ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2020 р. Справа№ 910/1382/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Грека Б.М.

Остапенка О.М.

за участю секретаря судового засідання Титарєвої Г.І.,

представника заявника - Рабчуна Р.О.,

арбітражного керуючого Аршевського М.О.,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Романівська райагропромтехніка"

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 17.02.2020 (повний текст складено 24.02.2020, суддя Мандичев Д.В.)

у справі № 910/1382/20

за заявою Публічного акціонерного товариства "Романівська райагропромтехніка"

до Приватного акціонерного товариства "Фінансова компанія "Апекс" (код 36482677)

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.02.2020 відкрито провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Фінансова компанія "Апекс"; визнано грошові вимоги Публічного акціонерного товариства "Романівська райагропромтехніка" до боржника в розмірі 313 312,19 грн; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Аршевського М.О.; вирішено інші процедурні питання.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, ініціюючий кредитор звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.02.2020 в частині відмови у визнанні вимог до боржника про нарахування 3% річних та інфляційного збільшення боргу у розмірі 2500,98 грн та 66213,82 грн відповідно, прийняти нове рішення в цій частині та визнати вимоги заявника до боржника щодо нарахування 3% річних та інфляційного збільшення боргу у розмірі 2500,98 грн та 66213,82 грн відповідно, стягнути з боржника судовий збір.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на те, що боржник не виконав рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2018 у справі № 906/1043/17 в розмірі 313312,19 грн, а відтак мірою відповідальності боржника за прострочення вказаного грошового зобов`язання є нарахування інфляційних втрат на суму основного боргу та трьох відсотків річних, що виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. При цьому, скаржник посилається на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц та постанові Верховного Суду України від 01.10.2014 № 6-113цс14.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2020 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/1382/20, розгляд справи призначено на 28.04.2020.

У відповідності до ч. 10 ст. 32 ГПК України та згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.04.2020 для розгляду справи № 910/1382/20, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Копитової О.С., сформовано колегію суддів у складі: Сотніков С.В. (головуючий, доповідач), Остапенко О.М., Грек Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2020 постановлено здійснювати розгляд справи № 910/1382/20 по суті спочатку колегією суддів у складі: Сотніков С.В. (головуючий, доповідач), Остапенко О.М., Грек Б.М., яка визначена протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.04.2020.

Розпорядник майна боржника арбітражний керуючий Аршевський М.О. в судовому засіданні поклав вирішення спірного питання на розсуд суду та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Боржник в судове засідання не з`явився про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника ініціюючого кредитора та розпорядника майна боржника, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Провадження у справах про банкрутство регулюється Кодексом України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, у січні 2020 року Публічне акціонерне товариство "Романівська Райагропромтехніка" звернулося до господарського суду з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Фінансова компанія "Апекс", у зв`язку з тим, що останнє має непогашену кредиторську заборгованість в сумі 313312,19 грн за виконавчим документом, який виданий на примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2018 у справі № 906/1043/17. Крім того, при зверненні із заявою ініціюючий кредитор заявив до боржника грошові вимоги, які складають інфляційні в сумі 66213,82 грн та три відсотки річних в сумі 25003,98 грн, нараховані на суму боргу, який встановлений рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2018 у справі № 906/1043/17.

Правила проведення підготовчого засіданні встановлені статтею 39 КУзПБ.

Так, перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом. Неявка у підготовче засідання сторін та представника державного органу з питань банкрутства, а також відсутність відзиву боржника не перешкоджають проведенню засідання (частина 1 статті 39).

У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи (частина 2 статті 39).

Якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість (частина 3 статті 39).

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2018 у справі № 906/1043/17 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ПрАТ "Фінансова компанія "Апекс" на користь ПАТ "Романівська Райагропромтехніка" суму збитків у розмірі 658710,00 грн. та судовий збір у розмірі 9880,65 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення 3 % річних в сумі 52 678,75 грн. та інфляційних втрат в сумі 313182,77 грн. відмовлено.

