РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.04.2020Справа № 910/2744/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін господарську справу

За позовом Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Левченка,буд.1, )

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул. Тверська,5, )

про стягнення 132 056,56 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 132 056,56 грн вартості нестачі вантажу при перевезенні за залізничною накладною № 41868019, а також 2897,07 грн витрат на оплату послуг адвоката.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 02.03.2020 відкрив провадження у справі № 910/2744/20 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, визначив сторонам строк для реалізації процесуальних прав.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частиною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно повідомлень про вручення поштового відправлення, ухвалу суду від 02.03.2020 позивач отримав - 10.03.2020, відповідач - 10.03.2020.

Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи належне повідомлення відповідача про розгляд справи, суд вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

14.02.2018 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (перевізник) та Приватним акціонерним товариством "МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА" (відправник, одержувач) укладено Договір про надання послуг № 00039/ЦТЛ-2018, предметом якого відповідно до п. 1.1. Договору є здійснення перевезень вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних із організацією перевезень вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт імпорт) у вагонах залізниць інших держав та/або у вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

За залізничною накладною № 41868019 від 21.08.2019 ТОВ «Метінвест-Шіппінг» (вантажовідправник) відправив на адресу позивача - Приватного акціонерного товариства "МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА" (вантажоодержувач) зі станції Миколаїв-Вантажний на станцію Асланове вантаж: антрацит, вугілля антрацит марки АС (6-13) насипом, вантаж маркований вапном, в 5-ти вагонах.

25.08.2019 на підставі попутних актів загальної форми №36083 від 24.08.2019 станції Волноваха Донецької залізниці, №12286 від 21.08.19 р. станції Миколаїв Одеської залізниці було перевірено кількість та масу вантажу у вагоні №63245260 та виявлено невідповідність фактичної маси вантажу, з вагою, що зазначена в накладній №41868019 від 21.08.2019 та складено комерційний акт, про що в зазначеній накладній була зроблена відповідна відмітка.

В комерційному акті № 485002/967 від 25.08.2019 вказано, що за документом значиться: вантаж антрацит, навалом. Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто - не вказано, тара - 23 400 кг, нетто - 68 450 кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 81 600 кг, тара - 23 400 кг, нетто - 58 200 кг, що менше документа на 10250 кг. При комерційному огляді виявлено: навантаження у вагоні нижче рівня бортів на 300-500 мм, розрівняно. Поверхню вантажу марковано вапном, маркування порушене.. За рухом потягу, праворуч, над 1 люком є виїмка розміром 2000 мм х на ширину вагону х 700 мм, над 2-3 люками виїмка розміром 3000 мм х 2400 мм х 1000 мм, над 5-6 люками виїмка 3000 мм х 2500 мм х 1000 мм, над 7 люком виїмка 1500 мм х 1000 мм х 500 мм в глибину вагону, що відповідає акту загальної форми №36083 від 24.08.19 р. станції Волноваха Донецької залізниці і не відповідає акту загальної форми №12286 від 21.08.19 р. станції Миколаїв Одеської залізниці. Вагон прибув у технічному стані справний. Течі вантажу немає.

25.08.2019 на підставі попутних актів загальної форми №36084 від 24.08.2019 станції Волноваха Донецької залізниці, №12287 від 21.08.19 станції Миколаїв Одеської залізниці було перевірено кількість та масу вантажу у вагоні №50053693 та виявлено невідповідність фактичної маси вантажу, з вагою, що зазначена в накладній №41868019 від 21.08.2019., та складено комерційний акт, про що в зазначеній накладній була зроблена відповідна відмітка.

