ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2020 року м.Дніпро Справа № 908/3020/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецова В.О.,

суддів Мороза В.Ф., Коваль Л.А.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" на рішення господарського суду Запорізької області від 05.02.2020 (повне рішення складено 18.02.2020, суддя Смірнов О.Г.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Інтерпідшипник", м.Київ

до акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів", м. Запоріжжя

про стягнення 94 180,72 грн.

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст і підстави позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Інтерпідшипник" звернулось до господарського суду Запорізької області з позовною заявою від 09.10.2019 до акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" про стягнення заборгованості в розмірі 94180,72 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на порушення відповідачем умов договору поставки № 67 від 16.01.2017 та договору поставки № 111 від 28.01.2019 щодо своєчасної оплати поставленого товару.

ІІ. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням господарського суду Запорізької області від 05.02.2020 у даній справі позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Інтерпідшипник" до акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" задоволено. Стягнуто з акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Інтерпідшипник" заборгованість в сумі 94 180 грн. 72 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 1 921 грн. 00 коп.

Рішення місцевого господарського суду вмотивовано посиланням на те, що позивачем доведено факт порушення з боку відповідача своїх зобов`язань за договором поставки № 67 від 16.01.2017 та договором поставки № 111 від 28.01.2019 щодо нездійснення оплати за поставлений товар в повному обсязі, а також доведено порушення відповідачем строку його оплати.

ІІІ. Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи учасників справи

3.1 Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із згаданим рішенням, акціонерне товариство "Запорізький завод феросплавів" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування своєї правової позиції скаржник посилається на порушення процесуальних норм в частині правил об`єднання позовних вимог. Позивачем об`єднано позовні вимоги, що виникли за двома окремими договорами, з різних підстав, які не пов`язані поданими доказами та які, а його думку, підлягають розгляду в окремих позовних провадженнях.

Апелянт зазначає, що позивачем були порушені вимоги ст.ст.526, 530 Цивільного кодексу України та умови п.п.3.4.1, 4.1.1, 4.1.2, 4.1.6 договору № 67 від 16.01.2017 та вимоги ст.ст.526,530 Цивільного кодексу України та умови п.п.3.4.1, 4.1.1, 4.1.2 договору №111 від 28.01.2019.

Заявник апеляційної скарги вважає, що відсутність оформлених відповідно до умов договору документів (оригіналів рахунків, корегуючих рахунків, корегуючих видаткових накладних) свідчить про невиконання позивачем умов договору, а не порушення умов договору з боку відповідача, тобто, строк виконання зобов`язання з оплати за поставлений товар у відповідача не настав.

3.2 Доводи інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін.

Позивач зазначає, що твердження відповідача про порушення позивачем правил об`єднання в поданій позовній заяві декількох позовних вимог є безпідставними, оскільки заявлені позовні вимоги виникають з аналогічних підстав (неналежне виконання обов`язку з оплати вартості поставленого товару) і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів (стягнення заборгованості).

Позивач стверджує, що відносно кожної операції з поставки товару ним було виписано на ім`я відповідач податкову накладну та зареєстровано її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

ІV. Апеляційне провадження

4.1 Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.03.2020 для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі головуючого судді Кузнецова В.О., судді Мороз В.Ф., Коваль Л.А.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.03.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою, постановлено здійснити розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами справи, без повідомлення (виклику) учасників справи.

4.2 Стислий виклад обставин справи, встановлених судами

16.01.2017 між публічним акціонерним товариством "Запорізький завод феросплавів" (далі - покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Інтерпідшипник" (далі - постачальник) був укладений договір поставки № 67 (далі - договір 1), відповідно до п.1.1. якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію (далі по тексту товар), в асортименті та за цінами, вказаними у додатку (специфікації) та додаткових угодах до цього договору, які є його невід`ємною частиною.

Згідно із п.3.3.,3.4. (п.п.3.4.1, 3.4.5) договору 1 поставка товару здійснюється постачальником згідно п.3.1. даного договору тільки після отримання письмового підтвердження (належним чином оформленої заявки) покупця. У письмовому підтвердженні (заявці) покупець вказує графік поставки, який містить обсяги та терміни поставки товару в межах періоду поставки, який сторони вказують у додатку (специфікації) до цього договору. Дострокова поставка товару постачальником допускається тільки за письмовою згодою покупця. Разом з поставкою товару постачальник зобов`язаний надати покупцю оригінали документів: оформлених на державній мові та відповідно до вимог п. 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995: рахунок-фактура (оригінал); видаткова накладна на відпуск товару (оригінал); акт приймання-передачі товару (за згодою сторін); сертифікат якості або паспорт виробника товару, а також інші документи, передбачені чинним законодавством України, які підтверджують якість товару та його відповідність національним стандартам; технічним вимогам та іншим встановленим законодавством умовам; якщо товар підлягає сертифікації - сертифікат відповідності; інші документи, надання яких обумовлено в додатку (специфікації) до договору; супровідних документів: залізнична накладна (оригінал) - за умови поставки залізничним транспортом; товарно-транспортна накладна (оригінал) - за умови поставки автотранспортом, оформлена на державній мові відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 05.12.2013 № 983.

