ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/282/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жиляєва Є.М.

при секретарі судового засідання Волевському Л.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СП Юкойл" (69014, м. Запоріжжя, вул. Базова, буд. 3-А)
до Акціонерного товариства "Харківський машинобудівний завод "Світло Шахтаря" (61001, м. Харків, вул. Світло шахтаря, буд. 4/6)
про стягнення 13050,06 грн.
за участю представників:

позивача - не з`явився

відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Харківської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СП Юкойл" до Акціонерного товариства "Харківський машинобудівний завод "Світло Шахтаря" про стягнення 13050,06 грн., що складається із: суми основного боргу у розмірі 12810,00 грн. та 3 % річних у розмірі 240,06 грн. Позов обґрунтовано порушенням з боку відповідача його зобов`язання з оплати отриманого товару за видатковою накладною №015057 від 03.06.2019.

Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи становить суму сплаченого судового збору в розмірі 2102,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 18.02.2020 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини п`ятої статті 12 ГПК України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

06.03.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у порядку загального позовного провадження (вх. №6011).

Господарський суд Харківської області ухвалою від 11.03.2020 відмовив у задоволенні клопотання Акціонерного товариства "Харківський машинобудівний завод "Світло Шахтаря" у порядку загального позовного провадження, розгляд справи ухвалив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначив на 31 березня 2020 року на 12:00.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.03.2020 відкладено розгляд справи № 922/282/20 на 07.04.2020 на 12:00.

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 07.04.2020 розгляд справи відкладено на 27.04.2020 на 14:00.

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.04.2020 розгляд справи відкладено на 12.05.2020 на 15:30.

07.05.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача (вх. № 10375).

12.05.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання (вх. №10508), в якому відповідач просить не розглядати справу без участі відповідача та перенести слухання справи.

Представники позивача та відповідача в судове засідання 12.05.2020 не з`явилися, що, за висновком суду, враховуючи повідомлення їх належним чином, достатність матеріалів справи, не перешкоджає розгляду справи по суті.

За результатами розгляду клопотання відповідача (вх. №10508 від 12.05.2020), суд відмовив у його задоволенні за таких підстав.

Відповідно до ст. 2 ГПК України, одним із основних завдань господарського судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У даному разі, суд засвідчує, що строк, впродовж якого може бути розглянута дана справа по суті, сплив, тоді як Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» не було запроваджено змін до ст.248 ГПК України.

Розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження саме з викликом сторін було призначено за клопотанням відповідача.

Судові засідання у справі, що розглядається неодноразово відкладалися за клопотаннями відповідача, тоді як повторна неявка в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки зумовлює можливість розгляду справи судом за відсутності такого учасника справи (п.2 ч.3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України).

Також, суд зауважує, що запровадженні карантинні заходи, на які посилається заявник клопотання, не передбачають обмеження гарантованої ст.33 Конституції України свободи пересування, зокрема - в межах м. Харкова (місцезнаходження відповідача та Господарського суду Харківської області), зважаючи на що не вбачається будь-якого обґрунтування існування об`єктивних перешкод в участі у судовому засіданні, явку в яке не було визнано обов`язковою.

Більш того, подання через канцелярію суду (а не через поштову чи кур`єрську службу) клопотання про відкладання судового засідання відповідачем, подане кожного разі тим самим представником відповідача за довіреністю, зумовлює висновок про безпідставність використання ситуації довкола запроваджених карантинних заходів як приводу для затягування розгляду справи.

Суд також враховує обізнаність відповідача про судовий розгляд та факт подання ним клопотань про його відкладання вказує на наявність можливості письмово висловити свою позицію відносно предмету судового розгляду даної справи, що відповідачем й було реалізовано зокрема шляхом подання відзиву на позовну заяву, що, у свою чергу, також не може перешкоджати встановленню правової визначеності відносно розглядуваного питання.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 3 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989.

