УХВАЛА

06 травня 2020 року

м. Київ

Справа № 924/410/19

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:

Дроботової Т. Б.

розглянувши матеріали касаційної скарги Красилівської міської ради Хмельницької області на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.03.2020 у справі

за позовом Красилівської міської ради

до Фермерського господарства "Агроздобуток", Красилівської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 Васильвича,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, Державний реєстратор Красилівської міської ради Хмельницької області Сташевська Вікторія Віталіївна

про визнання недійним розпорядження голови Красилівської районної державної адміністрації, про визнання недійним договору оренди земельної ділянки та про скасування державної реєстрації іншого речового права

ВСТАНОВИВ:

22.04.2020 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Красилівської сільської ради Хмельницької області (далі - Красилівська СР) на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.03.2020 (повний текст складено 24.03.2020) у справі № 924/410/19 подана 16.04.2020 безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Розглянувши матеріали касаційної скарги, суд вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без руху з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Проте зміст касаційної скарги хоч і містить посилання на постанови Верховного Суду України від 11.05.2016 у справі № 6-824цс, від 11.05.2016 у справі № 6-2903цс15, постанови Верховного Суду від 31.07.2019 у справі № 602/471/16-ц, від 15.05.2018 у справі № 922/2752/17, від 04.04.2018 у справі № 924/147/17, від 29.02.2020 у справі № 686/8368/15-ц, від 23.10.2019 у справі № 924/863/17, постанову Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 у справі № 525/1225/15-ц, але оформлена з порушенням вимог статті 290 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не містить чіткого визначення, який саме висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладений у постанові Верховного Суду не враховано судом апеляційної інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення.

Саме посилання Красилівської СР в касаційній скарзі на постанови Верховного Суду, без зазначення конкретних підстав чи висновків, не може вважатися обґрунтованими підставами для прийняття касаційної скарги в розумінні частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України

Доводи скаржника про порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права зводяться лише до незгоди скаржника із встановленими судами обставинами справи та оцінкою судом зібраних у справі доказів.

Оскільки у касаційній скарзі скаржником не зазначено передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав) подання цієї скарги, відповідно до частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України її слід залишити без руху.

У разі невиконання у встановлений законом строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржникові.

Керуючись статтями 234, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Красилівської міської ради Хмельницької області на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.03.2020 у справі № 924/410/19 залишити без руху до 05.06.2020, але строк виконання цієї ухвали не може перевищувати десяти днів з дня вручення її скаржникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Б. Дроботова