ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року м. ОдесаСправа № 916/4517/14
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Головея В.М.

Суддів: Разюк Г.П., Савицького Я.Ф.,

секретар судового засідання Федорончук Д.О.

за участю представників сторін:

від АТ «Одеська ТЕЦ» - не з`явився,

від АТ «НАК «Нафтогаз України» - не з`явився,

від ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ»

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 10.03.2020 про відмову у задоволенні скарги Акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ» на дії заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південно-міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), проголошену о 18:04:37, суддею Шаратовим Ю.А., в м. Одесі, повний текст якої складено 16.03.2020

у справі № 916/4517/14

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Публічного акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ»

про стягнення 52 874 011,65 грн.

та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Одеська ТЕЦ»

до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

про визнання частково недійсним договору,-

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2020 року Акціонерне товариство (далі - АТ) «Одеська ТЕЦ» звернулось до Господарського суду Одеської області із скаргою на дії заступника начальника Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі - ВПВР УДВС ГТУЮ) , в якій просив визнати дії заступника начальника ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області неправомірними, визнати неправомірною та скасувати Постанову про відкриття виконавчого провадження від 12.12.2019 № 60874857.

Скарга обґрунтована тим, що наказ від 06.01.2015 № 916/4517/14 вже пред`являвся до виконання, а виконавче провадження з його виконання було закінчено. На думку скаржника, виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених Законом України «Про виконавче провадження». Крім цього, скаржник зазначає, що пред`явлений на виконання наказ, виданий Господарським судом Одеської області від 06.01.2015 не відповідає рішенню у даній справі. Також, АТ «Одеська ТЕЦ» вважає, що АТ «НАК «Нафтогаз України» було пропущено строк пред`явлення виконавчого документу до виконання. Окрім того, на думку АТ «Одеська ТЕЦ», вимоги щодо стягнення на підставі судового наказу № 916/4517/14 є конкурсними кредиторськими вимогами, визнаними у справі про банкрутство АТ «Одеська ТЕЦ» № 17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-18/01-5010, та, відповідно до частини другої пункту 4-3 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», не підлягають примусовому стягненню.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.03.2020 відмовлено у задоволенні скарги.

Ухвала мотивована тим, що виконавче провадження №47160323, яке закінчено згідно постанови державного виконавця від 28.12.2016, не відновлювалось, як зазначено у частині першій статті 41 Закону України «Про виконавче провадження», а стягувачем повторно пред`явлено виконавчий документ до виконання, в результаті чого виконавцем відкрито інше виконавче провадження №60874857. Крім цього, судом встановлено, що наказ №916/4517/14 був виданий 06.01.2015 і станом на 12.12.2019 його не визнано таким, що не підлягає виконанню, а відтак дії державного виконавця стосовно відкриття виконавчого провадження з примусового виконання відповідного наказу були правомірними. Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривався, отже не був пропущений стягувачем.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги АТ «НАК «Нафтогаз України» є такими, що виникли під час процедури банкрутства ПАТ «Одеська ТЕЦ» у справі № 17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 та які були визнані після винесення постанови про визнання банкрутом ПАТ «Одеська ТЕЦ», а отже відповідно до вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є поточними вимогами.

Тому суд першої інстанції вважає дії державного виконавця такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, АТ «Одеська ТЕЦ» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу товариства.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На думку скаржника, ухвалюючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції ототожнив різні процесуальні дії, такі як закриття виконавчого провадження та закінчення виконавчого провадження, які приводять до різних наслідків їх застосування. Так, при закритті виконавчого провадження, повторне відкриття виконавчого провадження дійсно передбачене законодавством, а закінчення виконавчого провадження не передбачає повторного відкриття виконавчого провадження, а можливість лише його відновлення за визначених Законом обставин.

АТ «Одеська ТЕЦ» зазначає, що ні Законом України «Про виконавче провадження», ні Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ні будь-яким іншим нормативно-правовим актом України, не встановлено підстави для переривання строку пред`явлення виконавчого документу до виконання внаслідок припинення провадження в справі про банкрутство, незалежно від причин.

Також, апелянт посилається на те, що поточні вимоги АТ «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» після введення ліквідаційної процедури набули статусу конкурсних згідно змісту ч. 1 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та п. 29 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 № 01-06/606/2013. Апелянт зазначає, що АТ «Одеська ТЕЦ» є господарським товариством, більш ніж 50 відсотків акцій якого опосередковано належить державі. Господарським судом Одеської області ухвалою від 15.01.2019 провадження у справі про визнання банкрутом ПАТ «Одеська ТЕЦ» було припинено. Враховуючи положення ч. 2 п. 4-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» скаржник вважає, що у державного виконавця не було законних підстав для винесення Постанови про відкриття виконавчого провадження № 60874857.