Умовами п.п.4.1.2., 4.1.5. п.4.1. договору 1 передбачені обов`язки постачальника, а саме: разом з поставкою товару надати покупцеві оригінали документів, передбачені п. 3.4. договору, оформлені державною мовою, з відображенням повних реквізитів, які характеризують товар і є даними цього договору, додатків (специфікацій) до договору; в день виникнення у постачальника податкових зобов`язань з ПДВ за операціями, які здійснюються на виконання укладених договірних відносин: виписати податкову накладну державною мовою та у відповідності до вимог ст.187,201 Податкового кодексу України, порядку заповнення податкової накладної, затвердженої відповідним державним органом; реєструвати податкову накладну в єдиному реєстрі податкових накладних в строки згідно пункту 201.10 ст.201 ПКУ, та надати її покупцеві в день реєстрації в електронній формі через системи М.Е.Doc.

Відповідно до п. 5.1., 5.6. договору 1 ціна кожного найменування товару, його марки, виду, сорту, одиниці виміру, а також загальна вартість кожної партії товару на узгоджений обсяг та період поставки вказується в додатку (специфікації) та додаткових угодах до цього договору. Порядок оплати та форма розрахунків вказуються сторонами в додатках (специфікаціях) до даного договору.

Пунктом 6.1. договору 1 сторони визначили, що право власності на товар, усі ризики його псування, пошкодження та знищення переходять від постачальника покупцю в момент передачі товару на склад покупця.

Згідно із п. 12.1. договору 1 даний договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і скріплення їх печатками. Термін дії договору закінчується 31.12.2018, але не раніше повного виконання зобов`язань обома сторонами.

До договору 1 між сторонами була підписана додаткова угода № 11 від 08.10.2018, якою сторони визначили, що постачальник зобов`язується поставити покупцеві товар у строки та за номенклатурою згідно переліку на загальну суму 86895,26 грн. з ПДВ.

Відповідно до п.3 - 5 додаткової угоди № 11 від 08.10.2018 до договору 1 сторони визначили умови оплати, умови поставки та строк поставки, а саме: покупець здійснює оплату за фактом поставки товару, шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок постачальника через 20 (двадцять) календарних днів тільки за умови виконання постачальником п.3.4, п.4.1.1-4.1.5 цього договору та надання копії митної декларації ІМ-40 АА або ІМ-40 ДР або ІМ-40 ДТ або ІМ-40 ДЕ, оформленої постачальником на поставлений товар. Термін оплати збільшується на термін прострочення надання первинних документів відповідно до п. 3.4 даного договору. У разі надходження неякісного, некомплектного товару або нестачі покупець має право: провести часткову відмову в оплаті рахунку на суму вартості нестачі товару, або на суму вартості забракованого товару згідно з приймально-здавальними документами; повністю відмовити в оплаті рахунку, згідно з чинним законодавством. Умови поставки: СРТ м.Запоріжжя, вул.Діагональна, буд.11, склад покупця (Інкотермс 2010), допускається поставка транспортним перевізником за рахунок постачальника. Строк поставки: не пізніше 30.11.2018.

Умовами додаткової угоди № 11 від 08.10.2018 до договору 1 сторони дійшли згоди пункт 12.1. договору № 67 від 16.01.2017 викласти у наступній редакції: " 12.1. Даний Договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і скріплення їх печатками. Термін дії договору закінчується 31.12.2019, але не раніше повного виконання зобов`язань обома сторонами".

Відповідно до умов договору 1 відповідачу поставлений товар на загальну суму 85562,57 грн., на підтвердження чого позивачем надані засвідчені копії видаткових накладних, а саме: видаткову накладну № ДРП00003119 від 09.11.2018 на суму 5622,94 грн.; видаткову накладну № ДРП00003139 від 15.11.2018 на суму 2926,08 грн.; видаткову накладну №ДРП00003191 від 06.12.2018 на суму 74348,16 грн.; видаткову накладну № ДРП00003218 від 13.12.2018 на суму 2665,39 грн.

Позивач вказує, що в строк, встановлений додатковою угодою № 11 від 08.10.2018 для оплати товару відповідач грошові кошти за товар не сплатив, внаслідок чого у останнього за договором 1 станом на 09.10.2019 виникла заборгованість в сумі 85 562,57 грн.

28.01.2019 між акціонерним товариством "Запорізький завод феросплавів" (далі - покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Інтерпідшипник", далі постачальник, був укладений договір поставки № 111, далі договір 2, відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію (далі по тексту товар), в асортименті та за цінами, вказаними у додатку (специфікації) та додаткових угодах до цього договору, які є його невід`ємною частиною.

Згідно із п.3.3.,3.4. (п.п.3.4.1, 3.4.5) договору 2 поставка товару здійснюється постачальником згідно п.3.1. даного договору тільки після отримання покупцем письмового підтвердження про готовність товару до відвантаження. Поставка товару повинна бути поставлена однією партією в одному автотранспортному засобі, або згідно з графіком, якщо це оговорено додатками, специфікаціями чи додатковими угодами. Разом з поставкою товару постачальник зобов`язаний надати покупцю оригінали документів: оформлених на державній мові та відповідно до вимог п. 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995: рахунок-фактура (оригінал); видаткова накладна на відпуск товару (оригінал); акт приймання-передачі товару (за згодою сторін); сертифікат якості або паспорт виробника товару; копію сертифікату відповідності; якщо товар підлягає сертифікації - сертифікат відповідності по системі сертифікації УкрСЕПРО; інші документи, надання яких обумовлено в додатку (специфікації) до договору та додаткових угодах до цього договору; супровідних документів: залізнична накладна (оригінал) - за умови поставки залізничним транспортом; товарно-транспортна накладна (оригінал) - за умови поставки автотранспортом, оформлена на державній мові відповідно до наказу Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363 (зі змінами і доповненнями).

Умовами п.п.4.1.2., 4.1.5. п.4.1. договору 2 передбачені обов`язки постачальника, а саме: разом з поставкою товару надати покупцеві оригінали документів, передбачені п. 3.4. договору, оформлені державною мовою, з відображенням повних реквізитів, які характеризують товар і є даними цього договору, додатків (специфікацій) та додаткових угодах до цього договору; в день виникнення у постачальника податкових зобов`язань з ПДВ за операціями, які здійснюються на виконання укладених договірних відносин: виписати податкову накладну державною мовою та у відповідності до вимог ст. 187, 201 Податкового кодексу України, порядку заповнення податкової накладної, затвердженої відповідним державним органом; зареєструвати податкову накладну в єдиному реєстрі податкових накладних в граничні строки, встановлені пунктом 201.10 ст. 201 ПКУ, та надати її покупцеві в день реєстрації в електронній формі.

Відповідно до п.5.1., 5.6., 5.7. договору 2 ціна кожного найменування товару, його марки, виду, сорту, одиниці виміру, а також загальна вартість кожної партії товару на узгоджений обсяг та період поставки вказується в додатку (специфікації) та додаткових угодах до цього договору. Порядок оплати та форма розрахунків вказуються сторонами в додатках (специфікаціях) до даного договору. Термін оплати збільшується на термін прострочення надання первинних документів та реєстрації податкової накладної в єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 6.1. договору 2 сторони визначили, що право власності на товар, усі ризики його псування, пошкодження та знищення переходять від постачальника покупцю в момент передачі товару на склад покупця.

Згідно із п. 12.1. договору 2 даний договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і скріплення їх печатками. Термін дії договору закінчується 31.12.2020, але не раніше повного виконання зобов`язань обома сторонами.

До договору 2 між сторонами був підписаний додаток № 1 від 28.01.2019, яким сторони визначили, що постачальник зобов`язується передати покупцеві товар у строки та за номенклатурою згідно переліку на загальну суму 9979,82 грн. з ПДВ.

В додатку № 1 від 28.01.2019 до договору 2 сторони узгодили умови поставки, термін поставки товару та умови оплати, а саме: термін поставки: не пізніше 30.04.2019 р. Умови поставки: СРТ м.Запоріжжя, вул.Діагональна, буд. 11, склад покупця (Інкотермс 2010). Умови оплати: покупець здійснює оплату за фактом поставки товару, шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок постачальника через 20 (двадцять) календарних днів тільки за умови виконання постачальником п. 3.4., п. 4.1.1 - 4.1.5. цього договору та надання завіреної копії митної декларації ІМ-40 АА або ІМ-40 ДР або ІМ-40 ДТ або ІМ-40 ДЕ, оформленої постачальником на поставлений товар. Термін оплати збільшується на термін прострочення надання первинних документів відповідно до п. 3.4. даного договору.

