ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"27" квітня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/501/20
Господарський суд Одеської області у складі:

Суддя Гут С.Ф.

При секретарі судового засідання Борисовій Н.В.

За участю представників сторін:

Від позивача: не з`явився.

Від відповідача1 : не з`явився.

Від відповідача2 : не з`явився.

розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "АГРОСФЕРА" до Селянського (фермерського) господарства "АЛВА" та ОСОБА_1 про стягнення 91 474,10 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "АГРОСФЕРА" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Селянського (фермерського) господарства "АЛВА" та ОСОБА_1 про стягнення 91 474,10 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.02.2020р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу прийнято розглядати за правилами спрощеного позовного провадження та підготовче засідання призначено на "24" березня 2020 р. о 10:20 год.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.03.2020 року відповідно до ч.2 ст. 29 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Указу Президента України від 13.03.2020р. №87/2020 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року", "Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Cov-2", Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020р. №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", розуміючи відповідальність держави за свою діяльність, з метою запобігання поширенню захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, серед відвідувачів та працівників суду, судом було перенесено судове засідання у справі №916/501/20, яке призначене на 24.03.2020р. о 10год.20хв., а саме на "14" квітня 2020 р. о 12:30 год.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.02.2020 року розгляд справи по суті було відкладено на 27.04.2020 року.

У даному випадку суд враховує, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України Про доступ до судових рішень).

Представники відповідачів Селянського (фермерського) господарства "АЛВА" та ОСОБА_1 в судові засідання по справі не з`явились, правом на відзив в порядку ст. 165 ГПК України не скористались. Ухвали господарського суду Одеської області були направлені за належними адресами відповідачів, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями (вх.ГСОО№14110/20 від 30.03.2020р. та вх.ГСОО№17611/20 від 21.04.2020р., вх.ГСОО№17774/20 від 22.04.2020р.) про вручення поштового відправлення, а тому за приписами ч.7 ст.120ГПК України відповідачі вважаються повідомленими належним чином про відкриття провадження у справі.

За приписами ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд звертає увагу на те, що відповідачами не було надано жодного клопотання про відкладення розгляду справи, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020р. №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", з метою запобігання поширенню захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, що також не позбавляє суд можливості прийняти рішення за наявними матеріалами справи.

27.04.2020р. судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані позивачем докази, суд встановив:

Як встановлено господарським судом, 22.04.2019р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "АГРОСФЕРА" (надалі позивач) та Селянським (фермерським) господарством "АЛВА" ( відповідач 1) було укладено Договір купівлі-продажу № 705, де позивач виступає продавцем, а відповідач 1 - покупцем.

№ специфікаціїУмови оплатиРозміри та строки платежу товарного кредиту
№1Товарний кредит з розстроченням платежу100% до 25.10.2019
№3Товарний кредит з розстроченням платежу100% до 25,10.2019
Специфікаціями № 1 від 24.04.2019 та № 3 від 02,05.2019 (надалі - специфікації) до договору сторони узгодили конкретний вид товару, його асортимент, кількість, ціну, строк поставки та умови оплати товару, що має передаватися позивачем.

Узгоджені умови оплати згідно специфікацій до договору.

Відповідно до умов договору та специфікацій до нього позивач передав, а відповідач прийняв у власність товар на загальну суму 113 212,44 грн.:

-11 601,25 грн. по видатковій накладній № 1010 від 24.04.2019,

- 46 485, 64 грн. по видатковій накладній № 1178 від 03.05.2019.

Згідно з статтею 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно- правовим актом.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Пунктами 4.7. та 4.8. договору позивач та відповідач узгодили зміну ціни на товар та порядок їх визначення.

09.07.2019 року відповідач 1 оплатив товар у сумі 11 601, 25 грн., отриманий по видатковій накладній № 1010 від 24.04.2019 згідно специфікації №1.

В узгоджені у специфікації №2 строки Відповідач 1 не здійснив оплату прийнятого товару, відтак станом на 18.02.2020 (кінцева дата розрахунку ціни цього позову) основний про Індексований борг відповідача перед позивачем по договору складає 42 338,79 грн.

Пунктами 7.2. та 7.3. договору позивач та відповідач узгодили розмір процентів за користування товарним кредитом та порядок їх визначення.