04.05.2020 до суду від АТ «НАК «Нафтогаз України» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що оскаржену ухвалу вважає законною, обґрунтованою, прийнятою з дослідженням усіх істотних обставин справи, у зв`язку з чим, просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

До початку судового засідання 13.05.2020 до суду від АТ «Одеська ТЕЦ» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з вставленням на всій території України з 12.03.2020 по 22.05.2020 карантину та запровадження Кабінетом міністрів України 25.03.2020 режиму надзвичайної ситуації.

Представники АТ «НАК «Нафтогаз України» та ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області в судове засідання 13.05.2020 не з`явились, хоча повідомлялись належним чином про день, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Розглянувши клопотання АТ «Одеська ТЕЦ» судова колегія не знаходить підстав для задоволення даного клопотання з урахуванням такого.

Участь представників учасників справи у засіданні суду апеляційної інстанції не є обов`язковою згідно із законом; не визнавалася вона такою й судом.

Заявником не наведено достатнього обґрунтування неможливості участі його представника в судовому засіданні (якщо він вважав таку участь необхідною). Судочинство в Україні здійснюється і в умовах карантину, тим більше, що Постановою Кабінету міністрів України від 04.05.2020 року № 343 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України», зокрема, скасовано з 11.05.2020 низку обмежень, введених в Україні через епідемію коронавірусу.

Матеріали справи містять обсяг відомостей, достатній для розгляду апеляційної скарги й за відсутності представника АТ «Одеська ТЕЦ».

Враховуючи зазначене, судова колегія дійшла висновку про відмову АТ «Одеська ТЕЦ» в задоволенні клопотання про відкладення справи на іншу дату та розглядати апеляційну скаргу за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши матеріали та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Одеської області від 23.12.2014, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 12.03.2015 позов ПАТ «НАК «Нафтогаз України» задоволено повністю, Стягнуто з ПАТ «Одеська ТЕЦ» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» заборгованість у розмірі 42 802 578,82 грн., 3 327 087,62 грн. - пені, 1 432 222, 27 грн. - 3% річних, 5 312 122,94 грн. - суму інфляційних втрат, а також витрати на сплату судового збору у розмірі 73 080,00 грн.

06.01.2015 видано наказ на примусове виконання рішення Господарського суду Одеської області від 23.12.2014.

19.05.2015 постановою Вищого господарського суду України постанову Одеського апеляційного господарського суду рішення Господарського суду Одеської області в частині стягнення 3 327 087,62 грн. пені скасовано.

Постановою Державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби м. Києва, в рамках виконавчого провадження ВП № 47160323, на підставі наказу № 916/4517/14, виданого 06.01.2015 Господарським судом Одеської області, відкрито виконавче провадження про стягнення з АТ «Одеська ТЕЦ» на користь ПАТ «НАК «Нафтогаз України» заборгованості у розмірі 42 802 578,82 грн., 1 432 222, 27 грн. - 3% річних, 5 312 122,94 грн. - суму інфляційних втрат, а також витрати на сплату судового збору у розмірі 73 080,00 грн.

В подальшому, 28.12.2016 Постановою Державного виконавця закінчено виконавче провадження на підставі визнання боржника банкрутом відповідно до постанови Господарського суду Одеської області від 13.12.2016 року по справі № 17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010. Виконавчий документ разом з постановою про стягнення з боржника виконавчого збору направлено до Господарського суду Одеської області, який прийняв постанову про визначення боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури від 13.12.2016.

Колегією суддів апеляційного господарського суду за допомогою Комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» встановлено наступне.

Ухвалою Арбітражного суду Одеської області від 15.06.2001 було порушено провадження у справі про банкрутство АТ «Одеська ТЕЦ».

Постановою Господарського суду Одеської області від 13.12.2016 у справі № 17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010, АТ «Одеська ТЕЦ» визнано банкрутом, введено ліквідаційну процедуру строком дванадцять місяців, припинено повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, призначено ліквідатором ПАТ «Одеська ТЕЦ» арбітражного керуючого Лахненко Є.М., заборонено ліквідатору та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження активів боржника до затвердженого переліку ліквідаційної маси органом уповноваженого управляти державним майном, господарську діяльність завершено закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості продажу, за виключенням укладання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо.