Під час примусового виконання вказаного судового рішення боржник частково погасив заборгованість, яка станом на час звернення із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство складає 313312,19 грн.

Суд першої інстанції, відкриваючи провадження у справі про банкрутство боржника, визнав вимоги ініціюючого кредитора до боржника частково в сумі 313312,19 грн. При цьому, частину заявлених кредиторських вимог, що складають нараховані інфляційні та три відсотки річних, суд першої інстанції відхилив з огляду на те, що рішенням Господарського суду м. Києва від 06.06.2018 у справі № 906/1043/17 стягнуто збитки, а дія частини другої статті 625 Цивільного кодексу України не поширюється на дані правовідносини з огляду на правові висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 16.04.2108 у справі №910/13057/16 та від 12.03.2018 у справі №910/13704/16.

Предметом оспорюваних грошових вимог до боржника, які заявлені ініціюючим кредитором у цій справі є нараховані на підставі статті 625 ЦК України 3 % річних та інфляційних втрат за період з 11 липня 2018 року по 30 січня 2020 року за невиконання грошового зобов`язання щодо відшкодування матеріальних збитків, підтверджених рішенням господарського суду у справі № 906/1043/17.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

Як було установлено вище, боржник має грошове зобов`язання перед ініціюючим кредитором в сумі 313312,19 грн (з врахуванням часткової сплати боргу), що підтверджує рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2018 у справі № 906/1043/17, яке набрало законної сили 11.07.2018, про стягнення з відповідача на користь позивача 658710,00 грн матеріальних збитків.

З огляду на те, що боржник порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України.

Отже, суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування до спірних правовідносин приписів частини другої статті 625 ЦК України зі посиланням на правові позиції, що викладені у постановах Верховного Суду від 16.04.2108 у справі №910/13057/16 та від 12.03.2018 у справі №910/13704/16, оскільки вони суперечать висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц.

Разом з тим, за визначенням статті 1 КУзПБ:

боржник - юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав;

грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України;

кредитор - юридична або фізична особа, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника;

конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника;

неплатоспроможність - неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом.

За вимогами статті 34 КУзПБ заява про відкриття провадження у справі про банкрутство подається кредитором або боржником у письмовій формі та повинна містити, зокрема, виклад обставин, що є підставою для звернення до суду, відомості про розмір вимог кредитора до боржника із зазначенням окремо розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає сплаті.

Частинами 2 та 3 статті 39 КУзПБ встановлено, що у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи. Якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість.

З огляду на зазначені норми спеціального законодавства, що регулюють правовідносини, пов`язані з банкрутством, можна дійти висновку, що кредитор вправі заявити свої вимоги до боржника, які являють собою грошові зобов`язання, строк виконання яких настав.

За загальним правилом статті 530 ГПК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи, що ініціюючий кредитор нарахував інфляційні та три відсотки річних на грошове зобов`язання, яке виникло у зв`язку з заподіянням збитків, тобто із делікту, строк виконання якого не встановлений, то кредитор вправі вимагати сплату таких нарахувань лише після пред`явлення відповідної вимоги в порядку статті 530 ГПК України.

В даному випадку, ініціюючий кредитор не пред`явив до боржника вимогу про сплату заборгованості, а відтак заявлення таких вимог є передчасним.

Відповідно до статті 45 КУзПБ конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Кредитор, за заявою якого відкрито провадження у справі, має право заявити додаткові грошові вимоги до боржника у межах строку, встановленого частиною першою цієї статті.

Таким чином, ініціюючий кредитор не позбавлений права заявити додаткові грошові вимоги до боржника в строки, визначені статтею 45 КУзПБ.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 17.02.2020 у даній справі підлягає залишенню без змін з огляду на прийняття правильного по суті рішення про відхилення частини кредиторських вимог, що складаються з інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних.

Судові витрати за розгляд справи апеляційним судом належить покласти на скаржника відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Романівська райагропромтехніка" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.02.2020 у справі № 910/1382/20 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 29.04.2020.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді Б.М. Грек

О.М. Остапенко