 06.03.2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 202 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представників сторін за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України, судом підписано рішення без його проголошення, датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з таких підстав.

В листопаді 2019 року при намірі відчужити квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , позивач дізнався про існування арешту, накладеного державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Придніпровського районного управління юстиції м. Черкаси.

Відповідно до даних інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 191336141 від 03.12.2019 року (а.с. 13-15), квартира загальною площею 70,10 кв.м., житлова площа 38,6 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності Гонор Марії Анатоліївні на підставі договору купівлі-продажу № 7574 від 09.12.2003 року, завіреного приватним нотаріусом Захарченко А.І.

У розділі актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень зазначено наступне:

Номер запису обтяження: 33800192; Дата, час державної реєстрації: 07.09.2004 16:48:13; Державний реєстратор: Велика Олена Володимирівна, Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради, Черкаська обл..; підстава виникнення обтяження: постанова, серія та номер: АА 041015, виданий 31.08.2004, видавник: відділ ДВС Придніпровського районного управління юстиції м. Черкаси, д.в. В.А. Литвин; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 49303483 від 23.10.2019; Вид обтяження: арешт нерухомого майна; Відомості про суб`єктів обтяження: особа майно/права якої обтяжуються Гонор Марія Анатоліївна ; Відомості про реєстрацію до 01.01.2013 р.: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 1285023, 07.09.200416:48:13, реєстратор: Перша Черкаська державна нотаріальна контора, черкаський міський нотаріальний округ; додаткові відомості про обтяження: заборона 933.

09.12.2003 року між ОСОБА_3 та Гонор М. А. укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який зареєстрований в реєстрі прав власності на нерухоме майно 19.12.2003 року за № 7574 (а.с. 16).

31.08.2004 року державним виконавцем Литвин В.А. відділу державної виконавчої служби Придніпровського районного управління юстиції м. Черкаси винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Серії АА № 346677 при примусовому виконанні наказу № 05/5248 та наказу № 09/2966, виданих 09.04.2004 року та 22.01.2004 року господарським судом м. Черкаси про стягнення з Усік (Гонор ) Марії Анатоліївни на користь Черкаської обласної спілки споживчих товариств боргу у сумі 5991,89 грн. Даною постановою накладено арешт на все майно, що належить Гонор Марії Анатоліївні , а саме: квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Відповідно до розпорядження голови Черкаської обласної державної адміністрації № 256 від 18.05.2016 року перейменовано вулицю Героїв Сталінграда на Припортова.

13.11.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою, якою просив зняти арешт з нерухомого майна гр. Гонор М.А. , у зв`язку з відсутністю заборгованості позивача перед Черкаською обласною спілкою споживчих товариств на підставі наказів господарського суду Черкаської області від 09.04.2004 року у справі № 05/5248 та від 22.01.2004 року у справі № 09/2966.

Відповідач листом № 37372 від 26.11.2019 року повідомив позивача про неможливість ідентифікації в рамках якого виконавчого провадження було накладено арешт, оскільки номер постанови про арешт боржника не відповідає номеру провадження в межах якого накладався арешт, крім того, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, у зв`язку із чим Придніпровський відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області не має можливості дослідити матеріали виконавчого провадження, тому посилаючись на норми ст. 59 ЗУ "Про виконавче провадження", відмовив у задоволенні заяви про зняття арешту (а.с. 12).

На запит позивача від 28.02.2020 року № 12 Черкаська обласна спілка споживчих товариств листом № 4 від 28.02.2020 року повідомила позивача про відсутність заборгованості Гонор М. А. з грошових зобов`язань в т.ч. і на суму 59914,89 грн. на підставі наказів господарського суду Черкаської області від 09.04.2004 року у справі № 05/5248 та від 22.01.2004 року у справі № 09/2966.

Отже, предметом спору у справі, що розглядається, є вимога позивача про зобов`язання відповідача скасувати арешт накладений на його майно та усунути перешкоди у його володінні, користуванні та розпорядженні. Позивач звернувся до господарського суду для захисту свого речового права у визначений ним спосіб.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1, ч. 2 п. 4 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним, відновлення становища, яке існувало до порушення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).

Приписами ст. 321 ЦК України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною 2 ст. 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом, зокрема, припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення, іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 321, ч. 2 ст. 386 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 2 ст. 328 ЦК України встановлена презумпція правомірності набуття права власності, котра означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено в судовому порядку або незаконність набуття права власності прямо не випливає із закону. Таким чином, факт неправомірності набуття права власності, якщо це не випливає із закону, підлягає доказуванню, а правомірність набуття права власності включає в себе законність і добросовісність такого набуття.

Згідно із частинами 1, 3, 4 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Частиною 1 ст. 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Положенням ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11.09.1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог ст. 9 Конституції України визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За змістом ч. 1 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини визначені ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження". У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту з майна. У разі якщо позивач одночасно доводить своє право власності, яке виникло, наприклад, із договору про спільну власність або таке його право не визнається чи оспорюється співвласником, то відповідно до заявлених вимог суд вирішує вимогу про зняття арешту з майна та про визнання права власності на це майно (п. 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна").

Із матеріалів справи вбачаться, що власником квартири АДРЕСА_1 є Гонор Марія Анатоліївна на підставі договору купівлі-продажу квартири від 09.12.2003 року, який зареєстрований в реєстрі прав власності на нерухоме майно 19.12.2003 року за № 7574.

Позивачем сплачено Черкаській обласній спілці споживчих товариств заборгованість у розмірі 5991, 89 грн. на підставі наказів господарського суду Черкаської області від 09.04.2004 року у справі № 05/5248 та від 22.01.2004 року у справі № 09/2966, що підтверджено Черкаською обласною спілкою споживчих товариств у листі № 4 від 28.02.2020 року та клопотанні (вх. № 4157/20 від 16.03.2020 року).

Арешт майна позивача, а саме на: квартиру № АДРЕСА_1 , накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Серії АА № 346677 від 31.08.2004 року відділом державної виконавчої служби Придніпровського районного управління юстиції м. Черкаси при закінченні виконавчого провадження не знято.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

З огляду на встановлені обставини справи, наведені норми законодавства, суд вважає, що накладений на майно позивача арешт, перешкоджає здійсненню ним у повному обсязі права власності на це майно, тому заявлена у позові вимога про зняття арешту з усього майна, а саме, квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить їй на праві власності, виключивши з реєстру Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, запис обтяження №33800192, що зареєстрований 07.09.2004 року державним реєстратором Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради на підставі постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Придніпровського районного управління юстиції м. Черкаси Литвин В.А. АА № 041015 від 31.08.2004 року, є доведеною та обґрунтованою, тому підлягає до задоволення в повному обсязі.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку про обґрунтованість і доказаність позовних вимог, тому позов з зазначених у ньому підстав задовольняє.

На підставі п. 4 ч. 5 ст. 129 ГПК України, понесені судові витрати - сплачений судовий збір у розмірі 2102 грн. покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236-240, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Зобов`язати Придніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт та заборону відчуження будь-якого майна, а саме, квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить Гонор Марії Анатоліївні накладений постановою в межах виконавчого провадження з примусового виконання наказів від 09.04.2004 року у справі № 05/5248 та від 22.01.2004 року у справі № 09/2966, виданих господарським судом Черкаської області та вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяжень такого майна шляхом виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, запису обтяження №33800192, що зареєстрований 07.09.2004 року державним реєстратором Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради на підставі постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Придніпровського районного управління юстиції м. Черкаси Литвин В.А. АА № 041015 від 31.08.2004 року.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 12.05.2020 року.

Суддя В.М. Грачов