ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року Справа № 903/920/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Савченко Г.І. , суддя Юрчук М.І.

без виклику (повідомлення) учасників справи

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Волинської області, ухвалене 25.02.2020, повне рішення складено 26.02.2020,

у справі № 903/920/19

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача: Комунального підприємства Володимир-Волинське підприємство теплових мереж "Володимир-Волинськтеплокомуненерго", м. Володимир-Волинський

про стягнення 199 017,84 грн

В листопаді 2019 Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Господарського суду Волинської області із позовом до Комунального підприємства Володимир-Волинське підприємство теплових мереж «Володимир-Волинськтеплокомуненерго» про стягнення 199 017,84 грн, з яких 140 932,86 грн - пені, нарахованої за несвоєчасне виконання зобов`язання по оплаті природного газу згідно з п. 8.2 Договору № 3172/1718-КП-2 постачання природного газу від 18.09.2017 за період з 28.11.2017 по 25.11.2018, 41 265,86 грн - суми індексу інфляції за період з грудня 2017 по березень 2019 (включно) та 16 819,12 грн - 3% річних за період з 28.11.2017 по 08.04.2019, нарахованих згідно з ст. 625 ЦК України.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 25.02.2020 у справі № 903/920/19, позов АТ «НАК «Нафтогаз України» до КП Володимир-Волинське підприємство теплових мереж «Володимир-Волинськтеплокомуненерго» про стягнення 199 017,84 грн задоволено частково.

Стягнуто з КП Володимир-Волинське підприємство теплових мереж «Володимир-Волинськтеплокомуненерго» на користь АТ «НАК «Нафтогаз України» 70 466,43 грн - пені, 16 819,12 грн 3% річних, 41 265,86 грн - суми індексу інфляції, а всього 128 551,41 грн, а також 2 985,27 грн витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

В позові в частині стягнення 70 466,43 грн - пені відмовлено.

Позивач АТ «НАК «Нафтогаз України», не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Волинської області від 25.02.2020 у справі № 903/920/19 скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягненні неустойки у сумі 70 466,43 грн та прийняти в цій частині нове, яким позовні вимоги в цій частині задоволити.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує наступне:

- вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків;

- при зменшенні розміру пені суд мав врахувати майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні та й інші їхні інтереси. Суд повинен був дати належну правову оцінку доказам, наданими сторонами в обґрунтування своїх позицій, щодо наявності чи відсутності збитків. Суд не мав права застосовувати до спірних правовідносин ст. 233 ГК України, не з`ясувавши всіх обставин, з`ясування яких передбачене згаданою нормою;

- господарський суд при вирішенні питання щодо зменшення пені повинен був об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, а не лише відповідача, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення. В рішенні зазначено, що суд, зменшуючи розмір неустойки, виходив, серед іншого, з інтересів сторін. Втім, з матеріалів справи та самого рішення незрозуміло, які саме інтереси сторін було враховано, і яким чином інтереси сторін вплинули на рішення суду в частині зменшення розміру неустойки. Під час розгляду справи не було враховано інтереси позивача;

- судом взагалі не було з`ясовано, чи були заподіяні позивачу збитки неналежним виконанням зобов`язання, а також не було оцінено розмір таких збитків. Окрім того, нараховані штрафні санкції не є надмірно великими в порівнянні з невиконаним зобов`язанням за договором купівлі-продажу природного газу. Таким чином, місцевий Господарський суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а також визнав встановленими недоведені обставини, які мають значення для справи;

- відповідач не надав Господарському суду належних доказів в обґрунтування своїх заперечень, натомість суд попередньої інстанції не мотивуючи, а лише своїм внутрішнім переконанням та посиланнями на важкий матеріальний стан відповідача зменшили розмір нарахованих санкцій, що є грубим порушенням положень ст. 233 ГК України.

Таким чином, на думку скаржника, суд не надав належної уваги ступеню виконання зобов`язання боржником, не виконавши при цьому вимоги закону щодо оцінки майнового стану сторін, які беруть участь у зобов`язанні, та інших інтересів сторін, які заслуговують на увагу, що призвело до порушення ст. 233 ГК України, ст. 525, 526, 551, 599, 625 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України, у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.

Частиною 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Частиною 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 31.03.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Волинської області від 25.02.2020 у справі № 903/920/19; розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» ухвалено здійснювати без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи; зобов`язано відповідача КП Володимир-Волинське підприємство теплових мереж «Володимир-Волинськтеплокомуненерго» протягом десяти днів з дня одержання даної ухвали надати суду обґрунтований відзив на апеляційну скаргу та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

15.04.2020 на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від КП Володимир-Волинське підприємство теплових мереж «Володимир-Волинськтеплокомуненерго» надійшов відзив (вих.№ 365/02-02/2-20 від 13.04.2020), в якому відповідач заперечує проти доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності підстав, передбачених ч.1 ст. 233 ГК України, для часткового зменшення нарахованої позивачем пені на 50%. Просить, рішення Господарського суду Волинської області від 25.02.2020 у справі № 903/920/19 в частині оскарження позивачем залишити без змін.

Статтею 269 ГПК України встановлено, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

18.09.2017 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Постачальник) та Володимир-Волинським підприємством теплових мереж «Володимир-Волинськтеплокомуненерго» (Споживач) укладено Договір постачання природного газу № 3172/1718-КП-2 (Договір), за умовами п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього Договору.

Згідно з п.1.2 Договору, природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями.

Пунктом 1.4 Договору сторони передбачили, що за цим договором постачається імпортований газ (за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2711 21 00 00) ввезений ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на митну територію України.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2017 по 31 березня 2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 300 тис. куб. метрів, в тому числі по місяцях (тис. куб. метрів): жовтень 16 000; листопад 40 000; грудень - 65,000, всього IV квартал 2017 - 121,000; січень - 70,000; лютий - 61,000; березень - 48,000, всього I кв. 2018 - 179,000.

Відповідно до п.3.7 Договору, приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом прийманняпередачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку газу.

Пунктами 5.2, 5.4 статті 5 «Ціна природного газу» Договору передбачено, що ціна за 1000 куб. метрів газу на дату укладання договору становить 7 907,20 гривні, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 9 488,64 грн. Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу.

Відповідно до п.6.1 Договору, оплата за природній газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100 - відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктами 8.1 та 8.2 Договору сторони передбачили, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством і цим договором. У разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить 5 (п`ять) років (п. 10.3 Договору).

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу з 01 жовтня 2017 до 31 березня 2018 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (розділ 12.1 Договору).

Вказаний Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплено відбитками печаток останніх /т.1 а.с. 13-22/.

03.04.2018 між сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до Договору постачання природного газу № 3172/1718-КП-2 від 18.09.2017, згідно з якою сторони погодили:

Додати пункт 2.1 розділу 2 «Кількість та фізико-хімічні показники природного газу» договору абзацом у наступній редакції: «Постачальник передає споживачу в період з 01 квітня 2018 року по 31 травня 2018 року (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 10 тис. куб.м., у т.ч. квітень-10 тис. куб.м.

Викласти розділ 12 «Строк дії договору» в наступній редакції:

« 12.1. Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2017 року по 31 травня 2018 року (включно), а в частині проведення розрахунків-до їх повного здійснення».

В пункті 4 зазначеної Додаткової угоди сторони погодили, що Додаткова угода набуває чинності з дати її підписання сторонами і діє на відносини, що фактично склалися між сторонами станом на 31 березня 2018 року.

Додаткова угода від 03.04.2018 № 1 до Договору підписана уповноваженими представниками її сторін та скріплена печатками цих юридичних осіб /т.1 а.с. 23/.

На виконання умов Договору постачання природного газу № 3172/1718-КП-2 від 18.09.2017 постачальник передав споживачу у власність природний газ на загальну суму 1 208 909,67 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, а саме: актом приймання-передачі природного газу від 31.10.2017 на суму 20 837,05 грн, актом приймання-передачі природного газу від 30.11.2017 на суму 154 446,59 грн, актом приймання-передачі природного газу від 31.12.2017 на суму 210 505,48 грн, актом приймання-передачі природного газу від 31.01.2018 на суму 246 932,36 грн, актом приймання-передачі природного газу від 28.02.2018 на суму 239 388,90 грн, актом приймання-передачі природного газу від 31.03.2018 на суму 247 862,26 грн, актом приймання-передачі природного газу від 30.04.2018 на суму 88 937,03 грн, які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками цих юридичних осіб без зауважень та заперечень /т.1 а.с. 31-37/.