З урахуванням наведеного, а також враховуючи закінчення строку, впродовж якого може бути розглянута дана справа, з огляду на те, що у матеріалах справи достатньо документів для правильного вирішення спору по даній справі, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача (вх. № 10375).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

Як зазначає позивач у позовній заяві, 07.05.2020 відповідач звернувся до позивача із усною заявкою поставити партію товару у складі оливи індустріальної YUKO ІГП-30 (НМ 46) у кількості двох 200-литрових бочок вагою 180 кг кожна та оливи моторної для автотракторних дизелів YUKO М-10Г2К (ISO 68) у кількості десяти 5-літрових каністр (надалі - товар).

Умови поставки, ціна та вартість товару були вказані у рахунку на оплату № 013608 від 07.05.2019 року.

На виконання цих домовленостей 03.06.2019 позивачем поставлено на користь відповідача товар на загальну суму 12810,00 грн. грн. за видатковою накладною №015057 від 03.06.2017, яка підписана з боку відповідача уповноваженою особою за довіреністю №862 від 03.06.2019 (а.с. 11) без будь-яких зауважень та яка наявна в матеріалах справи у вигляді засвідченої копії (а.с. 10).

Позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому наголошує про те, що відповідач вартість отриманого товару не сплатив, у зв`язку із чим, наявна заборгованість відповідача за отриманий товар склала 12810,00 грн.

23.12.2019 позивачем, з метою досудового врегулювання спору відповідачу було надіслано претензію №23/19 про сплату боргу у розмірі 12810,00 грн. на зазначений у претензії рахунок (а.с. 8, 12-14).

Однак відповідач відповіді на вимогу не надав та заборгованість не сплатив.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд керується наступним.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положенням статті 205 Цивільного кодексу України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (ст. 181 Господарського кодексу України).

Статтею 638 Цивільного кодексу України та частиною 2 статті 180 ГК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Факт поставки позивачем та отримання відповідачем товару за вказаними вище видатковими накладними свідчить про виникнення між сторонами спору договірних правовідносин з поставки товару, відтак, в силу ст. 712 ЦК України, істотними умовами договору поставки є предмет та ціна, які узгоджені сторонами спору у названих документах.

Відповідно до статей 11, 509 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (зобов`язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Спір між сторонами судового процесу виник внаслідок порушення відповідачем його зобов`язання з оплати товару.

Відповідач оплату товару не здійснив, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 12810,00 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині заявленої до стягнення заборгованості у розмірі 12810,00 грн. підлягають задоволенню з урахуванням такого.

Згідно з ч. 1 ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Суд відзначає, жодного підтвердження факту оплати відповідачем на користь позивача товару на суму 12810,00 грн. сторонами судового процесу до суду не подано.

Відповідно до статей 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

При цьому, судом досліджено усі обставини даної справи та надано оцінку усім наявним у матеріалах справи доказам.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно зі статтею 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

У рішенні Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 визначено, що відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовчу діяльність.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в сумі 12810,00 грн.

Водночас заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов судом відхилені, оскільки домовленості між сторонами спору не можуть бути підставою для звільнення відповідача від зобов`язання оплатити отриманий у власність від позивача товар за видатковою накладною.

Щодо стягнення процентів річних, суд виходить з наступного.

Вимогами статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правомірність та правильність нарахування позивачем 3% річних у розмірі 240,06 грн., нарахованих за період з 18.06.2019 по 31.01.2020, враховуючи вимоги статті 625 ЦК України, суд встановив, що дані нарахування не суперечать вимогам чинного законодавства, нараховані арифметично вірно, з урахуванням чого, позовні вимоги про стягнення 240,06 грн. 3 % річних суд визнав обґрунтованими, доведеним матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

В силу вимог статті 129 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з оплатою судового збору, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача в розмірі 2102,00грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 20, 46, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Харківський машинобудівний завод "Світло Шахтаря" (61001, м. Харків, вул. Світло шахтаря, буд. 4/6, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СП Юкойл" (69014, м. Запоріжжя, вул. Базова, буд. 3-А, ) - 12810,00 грн. заборгованості; 240,06 грн. 3 % річних та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "13" травня 2020 р.

Суддя Є.М. Жиляєв