ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2020 р. Справа№ 910/16085/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Тищенко А.І.

Тищенко О.В.

розглянувши в приміщенні суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"

на рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2020 у справі № 910/16085/19 (суддя Щербаков С. О.)

за позовом Приватного підприємства "Автомікс-Спецтранс"

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"

про стягнення 112 319,18 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.01.2020 у справі №910/16085/19 позовні вимоги Приватного підприємства "Автомікс-Спецтранс" задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на користь Приватного підприємства "Автомікс-Спецтранс" 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп. - страхового відшкодування, 6 027 (шість тисяч двадцять сім) грн.. 40 коп. - пені, 558 (п`ятсот п`ятдесят вісім) грн.. 90 коп. - 3% річних, 3 500 (три тисячі п`ятсот) грн.. 00 коп. - витрат за проведення експертизи та 1 882 (одну тисячу вісімсот вісімдесят дві) грн. 81 коп. - судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" подало до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2020 у справі № 910/16085/19 та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом позовні вимоги задоволені частково, через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга має бути задоволена, а рішення місцевого господарського суду має бути скасоване та прийняте нове рішення про відмову в задоволення позовних вимог.

Також скаржник вказав, що оскільки потерпілого (роботодавця) із особою, що завдала шкоду (працівником ОСОБА_1 ) пов`язує трудовий договір і відносини між даними учасниками регулюються Кодексом законів про працю України, то між даними учасниками правовідносин не виникає деліктне зобов`язання, яке регулюється нормами Цивільного кодексу України (не виникає цивільно-правової відповідальності), а тому відсутні підстави для здійснення страхового відшкодування.

21.02.2020 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою, надійшли до Північного апеляційного господарського суду та згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Тищенко А.І., Тищенко О. В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2020 у справі № 910/16085/19 та вирішено здійснювати розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

27.02.2020 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у відповідності до якого, останній просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції в даній справі залишити без змін.

05.03.2020 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшли пояснення по справі, у відповідності до яких останній просить суд прийняти вказані пояснення та задовольнити апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Так, згідно ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ГПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 03.12.2018 між Приватним підприємством "Автомікс-Спецтранс" та Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" укладено поліс № АМ/8026007 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, відповідно до якого, було застраховано майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - "Merсedes-Benz GLS 350", державний номер НОМЕР_1 . Строк дії: з 06.12.2018 по 05.12.2019 включно.

Згідно з п. 2 полісу, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільного-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом).

Разом з тим, 31.01.2019 між Приватним підприємством "Автомікс-Спецтранс" та Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" укладено поліс № АМ/9728433 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, відповідно до якого, було застраховано майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - "Scania P380 Griffin", державний номер НОМЕР_2 , зі строком дії з 01.03.2019 по 29.02.2020 включно.

Пунктом 2 полісу встановлено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільного-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом).

З матеріалів справи вбачається, що 13.05.2019 у м. Києві по пров. Деревообробний, 3 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Scania P380 Griffin", державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля "Mersedes-Benz GLS 350", державний номер НОМЕР_1 , під управлінням ОСОБА_2

У відповідності до повідомлення про дорожньо-транспорту пригоду, ОСОБА_1 повністю визнано свою вину у скоєнні правопорушення, що сталося 13.05.2019 у м. АДРЕСА_1 за участю автомобіля "Scania P380 Griffin", державний номер НОМЕР_2 та автомобіля "Mersedes-Benz GLS 350", державний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу "Mersedes-Benz GLS 350", державний номер НОМЕР_1 , його власником є Приватне підприємство "Автомікс-Спецтранс".

З матеріалів справи слідує, що на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля "Scania P380 Griffin", державний номер НОМЕР_2 - ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з Приватним підприємством "Автомікс-Спецтранс" з 11.05.2011 та закріплений за автомобілем "Scania P380 Griffin", державний номер НОМЕР_2 з 29.03.2019.

Крім того, відповідно до витягу з наказу № 48 від 29.03.2019 автомобіль "Merсedes-Benz GLS 350", державний номер НОМЕР_1 закріплений за директором Приватного підприємства "Автомікс-Спецтранс" - ОСОБА_3 А.

