ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2020 року Справа №903/72/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Демидюк О.О., суддя Крейбух О.Г. , суддя Дужич С.П.

при секретарі судового засідання - Єфімчук А.І.

представники сторін в судове засідання не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Луцької міської ради на ухвалу господарського суду Волинської області від 12.03.2020 року (про забезпечення позову) у справі №903/72/20 (суддя Костюк С.В.)

за позовом:

1) Фізичної особи-підприємця Ревін Наталії Ярославівни

2) Фізичної особи-підприємця Криштапюка Миколи Миколайовича

3) Фізичної особи-підприємця Яким'юк Ірини Володимирівни

4) Фізичної особи-підприємця Міснік Олесі Стефанівни

5) Фізичної особи-підприємця Приймачук Анни Миколаївни

до відповідача: Луцької міської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Комунальне підприємство "Луцькі ринки"

про визнання протиправним та скасування рішення Луцької міської ради

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Волинської області від 12.03.2020 року у справі №903/72/20 заяву позивачів про забезпечення позову задоволено частково, заборонено Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради вчиняти будь-які дії щодо примусового виконання п.4.2 та п.5 рішення Луцької міської ради №69/1 від 29.01.2020, зокрема, проводити очищення шляхом демонтажу земельної ділянки на вул. Глушець, 1, що у м. Луцьку, площею 0,5904, кадастровий номер :11:050:0005 від розміщених на ній тимчасових споруд та інших конструкцій: ФОП Ревін Наталії Ярославівни, торгівельне місце № 966, площа 4,0 кв.м.; ФОП Криштапюка Миколи Миколайовича, торгівельне місце № 838, площа 3,75 кв.м.; ФОП Яким'юк Ірини Володимирівни, торгівельне місце № 1204, площа 7,95 кв.м.; ФОП Міснік Олесі Стефанівни, торгівельне місце № 1063, площа 3,3 кв.м.; ФОП Приймачук Анни Миколаївни, торгівельне місце №1089, площа 4,0 кв.м. до набрання рішенням законної сили, в іншій частині заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, відповідач - Луцька міська рада звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні заяви від 06.03.2020 року про забезпечення позову відмовити повністю.

В обгрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що в оскаржуваній ухвалі судом першої інстанції не обґрунтовано наявність зв'язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог.

Застосовані заходи забезпечення позову не впливають на фактичне виконання судового рішення у справі про визнання недійсним і скасування рішення міської ради у випадку задоволення позову, тому що таке судове рішення є виконаним з моменту набрання ним законної сили.

Враховуючи предмет позову, наведені позивачами докази та обґрунтування заявлених вимог, їх розумність, адекватність, наявність зв'язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, а також мету запобігання порушення прав і охоронюваних законом інтересів позивача, не вбачається підтвердженою ймовірність утруднення або унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову при невжитті заходів забезпечення позову щодо заборони вчиняти певні дії.

Тому що такий спосіб захисту як визнання недійсним та скасування акту органу місцевого самоврядування передбачає своїм виконанням момент набуття чинності рішенням суду про таке.

Заявником не додано належних та допустимих доказів про те, що Луцькою міською радою чиняться перешкоди позивачам у вивезенні їхнього рухомого майна. Таким чином створюються перешкоди для Луцької міської ради, як представника територіальної громади міста Луцька у використанні земельної ділянки комунальної власності по вул. Глушець, 1, що у м. Луцьку, площею 0,5904, кадастровий номер :11:050:0005, адже позивачі самі не вчиняють жодних дій для вивезення власного майна.

Вище зазначене також не було враховано судом першої інстанції, адже самими позивачами створюються умови при яких вони перешкоджають Луцькій міській раді у використанні земельної ділянки комунальної власності та не бажають забирати своє рухоме майно.

Сам факт відмови позивачів від виконання оскаржуваного рішення Луцької міської ради і не звільнення земельної ділянки по вул. Глушець, 1, що у м. Луцьку, площею 0,5904, кадастровий номер :11:050:0005 свідчить про протиправність їхніх дій.

Луцька міська рада навпаки, і це підтверджується матеріалами справи та не спростовується позивачами сприяє добровільному вивезенні майна підприємців за власний рахунок. Але це також не враховано судом.

Все вищевказане свідчить про наявність підстав згідно ст.277 ГПК України для скасування ухвали Господарського суду Волинської області від 12.03.2020 по справі №903/72/20.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №903/72/20 у складі: головуючий суддя Демидюк О.О., суддя Крейбух О.Г., суддя Савченко Г.І.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.03.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Луцької міської ради на ухвалу господарського суду Волинської області від 12.03.2020 року у справі №903/72/20 та призначено її до розгляду на 30 квітня 2020 року.

