ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.04.2020 Справа № 905/425/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Аксьонової К.І., при секретарі судового засідання Турко А.В., розглянувши матеріали справи

за позовом: Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради, м. Маріуполь, Донецька область

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Бурченко Наталії Миколаївни, м. Маріуполь, Донецька область

про стягнення заборгованості з орендної плати за договором №3372-П оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди), що відноситься до комунальної власності м. Маріуполя від 24.12.2017 у сумі 19758,89грн, пені в сумі 1632,69грн, всього 21391,58грн

Представники учасників справи:

від позивача: представник не з`явився

від відповідача: представник не з`явився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Департамент по роботі з активами Маріупольської міської ради, м.Маріуполь, Донецька область, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Фізичної особи-підприємця Бурченко Наталії Миколаївни, м. Маріуполь, Донецька область, про стягнення заборгованості з орендної плати за договором №3372-П оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди), що відноситься до комунальної власності м. Маріуполя від 24.12.2017 у сумі 19758,89грн, пені в сумі 1632,69грн, всього 21391,58грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором №3372-П оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди), що відноситься до комунальної власності м. Маріуполя від 24.12.2017 в частині повної та своєчасної сплати орендної плати, чим також зумовлено нарахування заявленої до стягнення пені.

Приймаючи позовну заяву до розгляду та відкриваючи провадження у справі, суд, виходячи з вимог ч.3 ст.12, ч.1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку про розгляд даної справи як малозначної в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Висновок щодо визначення даної справи як малозначної зроблений судом з огляду на приписи п.1 ч.5 ст.12 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, для цілей цього Кодексу визначені як малозначні.

Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 04.03.2020; судове засідання призначене на 25.03.2020 з подальшим оголошенням перерви до 07.04.2020 та 27.04.2020.

У судові засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином; позивач звернувся до суду з клопотанням здійснювати розгляд справи за відсутності представника; відповідач про наявність заперечень проти розгляду справи за його відсутності суд не повідомляв.

Враховуючи спливання встановленого ст.248 Господарського процесуального кодексу України строку розгляду справи та виходячи з того, що під час розгляду справи судом було створено необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених ст.ст.42,46 Господарського процесуального кодексу України, та відсутність доводів сторін про необхідність надання ним додаткового часу для реалізації процесуальних прав, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в даному судовому засіданні за відсутності сторін.

Враховуючи ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву за приписами ст.178 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

24.12.2017 між Департаментом міського майна Маріупольської міської ради (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Бурченко Н.М. (орендар) укладено договір №3372-П оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди), що відноситься до комунальної власності м. Маріуполя.

Відповідно до п.1.1 договору на підставі заяви орендаря «Про продовження дії договору оренди» орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нежитлове приміщення (будівлю, споруду), розташоване за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 48,5кв.м., а саме Літ. А-5, 2 поверх, прим. №4, кім.№13,14 (35,9 кв.м.), з урахуванням місць загального користування (12,6 кв.м), згідно з технічним паспортом БТІ для використання під офіс.

Згідно з п.2.1 договору вступ орендаря у тимчасове платне володіння та користування приміщенням (будівлею, спорудою) здійснюється на підставі договору оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди) міської комунальної власності з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі вказаного нежитлового приміщення (будівлі, споруди).

Приміщення (будівля, споруда) вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі (п.2.3 договору).

Розділом 3 договору встановлені обов`язки сторін.

Так, орендодавець зобов`язаний в 10-денний термін після укладання договору оренди передати приміщення (будівлю, споруду) орендарю згідно акту прийому-передачі (пп. а) п.3.1 договору).

Орендар зобов`язаний у в повному обсязі вносити орендну плату; застрахувати орендоване приміщення (будівлю, споруду), обладнання та інвентар від знищення та пошкодження після укладення договору оренди, протягом одного місяця. Копію договору страхування у 10-денний термін надати орендодавцю (пп. б), ї) п. 3.2 договору).

Відповідно до п.4.1 договору розмір орендної плати визначається на підставі рішення Маріупольської міської ради від 24.04.2012 №6/18-1851.

Пунктом 4.2 договору визначено, що за вказане у п.1 договору приміщення (будівлю, споруду) встановлений розмір орендної плати за базовий місяць (листопад 2017р.) у розмірі 1161,09грн. (згідно з додатком). Нарахування податку на додану вартість на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України. Розмір орендної плати за перший місяць оренди визначається шляхом коригування розміру орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першого числа наступного за базовим місяця до останнього числа першого місяця оренди.