Як зазначає позивач, на підставі зазначених вище положень договору позивач провів розрахунок процентів за користування товарним кредитом по договору, врахувавши усі погоджені сторонами показники їх визначення. Загальна сума процентів за користування чужими грошовими коштами по договору станом на 18.02.2020 (кінцева дата розрахунку ціни цього позову) складає 45 233,41 грн.

Стаття 549 ЦК України та стаття 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» надає право сторонам договору передбачувати сплату пені за прострочку платежу, розмір якої, встановлюється за згодою сторін.

Пунктом 7.1. договору позивач та відповідач узгодили розмір пені та порядок ЇЇ визначення.

На підставі зазначеного вище положення договору позивач провів розрахунок пені по договору, врахувавши усі погоджені сторонами показники її визначення, у тому числі, усі платежі відповідача по договору.

Як вказує позивач, станом на 18.02.2020 року (кінцева дата розрахунку ціни цього позову) загальна сума пені по договору складає 3 901, 90 грн. Отже, загальна сума боргу відповідача перед позивачем по договору (ціна позову) станом на 18.02.2020 року складає 91 474,10 грн.

22.04.2019 року між ТОВ «ТД «АГРОСФЕРА» - кредитором, ОСОБА_1 - поручителем та С(Ф)Г «АЛВА» - боржником був укладений договір поруки № 705/1-ПОР (надалі - договір поруки).

Предметом цього договору поруки є зобов`язання поручителя перед кредитором відповідати за порушення боржником перед кредитором зобов`язань по договору кулівлі-продажу.

Пунктом 5.1. цього договору поруки узгоджено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручителі відповідають перед кредитором як солідарні боржники, Поручителі відповідають перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.

Відповідно до пункту 8.1. цих договорів поруки договори поруки набирають чинності з дати їхнього підписання та діють протягом 4-х (чотирьох) років.

Відтак, позивач просить суд, стягнути солідарно з Селянського (фермерського) господарства "АЛВА" (місцезнаходження: 67543, Одеська обл., Лиманський район, село Визирка, ВУЛИЦЯ 51 ПЕРЕКОПСЬКОЇ ДИВІЗІЇ, будинок №14, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 19208051) та ОСОБА_1 (місце проживання чи перебування: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ), по договору купівлі - продажу № 705 від 22,04.2019, борг у сумі 42 338, 79 грн., проценти за користування товарним кредитом у сумі 45 233, 41 грн., пеню у сумі 3 901, 90 грн., а всього: 91 474,10 грн.. та судовий збір у розмірі 2 102,00 грн.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані сторонами докази, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Частиною 1 ст.15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Приписами ч.ч.1, 2 ст. 20 ГК України встановлено, що держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів.

Згідно з ст. 173 ГК України зазначено, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом ст. 265 ГК України, За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення. Реалізація суб`єктами господарювання товарів не господарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Також за приписами ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним за ст. 664 ЦК України у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Відповідно до положень ст. 692 ЦК України Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Стаття 712 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "АГРОСФЕРА" (надалі за текстом - Позивач), укладено Договір купівлі-продажу № 705 від 22.04.2019 року з Відповідачем-1 Селянським (фермерським) господарством "АЛВА".

Специфікаціями № 1 від 24.04.2019 та № 3 від 02,05.2019 (надалі - специфікації) до договору сторони узгодили конкретний вид товару, його асортимент, кількість, ціну, строк поставки та умови оплати товару, що має передаватися позивачем.

Відповідно до умов договору та специфікацій до нього позивач передав, а відповідач прийняв у власність товар на загальну суму 113 212,44 грн.:

-11 601,25 грн. по видатковій накладній № 1010 від 24.04.2019,

- 46 485, 64 грн. по видатковій накладній № 1178 від 03.05.2019.

Пунктами 4.7. та 4.8. договору позивач та відповідач узгодили зміну ціни на товар та порядок їх визначення.

09.07.2019 року відповідач 1 оплатив товар у сумі 11 601, 25 грн., отриманий по видатковій накладній № 1010 від 24.04.2019 згідно специфікації №1.

В узгоджені у специфікації №2 строки Відповідач 1 не здійснив оплату прийнятого товару, відтак станом на 18.02.2020 (кінцева дата розрахунку ціни цього позову) основний про Індексований борг відповідача перед позивачем по договору складає 42 338,79 грн.

