ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

24 квітня 2020 року м.Херсон Справа № 923/1081/18

Господарський суд Херсонської області у складі судді Пінтеліної Т.Г., розглянувши справу за заявою Кредитора : Головного управління ДПС у Херсонській області,Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (м. Херсон, пр. Ушакова, 75, ідентифікаційний код юридичної особи 39394259)

до Боржника : Комунального підприємства "Центр" Виконавчого комітету Херсонської міської ради (ідентифікаційний код юридичної особи , вул. Радянська, буд. 45, м. Херсон, 73003)

про банкрутство

Без участі учасників справи

в с т а н о в и в:

Обставини справи викладені в попередніх судових рішення

Постановою від 04.06.2019 суд визнав Комунальне підприємство "Центр" Виконавчого комітету Херсонської міської ради банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Ляшко О.В.

В провадженні господарського суду Херсонської області у ліквідаційній процедурі і наразі перебуває справа № 923/1081/18, про банкрутство Комунального підприємства «Центр» виконавчого комітету Херсонської міської ради розпочата за заявою кредитора Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

17 квітня 2020 року до суду надійшло клопотання Херсонської міської ради про виключення майна зі складу ліквідаційної маси майна боржника, в якому ХМР просить виключити зі складу ліквідаційної маси майна Комунального підприємства «Центр» виконавчого комітету Херсонської міської ради нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 179,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, що розташовані за адресою: м. Херсон, вул. 21 Січня (Торгова) 50, та зобов`язати ліквідатора Комунального підприємства «Центр» виконавчого комітету Херсонської міської ради, арбітражного керуючого Ляшко Олександра Віталійовича передати (повернути) до Херсонської міської ради нерухоме нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 179,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, що розташовані за адресою: м. Херсон, вул . 21 Січня (Торгова) 50.

Дане клопотання аргументоване тим, що вказаний об`єкт, на думку аявника, було безпідставно включено до ліквідаційної маси банкрута, а в повернені нежитлового приміщення Херсонській міській раді ліквідатором було відмовлено.

Зокрема, 31.01.2020 виконавчий комітет Херсонської міської ради звернувся до ліквідатора КП «Центр» виконавчого комітету Херсонської міської ради, арбітражного керуючого Олександра Ляшка з вимогою негайно виключити об`єкт - нежитлове приміщення загальною площею 179,6 кв.м., що розташоване за адресою: м. Херсон, 21 Січня (Торгова), 50 та належить до комунальної власності Херсонської міської ради, зі складу ліквідаційної маси.

У відповідь, своїм листом від 13.02.2020 року ліквідатор КП «Центр» відмовив у задоволені вимоги виконавчого комітету вказавши, що об`єкт належить КП «Центр» на праві господарського відання та запропонував у разі незгоди з правовою позицією ліквідатора звернутись до господарського суду Херсонської області з клопотання про виключення майна зі складу ліквідаційної маси КП «Центр».

З даного приводу заявник вказує, що за рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради від 17.07.2007 № 363 «Про передачу з балансу комунального підприємства (КП) «Таврійський» виконавчого комітету Херсонської міської ради на баланс комунального підприємства (КП) «Центр» виконавчого комітету Херсонської міської ради нежилого приміщення загальною площею 204,6 кв.м., по вул. 21 Січня, 50», визначено, що КП «Цент» прийняв на баланс нежитлове приміщення загальною площею 204,6 кв.м., по вул. 21 Січня, 50.

Тобто, банкрут - КП «Цент» за вказаним рішенням є лише балансоутримувачем нежитлового приміщення, відповідно таке не може входити до ліквідаційної маси банкрута і керуючись частиною 7 статті 62 Кодексу з процедур банкрутства повинно бути повернуте його власнику, тобто Херсонської міській раді.

Водночас, як вбачається зі змісту оголошень розміщених на платформах Ргоzоrrо, Товарної біржі «Українська біржа», ОLХ та на сайті Вищого господарського суду України ліквідатором Ляшко О. В. виставлялось на прилюдні торги майно КП «Центр», а саме: нежитлове приміщення загальною площею 179,6 кв.м., що розташоване за адресою: м. Херсон, 21 Січня (Торгова), 50. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

Аукціон з продажу вказаного об`єкту за початковою ціною лоту у 2 237 358.00 грн. без ПДВ. (без права пониження) був призначений на 16.03.2020, проте не відбувся.

Ліквідатором КП «Центр» арбітражним керуючим Ляшко О.В. вживаються активні заходи для продажу нежитлового приміщення, фактичним власником якого є Херсонська міська рада, реалізація даного об`єкту, яке зареєстровано за банкрутом на праві господарського відання, грубо порушить права Херсонської міської ради та істотно ускладнить або ж і зробить неможливим подальше повернення майна у комунальну власність, потребуватиме подання позовів про визнання права власності за територіальною громадою, оскарження результатів торгів та витребування майна із чужого володіння.

Тому Херсонська міська рада 23.04.2020р. подала заяву про забезпечення позову, шляхом заборони арбітражному керуючому, ліквідатору Комунального підприємства «Центр» виконавчого комітету Херсонської міської ради Ляшку Олександру Віталійовичу, вчиняти дії щодо продажу майна (нежитлового приміщення загальною площею 179,6 кв.м., що розташоване за адресою: м. Херсон, 21 Січня (Торгова ), 50. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.), яке перебуває на балансі Комунального підприємства «Центр», в тому числі відчужувати відповідний об`єкт нерухомості на аукціоні.

