УХВАЛА

12 травня 2020 року

м. Київ

Справа № 910/5710/17

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Сухового В.Г.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2020 (головуючий суддя Мальченко А.О., судді Агрикова О.В., Чорногуз М.Г.) та рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2019 (суддя Павленко Є.В.) у справі № 910/5710/17

за позовом 1) Спільного українсько-американського підприємства "УкрКАРПАТОЙЛ ЛТД", 2) Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

до Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про стягнення 7 142 379,68 грн пені та 3 289 253,36 грн штрафу,

ВСТАНОВИВ:

19.03.2020 Акціонерне товариство "Укртрансгаз" через Північний апеляційний господарський суд подало до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2020 та рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2019 у справі № 910/5710/17.

17.04.2020 до Верховного Суду надійшли заперечення від Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" проти відкриття касаційного провадження у справі, в яких позивач-2 просить суд постановити ухвалу про повернення касаційної скарги. Вказані заперечення обґрунтовані тим, що доводи касаційної скарги з посиланням на постанови Вищого господарського суду України не повинні прийматися судом до розгляду, оскільки сформульовані у постановах Вищого господарського суду України правові позиції не є висновками Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах. Щодо посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 11.06.2019 у цій же справі № 910/5710/17, не можна вважати правовідносини подібними. Крім цього, позивач-1 зазначає, що за змістом частини 1 та частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України підтверджується, що посилання скаржника у поданій касаційній скарзі на статтю 316 цього Кодексу не може бути підставою для відкриття касаційного провадження.

08.02.2020 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" від 15.01.2020 № 460 - ІХ, яким внесено зміни до законодавчих актів України.

Оскільки скаржником подано касаційну скаргу після набрання чинності Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" від 15.01.2020 №460-IX, то подана касаційна скарга розглядається в порядку, що діє після набрання чинності цим Законом.

Враховуючи доводи Публічного акціонерного товариства "Укрнафта", які викладені в запереченні проти відкриття касаційного провадження у справі, Суд не знайшов підстав для застосування до поданої касаційної скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" наслідків, передбачених частиною 4 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, оскільки незазначення підстав (підстави) касаційного оскарження судового рішення відповідно до частини 2 статті 292 цього Кодексу, з урахуванням Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" від 15.01.2020 №460-IX в частині вимог до змісту касаційної скарги (п. 5 ч. 2 ст. 287 ГПК України) є недоліком, наслідком якого та підставою є залишення касаційної скарги без руху.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України з огляду на таке.

Статтею 290 Господарського процесуального кодексу України передбачені вимоги до форми і змісту касаційної скарги.

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Приписами частини 3 статті 311 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Отже внесеними Законом України від 15.01.2020 №460-IX змінами право касаційного оскарження обмежено виключно тими підставами, які передбачені наведеними положеннями статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищенаведені законодавчі положення, у касаційній скарзі необхідно зазначити підставу (підстави), на якій (яких) вона подається, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав), із зазначенням у чому полягає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, чітко вказати яку саме норму (права) суди застосували неправильно, як її слід було б застосувати до спірних правовідносин (з обґрунтованим посиланням на висновки Верховного Суду, чи необхідність відступлення від такого висновку, чи відсутність такого висновку у подібних правовідносинах), і як це вплинуло на вирішення спору.

У поданій касаційній скарзі скаржник не погоджується з рішенням Господарського суду міста Києва від 26.09.2019 та постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2020 у справі № 910/5710/17, вважає їх такими, що прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права (п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України).

Скаржник зазначає, що суди першої та апеляційної інстанції в оскаржуваних рішеннях застосували (неправильно застосували) норму права (ст. 22 Господарського кодексу України) без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду, а саме у постанові Верховного Суду від 11.06.2019 у справі №910/5710/17 та у постановах Вищого господарського суду України від 19.01.2011 у справі № 49/111-10 та від 17.01.2017 у справі №910/17060/16;

Також, скаржник зазначає, що суди першої та апеляційної інстанції в оскаржуваних рішеннях застосували (неправильно застосували) норму права (ст. 231 Господарського кодексу України) без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Вищого господарського суду України від 06.12.2017 у справі № 905/2785/16.

