ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2020 Справа № 917/351/20

м. Полтава

Суддя Паламарчук В.В., розглянув матеріали

за позовною заявою Управління майном Полтавської обласної ради, 36014, м. Полтава, вул. Пушкіна, 115

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Марк Строй", 36020, м. Полтава, вул. Котляревського, 22б, офіс 75

про стягнення 77700, 00 грн. неустойки

Обставини справи: Управління майном Полтавської обласної ради звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Марк Строй" про стягнення 77700,00 грн. неустойки за порушення умов договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації від 18.11.2019р.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 04.03.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи визначено здійснювати без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами та встановлено сторонам строки на вчинення процесуальних дій.

20.03.2020р. відповідач надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву (вхід. №3231) в якому проти задоволення позову заперечує та зазначає, що в останній строк проведення розрахунку по договору купівлі-продажу відповідач дізнається, що право господарського відання на об`єкт не припинено, об`єкт діючий та експлуатується Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго» за цільовим призначенням, як тепловий вузол. Також відповідач вказує на те, що договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації від 18.11.2019р. є нікчемним.

Разом з відзивом відповідач подав суду клопотання про витребування у ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» доказів.

Відповідно до ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу;

5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Суд розглянув клопотання відповідача про витребування доказів та відмовив в його задоволенні, оскільки, виходячи зі змісту ст.81 Господарського процесуального кодексу України, відповідач (враховуючи предмет позову) не зазначив обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати.

Суд вважає, що наявних в матеріалі справи документів достатньо для прийняття обґрунтованого та справедливого рішення по суті спору, а отже недоцільності зобов`язання ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надати зазначені в клопотанні докази. Додаткове обґрунтування недоцільності задоволення клопотання відповідача про витребування доказів буде наведено в мотивувальній частині рішення.

25.03.2020р. позивач надіслав на адресу суду відповідь на відзив на позовну заяву (вхід. №3425) в якому спростовує аргументи позивача, наведені у відзиві на позовну заяву.

30.03.2020р. відповідач надав заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву (вхід. №3571) в якому зазначає, що при укладенні договору купівлі-продажу він був переконаний, що об`єкт продажу не експлуатується, але по факту було встановлено, що частина його є діючий тепловий вузол.

Разом із запереченнями відповідач надає клопотання про витребування доказів. Суд залишає вказане клопотання без розгляду оскільки згідно ст.ст. 80, 81 ГПК України відповідач повинен був подати суду вказане клопотання разом з поданням відзиву.

Також, відповідачем подані клопотання (вхід. №4456, вхід. №4463 від 21.04.2020р.) про приєднання доказів до матеріалів справи, які задовольняються судом.

З огляду на те, що до суду не надходило клопотань учасників справи або одного з них в порядку частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, господарський суд розглядає справу без проведення судового засідання.

Відповідно до ч.4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

Між територіальними громадами сіл, селищ та міст Полтавської області в особі Полтавської обласної ради, від імені якої діяло Управління майном обласної ради, та Товариством з обмеженою відповідальністю «МАРК СТРОЙ» 18 листопада 2019 року за результатами електронного аукціону, проведеного в рамках Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна» (далі - Закон), було укладено договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - виробничого будинку (котельні), який розташований за адресою: Полтавська область, місто Полтава, вулиця Курчатова, 11-К, загальною площею 885,9 м2 (далі -Договір). Договір посвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Микитенко Юлією Володимирівною. Зареєстровано в реєстрі за № 1348.

Умовами Договору визначалось, що продавець зобов`язується передати у власність покупцеві виробничий будинок (котельню), який розташований за адресою: Полтавська область, місто Полтава, вулиця Курчатова, 11-К, загальною площею 885,9 м2 (далі - об`єкт приватизації), а покупець зобов`язується прийняти об`єкт приватизації і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені у Договорі.

Згідно з пунктом 2.4 Договору ціна об`єкта приватизації, яку мусив сплатити покупець, становила 1 554 000,00 грн. (один мільйон п`ятсот п`ятдесят чотири тисячі грн. 00 коп.) з урахуванням ПДВ.