Також, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до висновку № 48/19 за результатами проведення автотоварознавчої експертизи від 31.10.2019 вартість ремонту автомобіля "Merсedes-Benz GLS 350", державний номер НОМЕР_1 складає 156 258, 21 грн, згідно рахунку № НОМЕР_8 , наданого Спільним підприємством у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільний дім Україна - Мерседес Бенц", вартість ремонту автомобіля "Merсedes-Benz GLS 350", державний номер НОМЕР_1 становить 100 418,28 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач звертався до відповідача з повідомленням про ДТП та з заявою про страхове відшкодування, в якій просив відповідача виплатити страхове відшкодування по страховому випадку, який відбувся з автомобілем марки "Mersedes-Benz GLS 350", державний номер НОМЕР_1 .

Відповідач, листом від 11.06.2019 № 09-03-09/5585 надав відповідь на заяву позивача щодо виплати страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб "Mersedes-Benz GLS 350", державний номер НОМЕР_1 , що належить Приватному підприємству "Автомікс-Спецтранс", зазначивши, що оскільки потерпілого (роботодавця) із особою, що завдала шкоду (працівником ОСОБА_1 ) пов`язує трудовий договір і відносини між даними учасниками регулюються Кодексом законів про працю України, то між даними учасниками правовідносин не виникає деліктне зобов`язання, яке регулюється нормами Цивільного кодексу України (не виникає цивільно-правової відповідальності), а тому відсутні підстави для здійснення страхового відшкодування за полісом АМ/9728433 від 31.01.2019.

Позивач звернувся до відповідача з претензією № 25 від 07.08.2019, в якій зазначив що підставою для здійснення страхової виплати є наявність договору обов`язкового страхування та настання страхового випадку та діючим договором страхування не передбачено будь-яких обмежень у виплаті страхового відшкодування у разі завдання шкоди транспортним засобом під керуванням працівником юридичної особи - страхувальника, у зв`язку з чим просив відповідача здійснити повну виплату страхового відшкодування.

Відповідач, листом від 13.09.2019 № 09-02-16/9069 надав відповідь на вищезазначену претензію позивача, в якому зазначив, що шкода завдана працівником страхувальника, а тому відсутні підстави для виплати страхового відшкодування.

З позовної заяви вбачається, що обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконує свої зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача суму у розмірі 100 000, 00 грн., за шкоду, завдану майну та просить стягнути з відповідача 8 104, 11 грн. - пені за період з 21.08.2019 по 15.11.2019, 715, 07 грн. - 3 % річних за період з 21.08.2011 по 15.11.2019 та 3 500, 00 грн. - витрати на проведення експертного висновку.

Беручи до уваги вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з яким погоджується суд апеляційної інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Як встановлено ч.ч. 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно з положеннями ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 1 Закону України "Про страхування" визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

У відповідності до п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб`єктів господарювання (страховиків), пов`язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

Згідно з ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до положень ст. 980 Цивільного кодексу України, предметом договору страхування можуть бути, зокрема, майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Як встановлено ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування", що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про страхування" страховим ризиком, визначається певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування", страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України "Про страхування", страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Відповідно до ч.1 ст. 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Як встановлено положеннями ст. 988 Цивільного кодексу України, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування", страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Місцевим господарським судом вірно встановлено, що 13.05.2019 у м. Києві по пров. Деревообробний, 3 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Scania P380 Griffin", державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля "Merсedes-Benz GLS 350", державний номер НОМЕР_1 , під управлінням ОСОБА_2

Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, ОСОБА_1 повністю визнано свою вину у скоєнні правопорушення, що сталося 13.05.2019 у м. АДРЕСА_1 за участю автомобіля "Scania P380 Griffin", державний номер НОМЕР_2 та автомобіля "Merсedes-Benz GLS 350", державний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу "Merсedes-Benz GLS 350", державний номер НОМЕР_1 , його власником є Приватне підприємство "Автомікс-Спецтранс".

При цьому, відповідно до витягу з наказу № 48 від 29.03.2019 автомобіль "Merсedes-Benz GLS 350", державний номер НОМЕР_1 закріплений за директором Приватного підприємства "Автомікс-Спецтранс"- ОСОБА_3 .

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля "Scania P380 Griffin", державний номер НОМЕР_2 - ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з Приватним підприємством "Автомікс-Спецтранс" з 11.05.2011 та закріплений за автомобілем "Scania P380 Griffin", державний номер НОМЕР_2 з 29.03.2019.