Водночас, касаційна скарга, хоча і містить посилання на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, однак її зміст не відповідає вимогам пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не містить визначення передбаченої (передбачених) статтею 287 Господарського процесуального кодексу України підстави (підстав).

Цитування скаржником у касаційній скарзі приписів пунктів 1, 2, 3, 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України без зазначення підстав (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, та без визначення конкретної (конкретних) передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстав (підстави), не є належним виконанням вимог пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України.

Посилання скаржника у поданій касаційній скарзі на правові позиції, які викладені у постановах Вищого господарського суду України від 19.01.2011 у справі № 49/111-10 та від 17.01.2017 у справі №910/17060/16 та від 06.12.2017 у справі № 905/2785/16 також не відповідає вимогам пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України, оскільки в касаційній скарзі повинно бути зазначено саме постанову Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні, а не Вищого господарського суду України.

За змістом частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд має враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені саме в постановах Верховного Суду, тоді як постанови Вищого господарського суду України не є джерелом правозастосовчої практики в розумінні цієї правової норми.

Разом з тим, посилання скаржника на неврахування судами попередніх інстанції висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 11.06.2019 у цій же справі № 910/5710/17 щодо застосування норми матеріального права (ст. ст. 22, 231 ГК України), не є належним обґрунтуванням такої невідповідності, оскільки наведені висновки у зазначеній постанові за результатами розгляду справи стосуються порушення норм процесуального права, а не норм матеріального права. Наведені в тексті постанови Верховного Суду від 11.06.2019 у цій же справі № 910/5710/17 посилання на статті 22 та 231 Господарського кодексу України є відтворення їх змісту, а не висновками щодо їх застосування у подібних правовідносинах.

Тобто, зазначена в касаційній скарзі постанова Верховного Суду від 11.06.2019 не містить висновку щодо застосування зазначених скаржником норм права (ст. ст. 22 і 231 ГК України) у розумінні частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, а тому в цій частині не відповідає касаційна скарга вимогам пункту 5 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, для усунення недоліків касаційної скарги, скаржнику слід надати суду уточнення до касаційної скарги, де зазначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстав (підстави) у відповідності до вимог пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, скаржником не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі за подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції, що також підтверджується актом Північного апеляційного господарського суду від 24.03.2020 № 910/5710/17/09.1-26/138/20.

Згідно з частиною 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір" № 3674 - VI.

Таким чином, суд касаційної інстанції зазначає, що скаржнику необхідно усунути недоліки касаційної скарги та надати суду документ на підтвердження сплати судового збору у встановлених законом порядку і розмірі, який має бути перерахований за реквізитами рахунку для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом.

Таким чином, суд касаційної інстанції зазначає, що скаржнику необхідно усунути недоліки касаційної скарги та надати суду документ на підтвердження сплати судового збору у встановлених законом порядку і розмірі, який має бути перерахований за реквізитами рахунку для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом.

Відповідно до частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Підсумовуючи вище викладене, суд касаційної інстанції зазначає, що скаржнику для усунення недоліків касаційної скарги необхідно подати до суду письмові уточнення до касаційної скарги, де зазначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстав (підстави) у відповідності до вимог пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України, а також надати документ на підтвердження сплати судового збору у встановлених законом порядку і розмірі, який має бути перерахований за реквізитами рахунку для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом.

Матеріали з усунення недоліків слід подати в Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у встановлений цією ухвалою строк, а також надати суду докази надіслання копії цих матеріалів іншим учасникам справи.

Усунувши недоліки, заявнику касаційної скарги необхідно подати суду докази про дату вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху для визначення судом чи було дотримано заявником встановлений у частині другій статті 174 Господарського процесуального кодексу України строк на усунення недоліків касаційної скарги.

Керуючись статтями 174, 234, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2020 та рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2019 у справі № 910/5710/17 залишити без руху.

2. Надати скаржнику строк до 01 червня 2020 року для усунення недоліків касаційної скарги, але не більше 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали суду.

3. Довести до відома скаржника, що поштову кореспонденцію слід надсилати за адресою Касаційного господарського суду: 01016, м. Київ, вул. О.Копиленка, 6.

4. У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Суховий В.Г.