13.02.2017 ПАТ «НАК «Нафтогаз України» звернулося до Господарського суду Одеської області з заявою про визнання кредиторських вимог у справі № 17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 про банкрутство АТ «Одеська ТЕЦ» на загальну суму 934 676 735,35 грн., які ухвалою господарського суду від 23.03.2017 були визнані в повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.01.2019 провадження по справі №17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 про визнання банкрутом ПАТ «Одеська ТЕЦ» закрито, скасовано мораторій на задоволення вимог кредиторів, процедуру ліквідації ПАТ «Одеська ТЕЦ» та повноваження ліквідатора Афоніна Д.О. припинено.

Так, ухвала господарського суду від 15.01.2019 в частині закриття провадження по справі про визнання банкрутом ПАТ «Одеська ТЕЦ» обґрунтована тим, що держава в особі Фонду державного майна України володіє акціями в статутному капіталі ПАТ «Одеська ТЕЦ» в розмірі 99,9895%.

Відповідно до п. 5 ст. 12 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна» № 2269 від 18.01.2018 року, який набрав чинності 07.03.2018, справи про банкрутство боржників, якими є державні підприємства та/або господарські товариства, більше ніж 50 відсотків акцій (часток) яких прямо чи опосередковано належать державі, щодо яких прийнято рішення про приватизацію, не порушуються до її завершення. Провадження у справах про банкрутство таких підприємств/господарських товариств, щодо яких прийнято рішення про приватизацію, підлягає припиненню, крім тих, що ліквідуються за рішенням власника.

Розпорядженняч Кабінету Міністрів України № 1089-р від 07.11.2014 року було внесені зміни до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 18.02.2013 року № 96 «Про приватизацію об`єктів паливно-енергетичного комплексу», яким було включено ПАТ «Одеська ТЕЦ» до переліку об`єктів паливно-енергетичного комплексу та групи Г, які підлягають приватизації.

Таким чином, з огляду на те, що боржник ПАТ «Одеська ТЕЦ» є господарським товариством, в статутному капіталі якого більше ніж 50 відсотків акцій яких належать Державі, а також те, що ПАТ «Одеська ТЕЦ» належить до переліку підприємств, що підлягають приватизації, суд дійшов висновку про задоволення клопотання Фонду державного майна України про припинення провадження у справі №17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 про банкрутство ПАТ «Одеська ТЕЦ».

Водночас, як у скарзі на дії державного виконавця так і в апеляційній скарзі АТ «Одеська ТЕЦ», зокрема, посилався на те, що згідно п. 4-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», провадження у справах про банкрутство боржників, якими є державні підприємства та/або господарські товариства, більше ніж 50 відсотків акцій (часток) яких прямо чи опосередковано належать державі, щодо яких прийнято рішення про приватизацію, підлягає припиненню, крім тих, що ліквідуються за рішенням власника.

Після припинення провадження у справі про банкрутство забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах, не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, зупиняється перебіг позовної давності, не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Зазначені дії не поширюються на задоволення вимог поточних кредиторів, на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, на відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Припинення провадження у справі про банкрутство відповідно до п. 5 ст. 12 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна» № 2269 від 18.01.2018 року може відбуватись на будь-якій стадії провадження у справі про банкрутство.

Крім того, 21.10.2019 введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства, який набрав чинності 21.04.2019 відповідно до ч. 3 Прикінцевих та перехідних положень якого передбачено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратив чинність, зокрема, Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

12.12.2019 заступником начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області Коржовою Ю.Е. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження згідно наказу №916/4517/14 від 06.01.2015 року.

За таких обставин до спірних правовідносин слід застосовувати приписи Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки станом на дату винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження 12.12.2019 Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» втратив чинність.

Приймаючи до уваги викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, про помилковість тверджень скаржника про те, що кредиторські вимоги ПАТ «НАК «Нафтогаз України», що виникли на підставі відповідного рішення, заявлені в строки передбачені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та включені до реєстру кредиторських вимог та є конкурсними, адже вимоги ПАТ «НАК «Нафтогаз України» є такими, що виникли під час процедури банкрутства ПАТ «Одеська ТЕЦ» та які були визнані після винесення постанови про визнання банкрутом АТ «Одеська ТЕЦ», а отже відповідно до вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є поточними вимогами, що підтверджується ухвалою господарського суду від 23.03.2017 у справі №17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010, якою затверджено реєстр вимог кредиторів до ПАТ «Одеська ТЕЦ», до якого включено вимоги поточних кредиторів, які виникли під час проведення процедури банкрутства, зокрема - ПАТ «НАК «Нафтогаз України» на загальну суму 934 676 735,35 грн., які також включають заборгованість за рішенням Господарського суду Одеської області від 23.12.2014 по справі № 916/4517/14.