15.04.2020 року від позивача - Фізичної особи-підприємця надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу Луцької міської ради без задоволення.

24.04.2020 року від Луцької міської ради надійшло клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги на іншу дату, у зв'язку з тим, що відповідно до постанови КМУ України від 11.03.2020 року №211 з 12.03.2020 до 11.05.2020 в Україні запроваджено карантин через спалах у світі епідемії коронавірусу, з метою забезпечення права Луцької міської ради, як сторони у справі просить розгляд апеляційної скарги відкласти на іншу дату.

27.04.2020 року від представника позивачів надійшло клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги на іншу дату у зв'язку з поширенням у зв'язку з поширенням у світі та Україні епідемії коронавірусу СОVID-19, просить відкласти розгляд даної справи на період запровадженого карантину та посиленого протиепідемічного режиму, оскільки Позивачі мають намір брати особисту участь у справі та бажають надати відповідні пояснення та заперечення по суті апеляційної скарги.

Також представник позивачів повідомив, що вимоги апеляційної скарги позивачі заперечують в повному обсязі та просять суд в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Розпорядженням керівника апарату від 28 квітня 2020 року у справі №903/72/20 в зв`язку з перебуванням у відпустці судді - члена колегії Савченка Г.І., відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, статті 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 18, 20 розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено заміну судді-члена колегії у судовій справі №903/72/20.

Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у справі №903/72/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Демидюк О.О., суддя Крейбух О.Г., суддя Дужич С.П.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.04.2020 колегію суддів у складі: головуючий суддя Демидюк О.О., суддя Крейбух О.Г., суддя Дужич С.П. Апеляційну скаргу Луцької міської ради на ухвалу господарського суду Волинської області від 12.03.2020 року у справі №903/72/20 прийняти до провадження.

29.04.2020 року від Комунального підприємства "Луцькі ринки" надійшло клопотання, в якому просить розгляд апеляційної скарги проводити за наявними в справі матеріалами, без участі представника третьої особи.

В судове засідання 30.04.2020 року представники сторін не з'явилися.

Сторони про час та дату судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується долученими до матеріалів справи рекомендованими повідомленнями.

За приписами ч.ч.1-3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи приписи ст.ст.269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, приймаючи до уваги належне повідомлення сторін про розгляд справи а також враховуючи, що явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалася, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності уповноважених представників сторін, у зв'язку з чим клопотання позивачів та Луцької міської ради про відкладення розгляду апеляційної скарги на іншу дату задоволенню не підлягають.

Колегія суддів, розглянувши матеріали оскарження ухвали господарського суду Волинської області від 12.03.2020 року у справі №903/72/20, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Фізичні особи-підприємці Ревін Н. Я., Криштапюк М. М., Яким'юк І. В., Міснік О. С., Приймачук А. М. звернулись до господарського суду з позовом до Луцької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Луцької міської ради №69/1 від 29.01.2020 "Про припинення права постійного користування Комунальному підприємству "Луцькі ринки" земельною ділянкою".

Ухвалою Господарського суду Волинської обасті від 05.02.2020 відкрито провадження у справі №903/72/20, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 25.02.2020, залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Комунальне підприємство "Луцькі ринки".

Одночасно із позовною заявою позивачами подано заяву про забезпечення позову, в якій просили забезпечити позов шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення Луцької міської ради №69/1 від 29.01.2020 "Про припинення права постійного користування Комунальному підприємству "Луцькі ринки" земельною ділянкою"; заборонити КП "Луцькі ринки", Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради та юридичному департаменту Луцької міської ради та іншим виконавчим органам Луцької міської ради вчиняти будь-які дії щодо виконання рішення Луцької міської ради № 69/1 від 29.01.2020 до вступу в законну силу рішення суду по даній справі.

Ухвалою Господарського суду Волинської обасті від 25.02.2020 у справі №903/72/20 заяву позивачів про забезпечення позову від 03.02.2020 залишено без задоволення.