У зв`язку із наведеним, Херсонська міська рада просить суд вжити заходів забезпечення позову, шляхом заборони арбітражному керуючому, ліквідатору Комунального підприємства «Центр» виконавчого комітету Херсонської міської ради Ляшку Олександру Віталійовичу, вчиняти дії щодо продажу нежилого приміщення загальною площею 179,6 кв.м., що розташоване за адресою: м. Херсон , 21 Січня (Торгова), 50. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, у тому числі відчужувати даний об`єкт нерухомості на аукціоні до моменту розгляду клопотання Херсонської міської ради від 17 квітня 2020 року про виключення майна із складу ліквідаційної маси майна боржника по суті.

До заяви про вжиття заходів забезпечення позову (заяви ) Херсонська міська рада додала, зокрема, роздруківки оголошень з платформи Prozorro про вже проведені аукціони з продажу майна банкрута Комунального підприємства «Центр» у лютому- березні 2020р.

Розглянувши заяву про забезпечення позову (клопотання про виключення майна зі складу ліквідаційної маси майна боржника ) суд дійшов наступних висновків.

Частиною першою статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до частин 1-4 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову (частини перша і третя статті 137).

Отже, забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Разом з цим, відповідно до частини одинадцятої статті 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Враховуючи положення частини одинадцятої статті 137 ГПК України, суд зобов`язаний з`ясувати, чи тотожні за змістом заявлені заходи забезпечення позову задоволенню заявлених позовних вимог, та не повинен вживати заходів забезпечення позову, якщо здійснення таких заходів забезпечення позову практично є задоволенням заявлених позовних вимог, і при цьому спір не вирішується по суті.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з заявою про забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії (пункт 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011).

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Предметом клопотання Херсонської міської ради є виключення майна зі складу ліквідаційної маси майна боржника, в якому ХМР просить виключити зі складу ліквідаційної маси майна Комунального підприємства «Центр» виконавчого комітету Херсонської міської ради нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 179,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, що розташовані за адресою: м. Херсон, вул. 21 Січня (Торгова) 50, та зобов`язання ліквідатора Комунального підприємства «Центр» виконавчого комітету Херсонської міської ради, арбітражного керуючого Ляшко Олександра Віталійовича передати (повернути) до Херсонської міської ради нерухоме нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 179,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, що розташовані за адресою: м. Херсон, вул. 21 Січня (Торгова) 50.

Судове рішення у разі задоволення судом такої вимоги ( виключення майна зі складу ліквідаційної маси майна боржника ) не вимагатиме примусового виконання, в цьому випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Водночас умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 28.08.2019 у справі № 910/4491/19.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви (пункти 1,3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011).

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв`язку між конкретним заходом щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог та обставинами, на яких вони ґрунтуються, та доказами, які наведені на їх підтвердження, а також положеннями законодавства, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, подаючи позов.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" від 17.06.2011 суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом", проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд дійшов висновку , що заява Херсонської міської ради про забезпечення позову ґрунтується виключно на припущеннях щодо можливого ухилення відповідачів від виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення позову, а відтак і щодо неможливості чи істотного ускладнення в майбутньому виконання такого рішення.

З огляду на положення статей 13, 74, 80 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 12.06.2019 у справі № 910/773/19. Аналогічний висновок стосовно того, що самі лише твердження позивача про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову викладено в постановах Верховного Суду від 21.01.2019 у справі № 902/483/18, від 12.06.2019 у справі № 909/19/19.

До заяви про вжиття заходів забезпечення позову заявником не було додано жодного документу про призначені у майбутньому торги (аукціон) з продажу майна боржника. Відтак, господарський суд при вирішенні питання про забезпечення позову здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника виключно на підставі документів, доданих до позовної заяви.

При цьому судом враховується, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову. Таку правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 22.07.2019 у справі № 914/120/19.

Враховуючи викладене, оцінивши доводи позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом спору, імовірність істотного ускладнення або неможливості ефективного захисту порушених прав позивача, за захистом яких останній звернувся до суду, у разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову у справі № 923/1081/18 шляхом заборони арбітражному керуючому, ліквідатору Комунального підприємства «Центр» виконавчого комітету Херсонської міської ради Ляшку Олександру Віталійовичу вчиняти дії щодо продажу нежилого приміщення загальною площею 179,6 кв.м., що розташоване за адресою: м. Херсон, 21 Січня (Торгова), 50. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.136-140, 232-236 ГПК України, суд

УХВАЛИВ :

1. Відмовити Херсонській міській раді у вжити заходів забезпечення позову (заяви про виключення майна зі складу ліквідаційної маси майна) шляхом заборони арбітражному керуючому, ліквідатору Комунального підприємства «Центр» виконавчого комітету Херсонської міської ради Ляшку Олександру Віталійовичу, вчиняти дії щодо продажу нежилого приміщення загальною площею 179,6 кв.м., що розташоване за адресою: м. Херсон, 21 Січня (Торгова), 50 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, у тому числі відчужувати даний об`єкт нерухомості на аукціоні до моменту розгляду клопотання Херсонської міської ради від 17 квітня 2020 року про виключення майна із складу ліквідаційної маси майна боржника по суті

Ухвала підписана суддею та набрала законної чинності 27.04.2020р.(ст.235 ГПК України) та може бути оскаржена (ст. 255 ГПК України)

Суддя Т.Г. Пінтеліна