В комерційному акті № 485002/968 від 25.08.2019 вказано, що за документом значиться: вантаж антрацит, навалом. Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто - не вказано, тара - 23 300 кг, нетто - 67 800 кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 79 900 кг, тара - 23 300 кг, нетто - 56 600 кг, що менше документа на 11200 кг. При комерційному огляді виявлено: навантаження у вагоні нижче рівня бортів на 300-500 мм, розрівняно. Поверхню вантажу марковано вапном, маркування порушено. За рухом потягу, над 1-5 люками є виїмка розміром 7500 мм х 2000-2200 мм х 700 мм, над 6-7 люками виїмка 3000 мм х 2000 мм х 600 мм в глибину вагону, що відповідає акту загальної форми №36084 від 24.08.19 р. станції Волноваха Донецької залізниці і не відповідає акту загальної форми №12287 від 21.08.19 р. станції Миколаїв Одеської залізниці. Вагон прибув у технічному стані справний. Течі вантажу немає.

25.08.2019 на підставі попутних актів загальної форми №36085 від 24.08.2019 станції Волноваха Донецької залізниці, №12288 від 21.08.2019 станції Миколаїв Одеської залізниці було перевірено кількість та масу вантажу у вагоні №64053713 та виявлено невідповідність фактичної маси вантажу, з вагою, що зазначена в накладній №41868019 від 21.08.2019, та складено комерційний акт, про що в зазначеній накладній була зроблена відповідна відмітка.

В комерційному акті № 485002/969 від 25.08.2019 вказано, що за документом значиться: вантаж антрацит, навалом. Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто - не вказано, тара - 23 600 кг, нетто - 68 500 кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 84 200 кг, тара - 23 600 кг, нетто - 60 600 кг, що менше документа на 7 900 кг. При комерційному огляді виявлено: навантаження у вагоні нижче рівня бортів на 300-500 мм, розрівняно. Поверхню вантажу марковано вапном, маркування порушено. За рухом потягу, над 4-5 люками є виїмка розміром 3000 мм х на ширину вагона х 800 мм в глибину вагону, що відповідає акту загальної форми №36085 від 24.08.2019 станції Волноваха Донецької залізниці і не відповідає акту загальної форми №12288 від 21.08.2019 станції Миколаїв Одеської залізниці. Вагон прибув у технічному стані справний. Течі вантажу немає.

25.08.2019 на підставі попутного акту загальної форми №12289 від 21.08.2019 станції Миколаїв Одеської залізниці було перевірено кількість та масу вантажу у ваш №63524888 та виявлено невідповідність фактичної маси вантажу, з вагою, що зазначено в накладній №41868019 від 21.08.2019 р., та складено комерційний акт, про що у зазначеній накладній була зроблена відповідна відмітка.

В комерційному акті № 485002/970 від 25.08.2019 вказано, що за документа значиться: вантаж антрацит, навалом. Вага визначена відправником на вагонних вага брутто - не вказано, тара - 23 600 кг, нетто - 69 600 кг. При переважуванні ваі виявилась: брутто - 86 000 кг, тара - 23 600 кг, нетто - 62 400 кг, що менше документа в 7 200 кг. При комерційному огляді виявлено: навантаження у вагоні нижче рівня бортів н 150-300 мм, розрівняно. Поверхню вантажу марковано вапном, маркування порушене За рухом потягу, над 1-4 люками є виїмка розміром 6000 мм х на ширину вагона х 120 мм в глибину вагону, що відповідає акту загальної форми №12289 від 21.08.19 р. станці Миколаїв Одеської залізниці. Вагон прибув у технічному стані справний. Течі вантаж немає.

Згідно ч. 2 ст. 924 ЦК України, перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт", залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Статтею 23 Закону "Про залізничний транспорт", передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Аналогічні положення містяться у статтях 110, 113 Статуту залізниць України.

Згідно зі ст.26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Відповідно до ст.130 Статуту залізниць України, право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Статтею 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Факт недостачі вантажу у вагонах № 63245260, № 50053693, № 64053713, № 63524888 за спірним перевезенням підтверджений комерційними актами № 485002/967 від 25.08.2019, №485002/968 від 25.08.2019, № 485002/969 від 25.08.2019, № 485002/970 від 25.08.2019, складеними на станції Асланове Донецької залізниці, які додані позивачем до позовної заяви.

