ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" травня 2020 р. м. Київ Справа № 911/35/20

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

Господарський суд Київської області

без виклику (повідомлення) сторін

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю БТЛ Форсаж

49026, м. Дніпро, вул. Софії Ковалевської, буд. 2, кв. 52,

до Дочірнього підприємства Рітейл Вест

08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Лісова, буд. 6-Г,

про стягнення заборгованості

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява (вх. № 46/20 від 08.01.2020) Товариства з обмеженою відповідальністю БТЛ Форсаж до Дочірнього підприємства Рітейл Вест про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані частковим невиконанням відповідачем грошових зобов`язань за договором № РВ 022466 від 27.01.2014, що укладений між ним та позивачем, з оплати вартості товару, що поставлений позивачем.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.01.2020 позовну заяву залишено без руху.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшли пояснення (вх.№ 3144/20 від 10.02.2020), якими позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.03.2020 прийнято позовну заяву (вх. № 46/20 від 08.01.2020) до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/35/20 у порядку спрощеного позовного провадження.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання (вх. № 6820/20 від 31.03.2020).

Відповідно до частин 4, 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, судом підписано повне рішення без його проголошення, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд -

встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «БТЛ «Форсаж» (далі - позивач, постачальник) та Дочірнім підприємством «Рітейл Вест» (далі - відповідач, покупець) укладено договір № РВ022446 від 27.01.2014 (далі - Договір) згідно з яким постачальник зобов`язується, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, та відповідно до замовлення покупця, поставити товар, а покупець зобов`язується, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, прийняти товар і оплатити його вартість за цінами, зазначеними в накладній, та які не можуть перевищувати цін, узгоджених в специфікації.

Відповідно до пункту 3.1 Договору товар поставляється постачальником відповідно до замовлення покупця по асортименту, кількості та цінам, в строк, зазначений в замовленні.

Згідно з пунктом 7.9 Договору оплата за товар здійснюється в українській національній валюті в безготівкову порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника після його реалізації кожні 30 днів.

Відповідно до пункту 10.1 Договору даний договір набирає силу з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2016.

Аргументи Товариства з обмеженою відповідальністю «БТЛ Форсаж»

На виконання умов Договору позивачем поставлено, а відповідачем отримано товар, всього на суму 52370,00 грн., проте відповідач за поставлений товар розрахувався частково - на суму 26621,72 грн., тобто, станом на дату звернення з позовом до суду у відповідача наявна заборгованість у розмірі 25748,28 грн., що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків від 28.02.2018.

Аргументи Дочірнього підприємства «Рітейл Вест»

Відповідач відзиву на позовну заяву, доказів сплати або контр - розрахунку суми заборгованості суду не надав, належне повідомлення судом відповідача про розгляд справи відносно нього підтверджується наявними матеріалами справи про направлення йому ухвали суду на адресу, що встановлена з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Лісова, буд. 6-Г.

За приписом пункту 10 частини 2 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про місцезнаходження юридичної особи.

Відповідно до статті 10 вказаного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, винесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

З огляду на вказані положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача про розгляд справи щодо нього у господарському суді та його процесуальні права на надання суду заперечень на позов і доказів.

Норми права, що підлягають застосуванню

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як вбачається з матеріалів справи, спірний договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Фактичні обставини, встановлені судом, докази, що прийняті та відхилені судом, мотиви прийняття або відхилення кожного доказу та аргументу, викладеного сторонами у матеріалах справи та висновки суду за результатами розгляду справи

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «БТЛ «Форсаж» та Дочірнім підприємством «Рітейл Вест» укладено договір № РВ022446 від 27.01.2014.