06.03.2020 позивачі, через відділ документального забезпечення та контролю Господарського суду Волинської обасті, подали заяву про забезпечення позову, в якій просили вжити заходи забезпечення позову, а саме:

- заборонити Луцькій міській раді вчиняти дії щодо примусового очищення шляхом демонтажу земельної ділянки на вул. Глушець, 1, що у м. Луцьку, кадастровий номер :11:050:0005 від розміщених на ній тимчасових споруд та інших конструкцій;

- заборонити КП "Луцькі ринки" в примусовому порядку припиняти дію договорів оренди торгівельних місць укладених з позивачами, а також іншими суб'єктами підприємницької діяльності, які здійснюють підприємницьку діяльність на ринку, розташованому на земельній ділянці на вул. Глушець, 1, що у м. Луцьку, кадастровий номер :11:050:0005 та не бажають в добровільному порядку припиняти дію таких договорів на підставі Рішення Луцької міської ради №69/1 від 29.01.2020 року;

- заборонити Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради вчиняти будь-які дії щодо примусового виконання п.4.2 та п.5 Рішення Луцької міської ради №69/1 від 29.01.2020 року, зокрема, проводити примусове очищення шляхом демонтажу земельної ділянки на вул. Глушець, 1, що у м. Луцьку, кадастровий номер :11:050:0005 від розміщених на ній тимчасових споруд та інших конструкцій позивачів та інших суб'єктів господарювання, які не бажають добровільно припиняти дію Договорів оренди торгівельних місць на підставі Рішення Луцької міської ради №69/1 від 29.01.2020 року.

В обгрунтування підстав для звернення до Господарського суду Волинської області із заявою про забезпечення позову позивачі посилалися на те, що прийняттям Рішення Луцькою міською радою від 29.01.2020 року №61 було здійснено пряме втручання в господарську діяльність позивачів, а тому оскаржуване рішення безпосередньо стосується порушених їх охоронюваних законом прав та інтересів.

У випадку проведення демонтажу об'єктів у спосіб визначений у пункті 5 вище зазначеного рішення міської ради, власники яких не надавали згоди на такий демонтаж зазнають значних матеріальних збитків.

Враховуючи вище викладене позивачі вважають, що існує реальна необхідність заборонити Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради здійснювати такий демонтаж у примусовому порядку, оскільки у разі виконання Рішення Луцької міської ради на 69/1 від 29.01.2020 року буде відсутній предмет позовних вимог, рішення суду не буде виконаним, порушені права позивачів не будуть відновлені.

При цьому заходи забезпечення позову не несуть жодних негативних наслідків чи збитків для відповідача чи його структурних підрозділів.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши подані сторонами докази, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення заяви про забезпечення позову в частині заборони Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради вчиняти будь-які дії щодо примусового виконання п.4.2 та п.5 рішення Луцької міської ради №69/1 від 29.01.2020, зокрема, проводити очищення шляхом демонтажу земельної ділянки на вул. Глушець, 1, що у м. Луцьку, площею 0,5904, кадастровий номер :11:050:0005 від розміщених на ній тимчасових споруд та інших конструкцій: ФОП Ревін Наталії Ярославівни, торгівельне місце № 966, площа 4,0 кв.м.; ФОП Криштапюка Миколи Миколайовича, торгівельне місце № 838, площа 3,75 кв.м.; ФОП Яким'юк Ірини Володимирівни, торгівельне місце № 1204, площа 7,95 кв.м.; ФОП Міснік Олесі Стефанівни, торгівельне місце № 1063, площа 3,3 кв.м.; ФОП Приймачук Анни Миколаївни, торгівельне місце №1089, площа 4,0 кв.м. до набрання рішенням законної сили, в частині інших заявлених в заяві заходів забезпечення, а саме заборонити КП "Луцькі ринки" припинити дію договорів оренди, суд першої інстанції відмовив, у зв'язку з тим, що даний вид забезпечення не може бути застосований судом, оскільки права та обов'язки даного підприємства, як орендодавця, визначено договорами оренди торгових місць і сторона договору повинна діяти з врахуванням даних умов та чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

За приписами ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Як вбачається зі змісту ст. ст. 136, 137 ГПК України, якими врегульовано порядок вжиття заходів забезпечення позову, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

Тобто положення вказаних статей пов`язують вжиття заходу забезпечення позову з ефективним захистом або поновленням порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, реальним виконанням судового рішення, а також із наявністю обставин, що достеменно свідчать про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Частиною 1 ст.2 ГПК України передбачено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дорани проти Ірландії" зазначено, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Аналіз наведеного свідчить про те, що перелік видів забезпечення позову не є вичерпним та суд вправі, керуючись принципом верховенства права та завданнями господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, з метою ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за наявності відповідного клопотання вживати й інші види заходів забезпечення, але з урахуванням обмежень забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних правовідносин, установлених ч.5 ст.137 ГПК України.

При цьому, в силу положень ч.1 ст.74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення конкретного позову та на які така сторона посилається. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З огляду на викладене, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

В кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Отже, метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду №910/23741/17 від 04.06.2018 року, №910/23488/17 від 25.05.2018 року.