Відповідно до ч. 2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно ст.115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Вартість вантажу підтверджується контрактом BASIS-ILYICH 01-19 від 03.07.2019 зі специфікаціями, платіжним дорученням № від 02.09.2019 та реєстру до нього.

Суд зазначає, що в силу положень ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України та ст.ст. 114, 115 Статуту вказані документи є належними та допустимими доказами визначення вартості вантажу.

Водночас відповідно до п. 2.7 роз`яснення президії Вищого господарського суду України № 04-5/601 від 29.05.2002 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. Вартість вантажу, що перевозиться з оголошеною вартістю, визначається у такому ж порядку (пункт 4 Правил перевезення вантажів з оголошеною вартістю). Статут не передбачає обов`язкового додання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу.

Відповідно до ст.130 Статуту залізниць України право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Всі вказані документи, які повинні бути надані одержувачем вантажу (позивачем) долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно зі ст. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 1% маси, зазначеної в перевізних документах щодо вантажів, зданих для перевезення у вологому стані.

До позовної заяви позивачем додано розрахунок вартості недостачі вантажу по кожному вагону, з урахуванням 1% норми недостачі.

Згідно розрахунку позивача, вартість завданих збитків, з урахуванням 1% норми недостачі (сума норми природної втрати маси вантажу i граничного розходження визначення маси нетто) складає 132 056,56 грн., виходячи із розрахунку наведеного позивачем у позовній заяві.

За приписами ст.ст. 224, 225 ГК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається, зокрема, вартість втраченого майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Відповідачем усупереч вищевказаним положенням чинного законодавства та ст. 74 Господарського процесуального кодексу України не спростовано відсутність своєї вини у не забезпеченні схоронності переданого йому для перевезення вантажу.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що внаслідок втрати частини вантажу при перевезенні позивачу були завдані збитки у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача.

У позовній заяві позивачем заявлено клопотання про покладення на відповідача 2897,07 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу Приватним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" долучено до матеріалів справи копію договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) №845 від 30.03.2018, укладеного з Адвокатським об`єднанням "Всеукраїнська адвокатська допомога", додаткову угоду № 26 від 09.12.2019, додаткову угоду № 26 від 09.12.2019, свідоцтво про право на заняття Щербаковою Н.В . адвокатською діяльністю серії ДН №4916, копію довіреності № 6 від 02.01.2020.

Дослідивши вказані документи, суд зазначає, що вищевказаних документів не достатньо для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу та їх розподілу, оскільки позивачем не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом на суму, доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що підлягає сплаті позивачем (зокрема, акта надання послуг (акт прийому-передачі наданих послуг), обов`язковість складання якого встановлено пунктом 5.3 про надання юридичних послуг (правової допомоги) №845 від 30.03.2018, та який є підставою для розрахунку за послуги), доказів оплати адвокатських послуг у разі її здійснення.

Також, суд звертає увагу, що договір про надання юридичних послуг (правової допомоги) №845 від 30.03.2018 містить лише загальний порядок визначення вартості послуг, які надаються адвокатом за цим договором, проте за вказаним правочином неможливо ідентифікувати надання відповідачу правової допомоги адвокатом саме у даній справі.

Згідно з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивачем клопотань про подачу доказів понесення витрат на оплату послуг адвоката в розумінні ч. 8 ст. 129 ГПК України не подавав.

Враховуючи надані докази, суд відмовляє позивачу у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2897,07 грн за недоведеністю, клопотання про покладення цих витрат на позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 86, 123, 129, 130, 236-240, 250-252 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) на користь Приватного акціонерного товариства "МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА" (87504, Донецька область, м. Маріуполь, вул.Левченка, 1, ) 132 056 (сто тридцять дві тисячі п`ятдесят шість) грн. 56 коп. збитків та 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак