ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07.05.2020 р. Справа№ 914/1096/20

Суддя Мороз Н. В.,

розглянувши заяву про забезпечення позову: Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого комерційного підприємства «Термінал-ЛТД», м.Львів

у справі №914/1096/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого комерційного підприємства «Термінал-ЛТД», м.Львів

до відповідача: Акціонерного товариства акціонерно-комерційного банку «Львів», м.Львів

про зобов`язання здійснення демонтажу частини житлового будинку та перепланування приміщень квартир та балконів жилового будинку, який розташований на земельній ділянці за кадастровим номером : 01:009:0058, м.Львів.

Встановив:

06.05.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче комерційне підприємство «Термінал-ЛТД» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Акціонерного товариства акціонерно-комерційного банку «Львів» про зобов`язання здійснення демонтажу частини житлового будинку та перепланування приміщень квартир та балконів жилового будинку, який розташований на земельній ділянці за кадастровим номером : 01:009:0058, м.Львів.

Заяву про забезпечення позову від 05.05.2020 №б/н, подано одночасно із позовною заявою, позивач в порядку ст.136 ГПК України, просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- заборони відповідачеві здійснювати роботи по будівництву багатоповерхового житлового будинку, спорудження якого здійснюється на земельній ділянці Акціонерного товариства акціонерно-комерційного банку «Львів» (кадастровий номер :01:009:0056) до вирішення спору по суті;

- заборони відповідачеві здійснювати відчуження майнових прав на об`єкт нерухомого майна (квартири, частини, інші приміщення об`єкту нерухомого майна) спорудження якого здійснюється на земельній ділянці Акціонерного товариства акціонерно-комерційного банку «Львів» (кадастровий номер :01:009:0056) до вирішення спору по суті.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про необхідність її повернення, з огляду на наступне.

Згідно ст.136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За приписами ч. 1 ст.140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Вимоги щодо змісту і форми заяви про забезпечення позову визначені у ст.139 ГПК України.

Згідно до ч. 5 ст.139 ГПК України, до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Відповідно до ч.1 ст.1 вказаного Закону, судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно ч.1 ст.9 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, в тому числі з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу (ч.1 ст.6 ЗУ «Про судовий збір»).

Постановою Правління Національного банку України №22 від 21.01.2004 затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті. Вказаною Інструкцією встановлені загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків та вимоги щодо заповнення розрахункових документів.

Платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків ( п.3.1. Інструкції).

З додатків 2, 8 до Інструкції вбачається, що одним із реквізитів платіжного доручення є «Призначення платежу», який заповнюється з урахуванням вимог, установлених главою 3 Інструкції.

Реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу» (п.3.8. Інструкції).

Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором (аналогічна позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду викладена в ухвалі від 16.01.2019 у справі №905/1057/18).

На підтвердження сплати судового збору, заявником долучено до заяви про забезпечення позову квитанцію № 0.0..1 від 05.05.2020 року, де у графі призначення платежу, зазначено: «;101;19339379;22030101 Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050) за позовом, ТзОВ НВКП Термінал ЛДТ ч/з Мілянець М.В.», а не за заявою про забезпечення позову.

Отже, квитанція №0.0..1 від 05.05.2020 року не може вважатися належним доказом сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову, оскільки вказана квитанція не містить ідентифікуючих ознак щодо сплати судового збору саме за подання до господарського суду заяви про забезпечення позову.

Таким чином, позивачем сплачено судовий збір за неповними реквізитами, зокрема, за відсутності ідентифікуючих таку сплату, як оплату судового збору саме за подання заяви про забезпечення позову, у зв`язку з чим надана заявником квитанція № 0.0..1 від 05.05.2020 року не є належним доказом сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову у встановленому законом порядку.

Приписами ч.7 ст.140 ГПК України передбачено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 25.12.97р. №9-3П, не є порушенням права на судовий захист відмова суду у прийнятті позовної заяви та інших заяв, скарг, оформлених не у відповідності до чинного законодавства.

Керуючись ст.ст. 139, 140, 234 ГПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого комерційного підприємства «Термінал-ЛТД» від 05.05.2020 №б/н на 5 аркушах повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.235 ГПК України.

Суддя Мороз Н.В.