У відповідності до підпункту 33.1.4. пункту 33.1. ст. 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Матеріалами справи підтверджується, що 15.05.2019 позивач повідомив відповідача про ДТП та 21.05.2019 звернуся до відповідача з заявою про страхове відшкодування, в якій просив відповідача виплатити страхове відшкодування по страховому випадку, який відбувся з автомобілем марки "Merсedes-Benz GLS 350", державний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу; потерпілі - треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом заподіяна шкода, цивільно-правову відповідальність за яку несе власник цього транспортного засобу; забезпечений транспортний засіб - наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, залежно від умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах;

Згідно з ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

У відповідності до ст. 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до висновку № 48/19 за результатами проведення автотоварознавчої експертизи від 31.10.2019 вартість ремонту автомобіля "Merсedes-Benz GLS 350", державний номер НОМЕР_1 складає 156 258, 21 грн, згідно рахунку № НОМЕР_8 наданого Спільним підприємством у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільний дім Україна - Мерседес Бенц", вартість ремонту автомобіля "Merсedes-Benz GLS 350", державний номер НОМЕР_1 становить 100 418, 28 грн.

Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

- у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

- у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідач, листом від 11.06.2019 № 09-03-09/5585 надав відповідь на заяву позивача щодо виплати страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб "Mersedes-Benz GLS 350", державний номер НОМЕР_1 , що належить Приватному підприємству "Автомікс-Спецтранс", зазначивши, що потерпілого (роботодавця) із особою, що завдала шкоду (працівником ОСОБА_1 ) пов`язує трудовий договір і відносини між даними учасниками регулюються Кодексом законів про працю України, то між даними учасниками правовідносин не виникає деліктне зобов`язання, яке регулюється нормами Цивільного кодексу України (не виникає цивільно-правової відповідальності), а тому відсутні підстави для здійснення страхового відшкодування за полісом АМ/9728433 від 31.01.2019.

Місцевий господарський суд вірно не погодився з твердженнями відповідача викладеними у відзиві на позовну заяву, оскільки зі змісту полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не вбачається будь-яких умов або застережень щодо обов`язку здійснення страховиком виплати страхової суми страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, вирішуючи спір, пов`язаний з відшкодуванням шкоди, завданої взаємодією кількох джерел підвищеної небезпеки, слід виходити з того, що у цьому випадку шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто з урахуванням принципу вини.

Частиною 2 статті 999 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Частиною 3 статті 985 Цивільного кодексу України передбачено, що особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом.

За змістом пункту 2.1 статті 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (надалі - Закон), якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

З системного аналізу положень Закону вбачається, що у момент укладення договору обов`язкового страхування відповідальності страховик приймає на себе зобов`язання відповідати перед невизначеним і невідомим заздалегідь колом осіб за майнову шкоду, завдану цим особам страхувальником, тобто приймає на себе фінансові ризики виплати відшкодування завданої страхувальником іншій особі майнової шкоди на умовах, визначених саме цим законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За загальним правилом, згідно з положеннями статті 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Проте, спеціальні норми Закону обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Як передбачено п. 22.1 ст. 22 Закону, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом покладено на страховика (винної особи) у межах, встановлених цим Законом, та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У відповідності до зазначеного договору страхування № АМ/8026007 ліміт на пошкодження майна складає 100 000,00 грн., франшиза - нуль.

Разом з тим, у відповідності до п.36.4 ст.36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплата страхового відшкодування здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування, лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Враховуючи наведені обставини та положення закону, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" повинно було виплатити ПП "Автомікс-Спецтранс" за договором страхування № АМ/8026007 від 03.12.2018 суму страхового відшкодування.

Відповідно до висновку № 48/19 за результатами проведення автотоварознавчої експертизи від 31.10.2019 вартість ремонту автомобіля "Merсedes-Benz GLS 350", державний номер НОМЕР_1 складає 156 258, 21 грн., згідно рахунку № НОМЕР_8 наданого Спільним підприємством у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільний дім Україна - Мерседес Бенц", вартість ремонту автомобіля "Merсedes-Benz GLS 350", державний номер НОМЕР_1 становить 100 418, 28 грн.

Разом з тим, відповідно до п.7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом №142/5/2092 від 24.11.2003 Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за №1074/8395, значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників колісних транспортних засобів, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових колісних транспортних засобів виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових колісних транспортних засобів.

Відповідно до п.1.6 вищевказаної Методики строк експлуатації - це період часу від дати виготовлення колісного транспортного засобу до дати його оцінки.