Разом з тим, відповідач всупереч умовам укладеного між сторонами Договору належним чином взятих на себе зобов`язань щодо здійснення вчасного розрахунку із позивачем не виконував, оплату поставленого газу здійснив у певні періоди з порушенням встановлених угодою граничних термінів, що підтверджується довідкою «Операції по Договору №№3172/1718-КП-2, Підприємство «Володимир-Волинськтеплокомуненерго ПТМ» з 01.01.2017 по 31.01.2019» /т.1 а.с. 39-42/ та виписками по банківським операціям позивача /т.1 а.с. 82-250, т.2 а.с. 1-161/.

Поскільки відповідач КП Володимир-Волинське підприємство теплових мереж «Володимир-Волинськтеплокомуненерго» не здійснював виконання умов Договору в частині оплати вартості поставленого газу у строки, визначені п.6.1 Договору, АТ «НАК «Нафтогаз України», керуючись п.8.2 Договору та ст.625 ЦК України, просило стягнути з відповідача 140 932,86 грн пені за період з 28.11.2017 по 25.11.2018, 41 265,86 грн - інфляційних втрат за період з грудня 2017 по березень 2019 (включно) та 16 819,12 грн - 3% річних за період з 28.11.2017 по 08.04.2019.

Враховуючи встановлені обставини, у тому числі щодо несвоєчасного проведення відповідачем належних розрахунків із позивачем та беручи до уваги умови укладеного між сторонами Договору, місцевий господарський суд здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку, посилаючись на ст. 625 ЦК України, дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 3 % річних у сумі 16 819,12 грн та інфляційних втрат у сумі 41 265,86 грн є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Разом з тим, розглянувши подане відповідачем у відзиві клопотання про зменшення розміру пені /т.1 а.с. 57-60/ з тих підстав, що КП Володимир-Волинське підприємство теплових мереж «Володимир-Волинськтеплокомуненерго» перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки населення фактично не здійснює своєчасного погашення боргу перед підприємством, який на сьогоднішній день складає 12 482 594,03 грн та наявністю непогашеної заборгованості з державного і місцевих бюджетів по різниці в тарифах на суму 3 792 400,00 грн, беручи до уваги нетривале прострочення у виконанні зобов`язання, повну оплату отриманого газу, а також те, що позивачем не було надано доказів понесення збитків у зв`язку із простроченням виконання зобов`язання, суд першої інстанції задовольнив його частково та зменшив суму пені на 50% від заявленої суми 140 932,86 грн. За наведеного, останній дійшов висновку, що в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача пені в сумі 70 466,43 грн слід відмовити.

Відповідно до ст.269 ГПК України, переглядаючи в апеляційному порядку судові рішення, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Враховуючи вищевикладене, а також доводи та вимоги апеляційної скарги, Північно-західний апеляційний господарський суд в даному випадку переглядає рішення Господарського суду Волинської області від 25.02.2020 у справі № 903/920/19 лише в частині стягнення пені, а саме у правомірності її зменшення від заявленої позивачем суми на 50%.

Так, пунктом 8.2 Договору № 3172/1718-КП-2 передбачено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Судом першої інстанції правильно встановлено неналежне виконання відповідачем обов`язків за Договором № 3172/1718-КП-2 в частині своєчасної оплати за отриманий природний газ. Ці обставини підтверджуються доказами наявними в матеріалах справи та не заперечуються відповідачем.

З позовної заяви вбачається, що АТ «НАК «Нафтогаз України» просило стягнути з відповідача 140 932,86 грн - пені.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (ст. 610, 611 ЦК України).

У відповідності до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) згідно з приписами ст. 549 ЦК України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений ст. 1 вищезазначеного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За положенням ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Тлумачення ч.3 ст. 551 ЦК України свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них.

Саме таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 15.02.2018 року у справі 67/1346/15-ц.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки. Господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, а також запереченням інших учасників щодо такого зменшення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Встановивши відповідні обставини, суд вирішує питання стосовно можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд (відповідний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18).

Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені. При застосуванні правил про зменшення неустойки суди не мають якогось усталеного механізму зменшення розміру неустойки, тому кожного разу потрібно оцінювати обставини та наслідки порушення зобов`язання на предмет наявності виняткових обставин на стороні боржника.

Згідно з ч.1 ст.233 ГК України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 2 ст. 233 ГК України встановлено, що у разі якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

В даній нормі під «іншими учасниками господарських відносин» слід розуміти третіх осіб, які не беруть участь в правовідносинах між боржником та кредитором, проте, наприклад, пов`язані з кредитором договірними відносинами.

Відповідно до ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами, на яких має ґрунтуватися зобов`язання між сторонами, є добросовісність, розумність і справедливість.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Апеляційний суд констатує, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів зазначає, що позивачем правомірно нараховано до стягнення з відповідача неустойку (пеню) за період прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати отриманого від позивача природного газу за Договором № 3172/1718-КП-2 постачання природного газу від 18.09.2017 у сумі 140 932,86 грн.

Разом з тим, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо можливості зменшення вказаного розміру пені на 50 %, адже підприємство відповідача дійсно перебуває у скрутному матеріальному становищі, що підтверджується Балансом (Звіт про фінансовий стан) на 30.09.2019, у відповідності до якого збитковість підприємства на кінець звітного періоду становить 4 685 млн. грн /т.2 а.с. 176/.

Апеляційним судом беруться до уваги також доводи відповідача, викладені ним у клопотанні про зменшення розміру пені, зокрема, що заборгованість останнього за поставлений природний газ виникла у тому числі з несплати споживачами коштів за використану теплову енергію, що відображено у довідці від 09.01.2020 про заборгованість населення за спожиті послуги станом на 01.01.2020 /т.2 а.с. 177/ та різницею в тарифах серед населення, організаціям, установам, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, які із державного бюджету не відшкодовувались, що також підтверджується відповідною довідкою відповідача від 09.01.2020 та витягом з протоколу №3 засідання територіальної комісії з питань узгодження обсягів заборгованості в тарифах від 31.05.2017 /т.2 а.с. 178-183/, доказів на спростування протилежного позивачем не наведено.

Разом з тим, АТ «НАК «Нафтогаз України» не надано суду доказів на підтвердження понесених збитків чи додаткових витрат у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором № 3172/1718-КП-2 постачання природного газу від 18.09.2017

Крім того, колегія суддів враховує, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов Договору № 3172/1718-КП-2 постачання природного газу від 18.09.2017, місцевим господарським судом стягнуто з відповідача на користь АТ «НАК «Нафтогаз України» 3% річних в сумі 16 819,12 грн та інфляційні втрати в сумі 41 265,86 грн, що також компенсує можливі негативні наслідки для кредитора АТ «НАК «Нафтогаз України».

Визначення розміру, на який зменшуються нараховані штрафні санкції, є суб`єктивним правом суду, і в даному випадку ним було дотримано принцип розумного балансу між інтересами сторін, враховані обставини справи та матеріальний стан сторін у даній справі.

Отже, доводи АТ «НАК «Нафтогаз України» про те, що всупереч ст. 233 ГК України, місцевим господарським судом не було враховано інтереси позивача та те, що доводи відповідача не містять винятковості обставин, з якими закон пов`язує можливість зменшення заявленого до стягнення розміру пені, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає безпідставними.

Відповідно до ст.ст.74, 76 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до п.1 част.1 ст.275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, судова колегія апеляційного суду вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, а оскаржуване рішення в частині вирішення питання щодо зменшення нарахованої позивачем до стягнення пені є таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а тому правові підстави для скасування рішення Господарського суду Волинської області від 25.02.2020 у справі № 903/920/19 відсутні.

На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на позивача.

Відповідно до част.4 ст.240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до част.5 ст.240 ГПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.240, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського Волинської області від 25.02.2020 у справі № 903/920/19 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Волинської області від 25.02.2020 у справі № 903/920/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Справу № 903/920/19 повернути Господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "12" травня 2020 р.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Савченко Г.І.

Суддя Юрчук М.І.