Згідно з п. 4.3. договору розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Оплата проводиться щомісячно, не пізніше останнього дня місяця, наступного за звітним. Орендар зобов`язаний отримати рахунок на оплату в бухгалтерії управління міського майна. Рахунки на оплату видаються орендарю з 11 по 19 число кожного місяця. При отриманні рахунку необхідно мати копію платіжного документу про сплату за оренду приміщення (будівлі, споруди) за попередній період.

У разі порушення терміну внесення орендної плати з орендаря стягується пеня у розмірі двох облікових ставок Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати. Нарахування штрафних санкцій за прострочення внесення орендної плати припиняється з того дня, коли зобов`язання виконані у повному обсязі (п.6.3 договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє з 24 грудня 2017 до 31 грудня 2018 (п.7.1 договору).

Реорганізація орендодавця не є підставою для зміни умов або припинення цього договору (п.7.6 договору).

У випадку відсутності заяви однієї зі сторін про розірвання або зміну договору протягом місяця після закінчення його терміну, він вважається подовженим на той же термін і на тих же умовах, які були передбачені цим договором. Таким чином договір подовжується і у подальшому (п.7.5 договору).

Виходячи з того, що матеріали справи не містять доказів звернення однією зі сторін протягом місяця після закінчення терміну дії договору з заявою про розірвання або зміну договору, суд дійшов висновку, що зобов`язання сторін за договором продовжились, а отже на час виникнення спірних правовідносин договір був дійсним. Відповідачем протилежне не доведено.

Рішенням №7/30-2615 від 25.04.2018 Маріупольської міської ради були внесені зміни до структури та положень виконавчих органів міської ради. Відповідно до п.5 зазначеного рішення з 01.08.2018 припинено орган місцевого самоврядування - Департамент міського майна Маріупольської міської ради у зв`язку з реорганізацією шляхом приєднання до Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради. Одночасно, п.5.3 рішення міської ради встановлено, що Департамент по роботі з активами Маріупольської міської ради є правонаступником усіх майнових і немайнових прав та юридичних обов`язків Департаменту міського майна Маріупольської міської ради.

Рішенням №7/33-2941 від 25.07.2018 Маріупольської міської ради затверджене Положення про департамент по роботі з активами Маріупольської міської ради, відповідно до п.1.1 якого, Департамент по роботі з активами Маріупольської міської ради є правонаступником усіх майнових і немайнових прав та юридичних обов`язків Департаменту міського майна Маріупольської міської ради.

Таким чином, до Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради перейшли права орендодавця за спірним договором, внаслідок чого, останній є належним позивачем по справі.

Додатком до договору №3372-П від 24.12.2017 визначений розрахунок розміру плати за оренду нежитлового приміщення (будівлі, споруди), відповідно до розділу III якого визначений розрахунок розміру плати за оренду нежитлового приміщення (будівлі, споруди) за базовий місяць, опл.міс. 77406,00 * 18% * 1.00000 / 12 *100 = 1161,09грн. Додаток підписаний провідним спеціалістом та орендарем без заперечень та зауважень.

Як зазначає позивач, у виконання умов договору Департамент міського майна Маріупольської міської ради передав, а Фізична особа-підприємець Бурченко Н.М. прийняла нежитлове приміщення, загальною площею 48,5 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_2, а саме Літ. А-5, 2 поверх, прим. №4, кім.№13,14 (35,9 кв.м.), з урахуванням місць загального користування (12,6 кв.м), що підтверджується актами №5394 та №5395 від 13.02.2008 прийому-передачі нежилого помешкання в будинку АДРЕСА_2.

Нежитлове приміщення з оренди відповідачем не поверталось, інших актів приймання-передачі майна за кожним новим договором не складались та не підписувались. Наявність обставин щодо повернення майна орендодавцю судом не встановлено.

Акти №5394 та №5395 від 13.02.2008 прийому-передачі нежилого помешкання підписані представниками сторін без зауважень, отже, вказані акти приймаються судом, як належні докази приймання-передачі нежитлового приміщення, загальною площею 48,5 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_2, а саме Літ. А-5, 2 поверх, прим. №4, кім.№13,14 (35,9 кв.м.), з урахуванням місць загального користування (12,6 кв.м).

Як стверджує позивач за Фізичною особою-підприємцем Бурченко Н.М. обліковується заборгованість за договором оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди), що відноситься до комунальної власності м. Маріуполя №3372-П від 24.12.2017 за період жовтень 2018 - грудень 2019 у розмірі 19758,89грн, що також вбачається з рахунків №2305/1 від 05.08.2019, №2305/1 від 04.02.2020 відповідно до яких орендна плата за нежитлове приміщення з урахуванням перерахунку згідно індексу інфляції за період жовтень 2018 - грудень 2019 становить 11756,23грн з розрахунку: жовтень 2018 - 1259,49грн, листопад 2018 - 1277,12грн, грудень 2018 - 1287,34грн, січень 2019 - 1300,21грн, лютий 2019 - 1306,71грн, березень 2019 - 1318,47грн, квітень 2019 - 1331,65грн, травень 2019 - 1340,97грн, червень 2019 - 1334,27грн, липень 2019 - 1326,26грн, серпень 2019 - 1322,28грн, вересень 2019 - 1331,54грн, жовтень 2019 - 1340,86грн, листопад 2019 - 1342,20грн, грудень 2019 - 1339,52грн.