З матеріалів справи вбачається, що автомобіль "Merсedes-Benz GLS 350", державний номер НОМЕР_1 - 2017 року випуску, а дорожньо-транспортна пригода сталася 13.05.2019, тобто строк експлуатації не перевищував 7 років.

Отже, відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу "Merсedes-Benz GLS 350", державний номер НОМЕР_1 є таким що, дорівнює 0 (нулю).

Враховуючи викладене, що відповідно до висновку № 48/19 за результатами проведення автотоварознавчої експертизи від 31.10.2019 вартість ремонту автомобіля "Mersedes-Benz GLS 350", державний номер НОМЕР_1 складає 156 258, 21 грн., приймаючи до уваги що договором страхування № АМ/8026007 встановлений ліміт за шкоду, заподіяну майну у сумі 100 000,00 грн., місцевий господарський суд дійшов до вірного висновку, про обґрунтованість суми виплати страхового відшкодування у розмірі 100 000,00 грн.

Разом з тим, позивач просить стягнути з відповідача 8 104, 11 грн. - пені за період з 21.08.2019 по 15.11.2019, 715, 07 грн. - 3 % річних за період з 21.08.2011 по 15.11.2019 та 3 500, 00 грн. - витрати на проведення експертного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 21.05.2019 звернуся до відповідача з заявою про страхове відшкодування, в якій просив відповідача виплатити страхове відшкодування по страховому випадку, який відбувся з автомобілем марки "Merсedes-Benz GLS 350", державний номер НОМЕР_1 , яка отримана відповідачем та листом від 11.06.2019 № 09-03-09/5585, останній надав відповідь позивачу.

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як зазначено у п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Враховуючи те, що позивач звернувся до відповідача з заявою на виплату страхового відшкодування за полісом № АМ/8026007 і на таку заяву надано відповідь 11.06.2019, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що строк виконання зобов`язання з виплати страхового відшкодування за полісом № АМ/8026007 є таким, що настав 09.09.2019.

Згідно з ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Законами України "Про страхування" та "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", які застосовуються до спірних правовідносин, передбачено розмір неустойки (пені) у разі прострочення виплати страхового відшкодування страховиком.

Як передбачено п. 36.5 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно з ст. 992 Цивільного кодексу України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Разом з тим, згідно зі статтю 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013 року).

Апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у наданому позивачем розрахунок пені та 3 % річних допущено помилки у визначенні періоду простроченого грошового зобов`язання та відповідно у розмірі нарахування пені та 3 % річних.

За розрахунком суду першої інстанції, який перевірено судом апеляційної інстанції, обґрунтованою до стягнення є сума пені у розмірі 6 027, 40 грн., яка розрахована з моменту виникнення прострочення виконання зобов`язання зі сплати страхового відшкодування за період з 09.09.2019 по 15.11.2019, оскільки як зазначено вище строк виконання зобов`язання з виплати страхового відшкодування за полісом № АМ/8026007 є таким, що настав 09.09.2019 та сума 3 % річних у розмірі 558, 90 грн.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача 3 500,00 грн. - витрат на проведення експертного висновку, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з пп. 34.3. ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

З матеріалів справи слідує, що позивачем з метою визначення вартості матеріального збитку завданому транспортному засобу "Mersedes-Benz GLS 350", державний номер НОМЕР_1 внаслідок ДТП були понесені витрати у розмірі 3 500, 00 грн. за проведення незалежної експертної оцінки автомобілем марки "Mersedes-Benz GLS 350", державний номер НОМЕР_1 , що підтверджується заявою позивача про проведення автотоварознавчої експертизи від 24.10.2019, актом виконаних робіт (наданих послуг) від 31.10.2019, рахунком-фактурою № 58/19 від 24.10.2019 та платіжним дорученням № 3819 від 24.10.2019 на суму 3 500, 00 грн.

Отже, в силу приписів пп. 34.3. ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" витрати понесенні позивачем на проведення експертизи підлягають відшкодуванню відповідачем, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 500,00 грн. витрат на проведення експертизи є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволення, а отже місцевий господарський суд дійшов вірного висновку в цій частині.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України).

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2020 у справі № 910/16085/19 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Разом з тим, доводи Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 р. N 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 р. N3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2020 у справі № 910/16085/19 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 86, 123, 126, 129, 269, 270, 275, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2020 у справі № 910/16085/19 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2020 у справі № 910/16085/19 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/16085/19 повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді А.І. Тищенко

О.В. Тищенко