Відповідно до умов договору 2 відповідачу поставлений товар, на підтвердження чого позивач надав засвідчені копії видаткових накладних, а саме: видаткову накладну №ДРП00000144 від 26.04.2019 на суму 9709,42 грн.; видаткову накладну № ДРП00000145 від 26.04.2019 на суму 270,40 грн.; видаткову накладну № ДРП00000207 від 23.07.2019 на суму 6233,06 грн.

27.06.2019 відповідачем було повернуто позивачу товар на загальну суму 7594,73 грн. відповідно до акту повернення товару, що не пройшов вхідний контроль.

У строк, встановлений додатком № 1 для оплати товару відповідач грошові кошти за товар не сплатив, внаслідок чого у останнього за договором 2 станом на 09.10.2019 виникла заборгованість в сумі 8618,15 грн.

4.3 Позиція апеляційного господарського суду у справі

Імперативними приписами статті 269 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши встановлені на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Предметом апеляційного перегляду є вирішення питання про наявність або відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки № 67 від 16.01.2017 та договором поставки № 111 від 28.01.2019.

Відповідно до ст.6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і та справедливості (ст.627 Цивільного кодексу України).

За змістом ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша ст.509 Цивільного кодексу України).

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (ст.174 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини першої ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Судом першої інстанції правомірно встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами за своєю правовою природою є договором поставки.

Статтею 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами частин першої ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України та статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.ст.610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).

На виконання умов договору 1 відповідно до видаткових накладних № ДРП00003119 від 09.11.2018, № ДРП00003139 від 15.11.2018, №ДРП00003191 від 06.12.2018, №ДРП00003218 від 13.12.2018 позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 85 562,57 грн.

Зазначені видаткові накладні не підписані представником відповідача.

Водночас, з змісту апеляційної скарги вбачається, що відповідач не заперечує факт отримання товару за вищевказаними видатковими накладними на загальну суму 85 562,57 грн.

На виконання умов договору 2 відповідно до видаткових накладних № ДРП00000144 та № ДРП00000145 від 26.04.2019, № ДРП00000207 від 23.07.2019 позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 16 212,88 грн.

У поданій апеляційній скарзі відповідач не заперечує факт отримання товару за наведеними накладними на загальну суму 8 618,15 грн.

Відповідно до акту про повернення товару від 27.06.2019 відповідач повернув позивачу товар, поставлений на виконання умов договору 2, на загальну суму 7 594,73 грн.

За приписами ч.1 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Приймаючи до уваги, що сторонами визнається факт поставки товару за договором 1 на загальну суму 85 562,57 грн. та за договором 2 на загальну суму 8 618,15 грн., а також відсутність обґрунтованих підстав вважати цей факт недостовірним або визнаним у зв`язку з примусом, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 94 180,72 грн.

Разом з цим, відповідач заперечує проти позовних вимог, посилаючись на порушення позивачем вимог ст. 526, 530 Цивільного кодексу України та умов п.п. 3.4.1, 4.1.1., 4.1.2, 4.1.6 договору 1 та умов п.п. 3.4.1, 4.1.1, 4.1.2 договору 2.

Відповідач зазначає, що позивач не надав до поставленого товару супровідні документи (в тому числі оригінали рахунків-фактур), передбачені п. 3.4. договору 1 та договору 2, у зв`язку з чим вважає, що підстави для оплати товару відсутні.

Порядок оплати та розрахунків за товар за договором 1 сторони визначили в додатковій угоді № 11 від 08.10.2018, а саме в пункті 3, відповідно до якого покупець здійснює оплату за фактом поставки товару, шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок постачальника через 20 (двадцять) календарних днів тільки за умови виконання постачальником п. 3.4, п. 4.1.1-4.1.5 цього договору та надання копії митної декларації ІМ-40 АА або ІМ-40 ДР або ІМ-40 ДТ або ІМ-40 ДЕ, оформленої постачальником на поставлений товар. Термін оплати збільшується на термін прострочення надання первинних документів відповідно до п. 3.4. даного договору.

Умовами п. 3.4., п. 4.1.1 - 4.1.5 договору 1 передбачені обов`язки постачальника разом з поставкою товару надати покупцю оригінали документів, а саме: рахунок-фактура (оригінал), видаткова накладна на відпуск товару (оригінал), акт приймання-передачі товару (за згодою сторін), сертифікат якості або паспорт виробника товару, сертифікат відповідності, залізничну або товарно-транспортну накладну, виписати податкову накладну та зареєструвати її в єдиному реєстрі податкових накладних.