На підставі зазначених вище положень договору позивач провів розрахунок процентів за користування товарним кредитом по договору, врахувавши усі погоджені сторонами показники їх визначення. Загальна сума процентів за користування чужими грошовими коштами по договору станом на 18.02.2020 (кінцева дата розрахунку ціни цього позову) складає 45 233,41 грн.

Пунктом 7.1. договору позивач та відповідач узгодили розмір пені та порядок її визначення. На підставі зазначеного вище положення договору позивач провів розрахунок пені по договору, врахувавши усі погоджені сторонами показники її визначення, у тому числі, усі платежі відповідача по договору.

Станом на 18.02.2020 року (кінцева дата розрахунку ціни цього позову) загальна сума пені по договору складає 3 901, 90 грн. Отже, загальна сума боргу відповідача перед позивачем по договору (ціна позову) станом на 18.02.2020 року складає 91 474,10 грн.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за Договором-купівлі продажу був укладений договір поруки № 705/1-ПОР (надалі - договір поруки) від 22.04.2019 року між ТОВ «ТД «АГРОСФЕРА» - кредитором, ОСОБА_1 - поручителем та С(Ф)Г «АЛВА» - боржником.

Предметом цього договору поруки є зобов`язання поручителя перед кредитором відповідати за порушення боржником перед кредитором зобов`язань по договору кулівлі-продажу.

Пунктом 5.1. цього договору поруки узгоджено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручителі відповідають перед кредитором як солідарні боржники, Поручителі відповідають перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.

Відповідно до пункту 8.1. цих договорів поруки договори поруки набирають чинності з дати їхнього підписання та діють протягом 4-х (чотирьох) років.

За таких обставин, господарський суд вважає правомірною вимогу позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором у розмірі 42 338,79 грн.

Відповідно до статтей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

На підставі зазначених вище положень договору позивач провів розрахунок процентів за користування товарним кредитом по договору, врахувавши усі погоджені сторонами показники їх визначення. Загальна сума процентів за користування чужими грошовими коштами по договору станом на 18.02.2020 (кінцева дата розрахунку ціни цього позову) складає 45 233,41 грн.

Пунктом 7.1. договору позивач та відповідач узгодили розмір пені та порядок її визначення. На підставі зазначеного вище положення договору позивач провів розрахунок пені по договору, врахувавши усі погоджені сторонами показники її визначення, у тому числі, усі платежі відповідача по договору.

Станом на 18.02.2020 року (кінцева дата розрахунку ціни цього позову) загальна сума пені по договору складає 3 901, 90 грн.

Згідно із ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок суми відсотків за користування товарним кредитом, суми пені, наданий позивачем, суд встановив, що такий розрахунок відповідає вимогам чинного законодавства, здійснений належним чином, у зв`язку з чим позовні вимоги в даній частині підлягають судом задоволенню в повній мірі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "АГРОСФЕРА" є обґрунтовані, підтверджуються належними та допустимими докази, в зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Відповідачами у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано, в судові засідання відповідачі не з`явились хоча заздалегідь були повідомлені про дату час та місце судового засідання.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідачів, відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст.13, 20 73, 74, 76, 86, 126, 129, 165, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "АГРОСФЕРА" до Селянського (фермерського) господарства "АЛВА" та ОСОБА_1 про стягнення 91 474,10 грн. - задовольнити.

2.Стягнути солідарно з Селянського (фермерського) господарства "АЛВА" (місцезнаходження: 67543, Одеська обл., Лиманський район, село Визирка, ВУЛИЦЯ 51 Перекопської Дивізії, будинок №14, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 19208051) та ОСОБА_1 (місце проживання чи перебування: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ), по договору купівлі - продажу № 705 від 22.04.2019, борг у сумі 42 338/ сорок дві тисячі триста тридцять вісім грн../, 79 коп., проценти за користування товарним кредитом у сумі 45 233/сорок п`ять тисяч двісті тридцять три грн./, 41 коп., пеню у сумі 3 901 /три тисячі дев`ятсот одна грн../, 90 коп., та судовий збір у розмірі 2 102 / дві тисячі сто дві грн../,00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Наказ видати в порядку ст.327 ГПК України

Повний текст складено 04 травня 2020 р.

Суддя С.Ф. Гут