ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"27" квітня 2020 р. м. Київ

Справа № 911/1013/20

Суддя Господарського суду Київської області Ейвазова А.Р., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокор Трейд» про видачу судового наказу щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Літарм» 100 000,00грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокор Трейд» (далі - ТОВ «Інфокор Трейд») звернулось до Господарського суду Київської області з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Літарм» (далі - ТОВ «Торговий дім «Літарм») 100000,00грн попередньої оплати.

В обґрунтування вказаної заяви, заявник посилається на порушення відповідачем зобов`язань щодо повернення сплаченої попередньої оплати у розмірі 100 000,00грн з посиланням на недобросовісність поведінки відповідача та ухилення його від нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу №29-11/19 від 29.11.2019.

Розглянувши подану заяву, суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ГПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність якого заявнику невідомо.

Згідно ст. 147 ГПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, визначених ст.148 ГПК України.

Так, як установлено ст.148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування вимог поданої заяви, позивач вказує, що сторонами укладено договір купівлі - продажу №29-11/19 від 29.11.2019 предметом якого, як вбачається із додатку до позовної заяви, є купівля-продаж маневрового тепловозу.

При цьому, позивач зазначає, що сторони домовились про нотаріальне посвідчення такого договору в строк не більше семи календарних днів з дати отримання продавцем передплати, яка фактично перерахована 29.11.2019 у розмірі 100000грн

Як вказує у позові позивач, такий договір не посвідчено нотаріально.

Як визначено ч.7 ст.179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

У відповідності до ч.2 ст. 180 ГК України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов; істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Як визначено ч.1 ст.181 ГК України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами; допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно ч.8 ст. 181 ГК України, у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся); якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Так, двосторонній договір є видом правочину в силу ч.2 ст.202 ЦК України та згідно ст.203 ЦК України має відповідати загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, відповідно до ч.4. правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно ч.ч.1,2 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі; сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Так, як визначено ч.1 ст. 209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Так, у відповідності до ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ч. 4 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч.1 ст. 635 ЦК України, попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

В силу п.3 ч. 1 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

За таких обставин, суд відмовляє у видачі судового наказу за поданою заявою, оскільки вимоги позивача не ґрунтуються на укладеному у встановленому порядку договорі.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 ГПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою; заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.152-154, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Інфокор Трейд» у видачі судового наказу щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Літарм» 100000,00грн,

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у строк, установлений ст.256 ГПК України та відповідно до порядку, визначеному ст.257 ГПК України.

Суддя А.Р. Ейвазова