Умови оплати товару за договором 2 сторони узгодили в додатку № 1 від 28.01.2019, а саме: покупець здійснює оплату за фактом поставки товару, шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок постачальника через 20 (двадцять) календарних днів тільки за умови виконання постачальником п. 3.4., п. 4.1.1 - 4.1.5. цього договору та надання завіреної копії митної декларації ІМ-40 АА або ІМ-40 ДР або ІМ -40 ДТ або ІМ-40 ДЕ, оформленої постачальником на поставлений товар. Термін оплати збільшується на термін прострочення надання первинних документів відповідно до п. 3.4. даного договору.

Умовами п. 3.4., п. 4.1.1 - 4.1.5 договору 2 передбачені обов`язки постачальника разом з поставкою товару надати покупцю оригінали документів, а саме: рахунок-фактура, видаткова накладна на відпуск товару, акт приймання-передачі товару (за згодою сторін), сертифікат якості або паспорт виробника товару, сертифікат відповідності, залізничну або товарно-транспортну накладну, виписати податкову накладну та зареєструвати її в єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п.3 додаткової угоди № 11 від 08.10.2018 до договору 1 та додатку № 1 від 28.01.2019 до договору 2 покупець здійснює оплату за фактом поставки товару, шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок постачальника через 20 (двадцять) календарних днів тільки за умови виконання постачальником п. 3.4, п. 4.1.1-4.1.5 цих договорів та надання копії митної декларації ІМ-40 АА або ІМ-40 ДР або ІМ -40 ДТ або ІМ-40 ДЕ, оформленої постачальником на поставлений товар. Термін оплати збільшується на термін прострочення надання первинних документів відповідно до п. 3.4. даного договору.

Таким чином, сторони у спірних договорах визначили, що підставою оплати є факт поставки товару, а строк виконання зобов`язань з оплати поставленого товару - через двадцять календарних днів за умови надання первинних документів.

Враховуючи, що сторонами не заперечується факт поставки товару за наявними в матеріалах справи видатковими накладними, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого господарського суду, що строк оплати товару з договором 1 та договором 2 є таким, що настав.

Доказів оплати поставленого товару у визначений договором строк матеріали справи не містять, відповідачем не надано.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про порушення позивачем умов п.3.4, п. 4.1.1-4.1.5. договору 1 та договору 2 враховуючи таке.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем було надіслано на адресу відповідача копії видаткових накладних, які згідно із п. 3.4.1. договору 1 та договору 2 є супровідними документами на товар, а також податкові накладні відповідно до п. 4.1.5. договору 1 та п. 4.1.4. договору 2.

Обов`язок відповідача-покупця оплатити вартість поставленого йому позивачем товару виникає в силу закону (статей 655, 692, 712 Цивільного кодексу України, частини 1 статті 265 Господарського кодексу України) та не залежить від факту виставлення позивачем-постачальником рахунку-фактури на оплату відповідачем-покупцем вартості здійсненої поставки товару.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 29.09.2009 у справі №37/405 про те, що ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою в розумінні статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 Цивільного кодексу України, а відсутність рахунку-фактури не звільняє покупця від обов`язку з оплати поставленого товару. Від зазначеної правової позиції не відступив Верховний Суд при прийнятті рішень у справах №923/712/17 (постанова від 22.05.2018) та №925/2028/15 (постанова від 21.01.2019).

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 94 180,72 грн.

Апеляційний господарський суд не приймає до уваги доводи скаржника щодо порушення процесуальних норм в частині правил об`єднання позовних вимог.

Згідно із пунктом 2 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

За змістом частини 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Таким чином, у зазначеній нормі процесуального права визначено право позивача об`єднати в одній позовній заяві декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який одночасно є способом захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що у даному випадку місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про те, що позивачем не порушено правила об`єднання позовних вимог у даній справі, в тому числі сумісний розгляд цих вимог не перешкоджатиме з`ясуванню прав та взаємовідносин сторін та не утруднить суттєво вирішення спору.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновку Європейського Суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.

4.4 Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права під час ухвалення рішення в оскаржуваній частині судом апеляційної інстанції не встановлено. В зв`язку з цим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції має бути залишене без змін.

4.5 Розподіл судових витрат

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст.269,275,276,281-283 Господарського процесуального кодексу України суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні апеляційної скарги акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" відмовити.

Рішення господарського суду Запорізької області від 05.02.2020 у справі №908/3020/19 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Судді Л.А.Коваль

В.Ф.Мороз