Колегією суддів встановлено, що Рішенням Луцької міської ради від 29.01.2020 №69/1 вирішено наступне:

1. Вилучити з постійного користування комунального підприємства "Луцькі ринки" земельну ділянку на вул. Глушець, 1, що у м. Луцьку, площею 0,5904, кадастровий номер :11:050:0005 та віднести її до земель запасу Луцької міської територіальної громади.

2. Припинити комунальному підприємству "Луцькі ринки" право постійного користування на земельну ділянку на вул. Глушець, 1, що у м. Луцьку, площею 0,5904, кадастровий номер :11:050:0005, для обслуговування ринку "Центральний".

3. Доручити юридичному департаменту міської ради подати документи на проведення державної реєстрації припинення права постійного користування, кадастровий номер :11:050:0005 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в порядку, визначеному чинним законодавством.

4. Зобов'язати комунальне підприємство "Луцькі ринки":

4.1. Припинити дію договорів оренди торгівельних місць, укладених з суб'єктами підприємницької діяльності, які здійснють підприємницьку діяльність на земельній ділянці на вул. Глушець, 1, що у м. Луцьку, кадастровий номер :11:050:0005, до 02.02.2020 у зв'язку з вилученням земельної ділянки.

4.2. Очистити шляхом демонтажу земельну ділянку на вул. Глушець, 1, що у м. Луцьку, площею 0,5904, кадастровий номер :11:050:0005, від розміщених на ній тимчасових споруд та інших конструкцій, в тому числі і паркану, та забезпечити відновлення порушеного благоустрою території до 03.02.2020.

Пунктом 5 вище зазначеного рішення Луцької міської ради зобов'язано Департамент муніципальної варти міської ради в разі невиконання пп. 4.2 п. 4 цього рішення провести демонтаж вказаних об'єктів у визначений законом спосіб та метод з забезпеченням відновлення порушеного благоустрою території після проведення демонтажу.

Матеріали справи свідчать, що предметом спору у даній справі є визнання протиправним та скасування рішення Луцької міської ради №69/1 від 29.01.2020 року, одним з пунктів якого зобов'язано Департамент муніципальної варти провести демонтаж тимчасових споруд (п. 5 рішення від 29.01.2020 року).

Окрім того, позов подано фізичними особами підприємцями, які користуються торговельними місцями на підставі договорів оренди торгових місць, укладених з КП "Луцькі ринки", які є чинними до 20.06.2020, доказів їх припинення матеріали справи не містять, подані заявниками докази підтверджують факти демонтажу тимчасових споруд, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заходи забезпечення щодо заборони демонтажу мають стосуватися саме конкретних осіб - позивачів у справі №903/72/20, а не інших суб'єктів господарювання, які знаходяться на земельній ділянці, площею 0,5904 га, що перебувала в користуванні КП "Луцькі ринки" та вилучена оспорюваним рішенням Луцькою міською радою.

Колегія суддів вважає, що Рішення Луцької міської ради №69/1 від 29.01.2020 року, є доказом наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування заходу забезпечення.

Отже, вимога позивачів про заборону Департаменту муніципальної варти міської ради демонтувати тимчасові споруди відповідає виогам п. 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України, обставинам позову, змісту, заявлених позовних вимог, заходам для створення можливості реального виконання рішення суду, оскільки демонтаж тимчасових споруд може призвести до їх пошкодження або знищення, додаткових витрат, пов'язаних з демонтажем, а у разі позитивного рішення у даній справі унеможливить поновлення прав позивачів та матиме незворотні наслідки.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачами належними доказами доведено, що невжиття заходів забезпечення позову саме в частині заборони демонтажу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому.

Посилання апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки вони спростовуються вище встановленими обставинами справи.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Слід також зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Апелянтом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції в зв`язку з чим, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вище викладене в сукупності, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що ухвала Господарського суду Волинської області від 12.03.2020 року у справі №903/72/20 прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права та з врахуванням всіх обставин справи, а тому відсутні правові підстави для її скасування.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Луцької міської ради на ухвалу Господарського суду Волинської області від 12.03.2020 року у справі №903/72/20 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Волинської області від 12.03.2020 року у справі №903/72/20 залишити без змін.

3. Матеріали оскарження ухвали Господарського суду Волинської області від 12.03.2020 року у справі №903/72/20 повернути до Господарського суду Волинської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "30" квітня 2020 р.

Головуючий суддя Демидюк О.О.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Дужич С.П.