Судова колегія не приймає до уваги посилання скаржника на Інформаційний лист ВГСУ від 28.03.2013 №01-06/606/2013 «Про Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», оскільки останній має рекомендаційний характер та трактує норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який втратив чинність.

Щодо доводів апелянта про неможливість (заборону) повторного відкриття виконавчого провадження, в порушення норм ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

При цьому, виконавче провадження №47160323, яке закінчено згідно постанови державного виконавця від 28.12.2016, не відновлювалось, як зазначено у ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», а стягувачем повторно пред`явлено виконавчий документ до виконання, в результаті чого виконавцем відкрито 12.12.2019 інше виконавче провадження №60874857.

Водночас, повторне відкриття виконавчого провадження після його закриття не суперечить нормам Закону України «Про виконавче провадження», зважаючи також на те, що зазначеним законом не врегульовано подальші виконавчі дії в разі закриття провадження у справі про банкрутство після визнання боржника банкрутом без остаточної ліквідації юридичної особи за правилами п. 4-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності або визнання боржника банкрутом» оскільки таке припинення у справі про банкрутство є виключним випадком запровадженим Законом України «Про приватизацію державного та комунального майна».

Відповідно до системного аналізу норм Закону України «Про виконавче провадження» виконавець може повернути виконавчий документ стягувачу та не відкрити виконавче провадження з підстав, зазначених у ст. 37 даного Закону, вказаний перелік є вичерпним. Заборони на відкриття виконавчого провадження у даному випадку з підстав, визначених скаржником Законом України «Про виконавче провадження» та іншими нормативно-правовими актами не передбачено, а тому підстави для повернення відповідного виконавчого документа у виконавця були відсутні.

Крім цього, апелянт посилався на пропуск стягувачем строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, однак такі посилання судовою колегією до уваги не приймаються, оскільки стягувач у встановлені строки пред`явив наказ господарського суду Одеської області від 06.01.2015 №916/4517/14 на виконання до органу ДВС, на підставі якого державним виконавцем 03.04.2015 відкрито виконавче провадження №47160323, у зв`язку з чим строк пред`явлення виконавчого документа до виконання перервався.

Згідно з ч.2 ст.23 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (у редакції, чинній на момент видачі наказу суду) - після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

05.10.2016 набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ в новій редакції. Пунктом 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404 визначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

В свою чергу строки пред`явлення виконавчих документів до виконання визначені ст.12 Закону №1404.

Згідно з ч.1 ст.12 Закону №1404 - виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Як встановлено судовою колегією, державним виконавцем 28.12.2016, керуючись п.8 ч.1 ст. 39 Закону №1404 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки постановою Господарського суду Одеської області від 13.12.2016 у справі №17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 ПАТ «Одеська ТЕЦ» визнано банкрутом та відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру. В подальшому, ухвалою господарського суду від 15.01.2019 провадження у справі про банкрутство ПАТ «Одеська ТЕЦ» припинено відповідно до вимог п.5 ст.12 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна».

Таким чином, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання перервався та на момент пред`явлення стягувачем виконавчого документа на виконання до органу ДВС не закінчився, відповідно твердження боржника про те, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, є помилковими.

При цьому, посилання скаржника на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.10.2019 року по справі №916/2146/16 судова колегія не приймає до уваги, оскільки обставини справи №916/2146/16 не є подібними до обставин справи №916/4517/14, адже у справі №916/2146/16 оскаржувалась постанова про відкриття виконавчого провадження від 12.07.2019 під час дії Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» який в подальшому втратив чинність. При цьому, як вже було зазначено судовою колегією, до спірних правовідносин слід застосовувати приписи Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки станом на дату винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження 12.12.2019 Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» втратив чинність.

З огляду на викладене та враховуючи те, що доводи апелянта стосовно порушення Господарським судом Одеської області норм права при прийнятті оскаржуваної ухвали суду від 10.03.2020 не знайшли свого підтвердження, підстав для скасування зазначеного судового акта колегія суддів не вбачає.

Згідно ст.129 ГПК України судовий збір покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 236, 269-271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 10.03.2020 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова, відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом строку, який обчислюються відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 14.05.2020.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Разюк Г.П.

Савицький Я.Ф.