У пункті 3.2 Договору визначено порядок перерахування ціни продажу об`єкта приватизації:

гарантійний внесок у розмірі 155 400,00 грн. (сто п`ятдесят п`ять тисяч чотириста грн. 00 коп.) оператор електронного майданчика протягом п`яти робочих днів з дня опублікування Договору в електронній торговій системі перераховує зі свого рахунку на рахунок Управління в рахунок оплати ціни продажу об`єкта приватизації;

покупець сплачує за об`єкт приватизації на рахунок Управління майном суму у розмірі 1 398 600,00 грн. (один мільйон триста дев`яносто вісім тисяч шістсот грн. 00 коп.) з ПДВ не пізніше ніж протягом 30 (тридцяти) днів з дня підписання Договору.

Право власності на об`єкт приватизації переходить до покупця після сплати у повному обсязі ціни продажу об`єкта приватизації разом з неустойкою, у разі її нарахування. Передача об`єкта приватизації продавцем покупцю здійснюється за актом прийому-передачі після виконання покупцем умов, визначених Договором (пункти 4.1, 4.2 Договору).

У разі несплати покупцем коштів за об`єкт приватизації протягом 30 (тридцяти) днів з дня укладення Договору та його нотаріального посвідчення, покупець сплачує на користь продавця неустойку в розмірі 5 (п`ять) відсотків ціни продажу об`єкта приватизації.

У разі несплати коштів згідно з Договором протягом наступних тридцяти (тридцяти) днів Договір підлягає розірванню (пункт 6.2 Договору).

Несплата коштів за об`єкт приватизації згідно з Договором протягом 60 (шістдесяти) днів з дня укладення Договору є підставою для його розірвання (п.6.3 Договору).

З умов Договору вбачається, що покупець - ТОВ «МАРК СТРОЙ» повинне було оплатити вартість об`єкта приватизації в тридцяти денний строк з дня підписання Договору - до 18.12.2019 року включно, однак цього не зробило.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що за умовами Договору, у разі несплати ціни об`єкта приватизації у встановлений 30-денний строк, покупцю було нараховано неустойку у розмірі 5 відсотків ціни продажу об`єкта приватизації, що становить 77 700,00 грн., та направлено письмову вимогу її сплатити з нагадуванням про те, що, у разі несплати вартості об`єкта приватизації до 17.01.2020 р. включно, Договір буде розірвано.

Як слідує з матеріалів справи, ТОВ «МАРК СТРОЙ» направило Управлінню майном листа з проханням розірвати Договір у зв`язку з неможливістю використання майна згідно запланованих цілей, при цьому зазначивши, що зі сплатою неустойки Товариство не погоджується.

В зв`язку з викладеним, позивач вважає свої права порушеними та звернувся до суд з вимогою про стягнення з відповідача 77700, 00 грн. неустойки.

При винесенні рішення суд виходив з наступного:

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами Договору.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору.

Відповідно до статті 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Згідно з частиною 1 статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна" під час приватизації об`єкта державної або комунальної власності шляхом його продажу на аукціоні, викупу між продавцем і покупцем укладається відповідний договір купівлі-продажу.

Частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (частина 2 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України, у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 1, 2 статті 549 Цивільного кодексу України).

Частиною 4 ст. 29 Закону визначено, що у разі несплати коштів за об`єкт приватизації згідно з договором купівлі-продажу протягом 30 днів з дня укладення договору та його нотаріального посвідчення (у разі якщо нотаріальне посвідчення договору передбачено законодавством) покупець сплачує на користь органу приватизації неустойку в розмірі 5 відсотків ціни продажу об`єкта. У разі несплати коштів згідно з договором купівлі-продажу протягом наступних 30 днів договір підлягає розірванню.

Покупець зобов`язаний внести зазначені платежі протягом 30 календарних днів з моменту нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. У разі несплати коштів протягом зазначеного строку покупець сплачує на користь державного органу приватизації неустойку в розмірі 20 відсотків ціни продажу об`єкта. У разі несплати коштів згідно з договором купівлі-продажу разом з неустойкою протягом наступних 30 днів договір підлягає розірванню.

Згідно п. 6.2 Договору, у разі несплати покупцем коштів за об`єкт приватизації протягом 30 (тридцяти) днів з дня укладення Договору та його нотаріального посвідчення, покупець сплачує на користь продавця неустойку в розмірі 5 (п`ять) відсотків ціни продажу об`єкта приватизації.