Порушення відповідачем прийнятих на себе зобов`язань в частині повної та своєчасної сплати орендної плати у встановлених договором строк стали підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості з орендної плати за договором №3372-П оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди), що відноситься до комунальної власності м. Маріуполя від 24.12.2017 в розмірі 19758,89грн, пені в сумі 1632,69грн.

Розглядаючи спір по суті, суд виходить з такого.

Відповідно до вимог ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитор) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, платити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.

За приписами ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як визначено ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Проаналізувавши укладений між сторонами договір №3372-П від 24.12.2017, суд дійшов висновку, що останній за своєю правовою природою є договором найму, отже, правовідносини сторін підпадають під регулювання ст.ст.759-786 Цивільного кодексу України, ст.ст.283-288 Господарського кодексу України та Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

За приписами ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічні за змістом приписи містяться в ч.1 ст.283 Господарського кодексу України.

Як встановлено ч.1 ст.2, ч.3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ч.1 ст. 283, ч.3 ст.285 Господарського кодексу України та ст.ст.759, 762 Цивільного кодексу України за користування майном на умовах оренди орендар (наймач) має сплачувати орендну плату.

Згідно з ч.ч.1, 5 ст.762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та ч.1 ст.286 Господарського кодексу України орендна плата вноситься орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності. При цьому приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

В контексті зазначених норм укладений між сторонами договір №3372-П від 24.12.2017 оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди), що відноситься до комунальної власності м. Маріуполя є належною підставою для виникнення у Фізичній особі-підприємця Бурченко Н.М. як орендаря грошових зобов`язань зі сплати орендної плати згідно з умовами договору.

Таким чином відповідач не мав жодних підстав для ухилення від виконання обов`язку із здійснення орендних платежів щомісячно, не пізніше останнього дня місяця, наступного за звітним відповідно до п.4.3 договору.

Відповідно до ст. 202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Між тим з матеріалів справи не вбачається виконання відповідачем зобов`язань з повної та своєчасної сплати орендної плати у встановлений п.4.3 договору №3372-П від 24.12.2017 строк, нарахованої за період жовтень 2018 - грудень 2019, внаслідок чого утворилась та має місце заборгованість за договором в загальному розмірі 19758,89грн, доказів сплати якої відповідачем не надано.

Невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором в частині повної та своєчасної внесення орендної плати є порушенням зобов`язання (неналежним виконанням) в розумінні ст.610 Цивільного кодексу України. З огляду на невиконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань з повної та своєчасної внесення орендної плати у строк встановлений договором №3372-П від 24.12.2017, суд дійшов висновку, що відповідач згідно з ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України є боржником, який прострочив виконання зобов`язання.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про правомірність заявлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати за договором №3372-П оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди), що відноситься до комунальної власності м.Маріуполя від 24.12.2017 в розмірі 19758,89грн, отже, позов в цій частині підлягає задоволенню.

Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у сумі 1632,69грн, суд зазначає таке.

Як свідчать матеріали справи, нарахування заявленої до стягнення в межах даного позову пені у сумі 1632,69грн за період з 01.12.2018 по 04.02.2020 на підставі п.6.3 договору зумовлено порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором в частині своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання.

За приписами ч.2 ст. 193, ч.1 ст. 216 та ч.1 ст. 218 Господарського кодексу України за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарського кодексу України, іншими законами та договором.

Одним із видів господарських санкцій згідно з ч.2 ст. 217, ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України є штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня).

Розмір штрафних санкцій за приписами ч.4 ст. 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі.

Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Заявлену до стягнення пеню позивачем нараховано на підставі п.6.3 договору, за умовами якого у разі порушення терміну внесення орендної плати з орендаря стягується пеня у розмірі двох облікових ставок Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати. Нарахування штрафних санкцій за прострочення внесення орендної плати припиняється з того дня, коли зобов`язання виконані у повному обсязі.

Як встановлено судом, враховуючи визначений п.4.3 договору строк внесення орендної плати, останнім днем сплати орендної плати за зобов`язаннями за жовтень 2018 є 30.11.2018, за листопад 2018 (з урахуванням вимог ст.254 Цивільного кодексу України) - 02.01.2019, за грудень 2018 - 31.01.2019, за січень 2019 - 28.02.2019, за лютий 2019 - 01.04.2019 (з урахуванням вимог ст.254 Цивільного кодексу України), за березень 2019 - 02.05.2019 (з урахуванням вимог ст.254 Цивільного кодексу України), за квітень 2019 - 31.05.2019, за травень 2019 (з урахуванням вимог ст.254 Цивільного кодексу України) - 01.07.2019, за червень 2019 - 31.07.2019, за липень 2019 (з урахуванням вимог ст.254 Цивільного кодексу України) - 02.09.2019, за серпень 2019 - 30.09.2019, за вересень 2019 - 31.10.2019, за жовтень 2019 (з урахуванням вимог ст.254 Цивільного кодексу України) - 02.12.2019, за листопад 2019 (з урахуванням вимог ст.254 Цивільного кодексу України) - 02.01.2020, за грудень 2019 - 31.01.2020, отже, першими днями порушення строку оплати, з яких можливе нарахування пені є 01.12.2018, 03.01.2019, 01.02.2019, 01.03.2019, 02.04,2019, 03.05.2019, 01.06.2019, 02.07.2019, 01.08.2019, 03.09.2019, 01.10.2019, 01.11.2019, 03.12.2019, 03.01.2020, 01.02.2020 відповідно.

За результатом проведеної судом перевірки, судом встановлено, що здійснений позивачем розрахунок пені є неправильним з огляду на те, що позивачем невірно визначено розмір облікової ставки НБУ у періоди нарахування. Крім того позивачем невірно вказано початкові дати періодів нарахування пені за зобов`язаннями за листопад 2018, лютий 2019, березень 2019, травень 2019, липень 2019, жовтень 2019, листопад 2019.

Вказане призвело до неправильного розрахунку пені за зобов`язаннями травня 2019 за період з 01.07.2019 по 05.08.2019 (позивачем зазначено 44,97грн), оскільки належним розміром пені за розрахунком суду за зобов`язаннями травня 2019 за період прострочення з 02.07.2019 по 05.08.2019 (сума заборгованості 1340,97грн) є 44,34грн, отже, позов в частині стягнення пені за прострочення сплати орендної плати за зобов`язаннями травня 2019 підлягає задоволенню в сумі 44,34грн, в задоволені пені у сумі 0,63грн позов є таким, що задоволенню не підлягає.

Щодо нарахувань пені за зобов`язаннями жовтня - грудня 2018, січня - квітня 2019, липня - листопада 2019 за періоди з 01.12.2018 по 31.05.2019, з 03.01.2019 по 30.06.2019, з 01.02.2019 по 31.07.2019, з 01.03.2019 по 05.08.2019, з 02.04,2019 по 05.08.2019, з 03.05.2019 по 05.08.2019, з 01.06.2019 по 05.08.2019, з 03.09.2019 по 04.02.2019, з 01.10.2019 по 04.02.2019, з 01.11.2019 по 04.02.2019, з 03.12.2019 по 04.02.2019, з 03.01.2020 по 04.02.2019, судом встановлено, що пеня складає більшу суму, ніж заявлена позивачем за вказаний період у сумарному розмірі 1587,72грн. Отже, з урахуванням ч.2 ст.237 Господарського процесуального кодексу України, якою визначено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, позовні вимоги про стягнення пені за вказаний період підлягають задоволенню у сумі 1587,72грн

Таким чином, розрахунково позов в частині стягнення пені у сумі 1632,69грн підлягає задоволенню частково у розмірі 1632,06грн; решта вимог щодо стягнення пені у сумі 0,63грн задоволенню не підлягають

Вирішуючи питання розподілу судових витрат та з огляду на часткове задоволення позову, судовий збір, сплачений позивачем платіжним дорученням від 16.01.2020 №31 у сумі 2102грн, за приписами п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради, м.Маріуполь, Донецька область, до Фізичної особи-підприємця Бурченко Наталії Миколаївни, м. Маріуполь, Донецька область, про стягнення заборгованості з орендної плати за договором №3372-П оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди), що відноситься до комунальної власності м. Маріуполя від 24.12.2017 в розмірі 19758,89грн, пені в сумі 1632,69грн, всього 21391,58грн, задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Бурченко Наталії Миколаївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради (87500, Донецька область, м. Маріуполь, проспект Миру, б.70, ) заборгованість з орендної плати за договором №3372-П оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди), що відноситься до комунальної власності м.Маріуполя від 24.12.2017 в розмірі 19758,89грн, пеню в сумі 1632,06грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2101,94грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 27.04.2020 складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 28.04.2020.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк, визначений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, продовжується на строк дії такого карантину.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя К.І. Аксьонова