На виконання умов Договору позивачем поставлено, а відповідачем отримано товар, що підтверджується долученими до матеріалів справи видатковими накладними: № РН-0000004 від 11.01.2016 на суму 2372,38 грн., № РН-0000009 від 15.01.2016 на суму 14470,10 грн.,№ РН-0000023 від 20.01.2016 на суму 5683,00 грн., № РН-0000038 від 27.01.2016 на суму 230,26 грн.,№ РН-0000050 від 04.02.2016 на суму 782,15 грн., № РН-0000051 від 05.02.2016 на суму 500,88 грн., № РН-0000052 від 05.02.2016 на суму 876,24 грн., № РН-0000055 від 09.02.2016 на суму 2534,90 грн.,№ РН-0000057 від 11.02.2016 на суму 12838,27 грн., № РН-0000069 від 18.02.2016 на суму 994,09 грн., № РН-0000070 від 18.02.2016 на суму 898,44 грн., № РН-0000072 від 19.02.2016 на суму 1772,09 грн., № РН-0000073 від 19.02.2016 на суму 2819,74 грн., № РН-0000081 від 26.02.2016 на суму 1939,68 грн., № РН-0000103 від 17.03.2016 на суму 711,58 грн., № РН-0000109 від 21.03.2016 на суму 6177,89 грн., № РН-0000136 від 18.04.2016 на суму 2451,31 грн.

Відповідач за поставлений товар розрахувався частково, в наслідок чого, між сторонами підписано акт звірки взаєморозрахунків, згідно з яким, станом на 28.02.2018, у відповідача перед позивачем наявна заборгованість у розмірі 25748,28 грн.

З огляду на те, що відповідач, у визначений договором строк, за поставлений товар не розрахувався, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків станом на 28.02.2018 та не спростовано іншими доказами, що надані суду, і того, що вказаним актом звірки взаєморозрахунків підтверджується настання умов для оплати товару, що визначені пунктом 7.9. Договору про те, що оплата за товар здійснюється після його реалізації кожні 30 днів, оскільки сторонами погоджено у розділі 7 Договору, що підписання актів звірки розрахунків є належним погодженням стану взаєморозрахунків сторін, суд дійшов висновку про те, що строк виконання спірних грошових зобов`язань відповідачем настав, матеріалами справи підтверджується наявність заборгованості відповідача за Договором, у розмірі, що вказаний позивачем - 25748,28 грн., відтак, наявні підстави для повного задоволення позову та стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 25748,28 грн.

Відносно заявлених до стягнення з відповідача витрат позивача на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. суд зазначає таке.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи, витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем додано: договір про надання правової допомоги № 39/19-Є від 16.12.2019, акт про надання послуг правової допомоги від 27.12.2019, платіжне доручення № 5272 від 04.02.2020 на суму 4000,00 грн., орієнтовний розрахунок вказаних витрат зазначено у позовній заяві та остаточний їх розмір не перевищує вказаний розрахунок, відтак, суд дійшов висновку про підтвердження вказаних судових витрат позивача та судом враховано, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

При цьому, судом враховано, що у тексті клопотання позивача щодо судових витрат (вх.№ 6820/20 від 31.03.2020) містяться різні розміри судових витрат на правничу допомогу, проте, у прохальній частині вказаного клопотання зазначено їх розмір, що остаточно заявляється до стягнення - 4000,00 грн. (у тому числі, прописом), отже, у такому розмірі судові витрати позивача на правничу допомогу і розглянуті судом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із висновками суду про повне задоволення позову, судові витрати позивача покладаються на відповідача у повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 73, 74, 76-80, 126,129, 231, 232, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов (вх. № 46/20 від 08.01.2020) Товариства з обмеженою відповідальністю БТЛ Форсаж до Дочірнього підприємства Рітейл Вест про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства Рітейл Вест (08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Лісова, буд. 6-Г, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю БТЛ Форсаж (49026, м. Дніпро, вул. Софії Ковалевської, буд. 2, кв. 52, ) 25748,28 грн. (двадцять пять тисяч сімсот сорок вісім гривень двадцять вісім копійок) заборгованості, 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня) судового збору, 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень) витрат на правничу допомогу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 04.05.2020.

Суддя С.О. Саванчук