Таким чином, як нормою спеціального закону з питань приватизації так і умовами договору встановлено, що несплата вартості об`єкта приватизації у встановлені строки є підставою для застосування штрафних санкцій.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що сторони 18.11.2019р. підписали договір купівлі продажу за результатами електронного аукціону, проведеного в рамках Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна» (далі - Закон), було укладено договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - виробничого будинку (котельні), який розташований за адресою: Полтавська область, місто Полтава, вулиця Курчатова, 11-К, загальною площею 885,9 м2 (далі -Договір). Договір посвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Микитенко Юлією Володимирівною. Зареєстровано в реєстрі за № 1348.

Умовами Договору визначалось, що продавець зобов`язується передати у власність покупцеві виробничий будинок (котельню), який розташований за адресою: Полтавська область, місто Полтава, вулиця Курчатова, 11-К, загальною площею 885,9 м2 (далі - об`єкт приватизації), а покупець зобов`язується прийняти об`єкт приватизації і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені у Договорі.

Згідно з пунктом 2.4 Договору ціна об`єкта приватизації, яку мусив сплатити покупець, становила 1 554 000,00 грн. з урахуванням ПДВ.

З умов Договору та положень Закону вбачається, що покупець - ТОВ «МАРК СТРОЙ» повинне було оплатити вартість об`єкта приватизації в тридцятиденний строк з дня підписання Договору - до 18.12.2019 року включно, однак цього не зробило

Вказаний факт відповідач не заперечує.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що у крайній строк проведення розрахунку по договору купівлі-продажу він дізнається, що право господарського відання на об`єкт не припинено, об`єкт діючий та експлуатується Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго» за цільовим призначенням, як тепловий вузол.

Вказані твердження відповідача спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи.

Насамперед, підписуючи умови Договору купівлі-продажу сторони у абз. 3 п.7.1. договору встановили, що продавець повідомляє, що станом на день посвідчення цього Договору на об`єкт приватизації наявне зареєстроване право господарського відання, правокористувач Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго». Тобто, на момент укладення Договору відповідач був повідомлений, що право господарського відання на об`єкт не припинено.

Щодо твердження відповідача, що на даний час об`єкт приватизації експлуатується як тепловий вузол суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» крім передбачених частиною третьою цієї статті випадків, приватизації не підлягають казенні підприємства та об`єкти, необхідні для виконання державою своїх основних функцій, для забезпечення обороноздатності держави, та об`єкти права власності Українського народу, майно, що становить матеріальну основу суверенітету України, зокрема об`єкти інженерної інфраструктури та благоустрою міст, інших населених пунктів, включаючи мережі, споруди, устаткування, які пов`язані з постачанням споживачам води, газу, тепла, а також відведенням і очищенням стічних вод.

Відповідно до ч.3 ст. 4 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» (в редакції станом на 20.10.2019р.) у разі якщо майно органів державної влади та органів місцевого самоврядування, майно державних підприємств, що належать до сфери управління органів державної влади та органів місцевого самоврядування, Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, сил цивільного захисту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної кримінально-виконавчої служби України, правоохоронних органів та органів доходів і зборів безпосередньо не забезпечує виконання зазначеними органами встановлених законодавством завдань, таке майно є об`єктами, що підлягають приватизації.

Рішенням Полтавської обласної ради сьомого скликання: пленарного засідання дев`ятнадцятої сесії від 12.04.2018 р. №696 «Про затвердження переліку об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Полтавської області, що підлягають приватизації» затверджено перелік об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Полтавської області, що підлягають приватизації до якого увійшов і об`єкт, який є предметом оспорюваного договору виробничий будинок (котельня) за адресою АДРЕСА_1 . Полтава, вул. Курчатова, 11-К.

Згідно документації, яка була підготовлена для здійснення заходів для приватизації об`єкта, а саме Подання об`єкта приватизації: будівля котельні по вул. Курчатова, 11-К, що перебуває на балансі ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до переліку об`єктів спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Полтавської області, що підлягають приватизації в 2018 р. визначено, що до 2014 р. об`єкт знаходився в експлуатації, була діюча котельня. В даний час не експлуатується. Умови подальшого використання визначає покупець. Вказане подання підписано В.о. генерального директора ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» О.С. Олексенко. В Акті визначення технічного стану будівель котельні та теплопункту по вул. Курчатова, 11-К від 23.03.2018 р. постійно діючою інвентаризаційною комісією визначено, що споживачі переключені на котельню по пров. Космічний, 9 ще в 2014 р.

Таким чином, в матеріалах достатньо доказів, які б свідчили, що об`єкт будівля котельні та теплопункту по вул. Курчатова, 11-К ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» не експлуатується. Враховуючи, що докази того, що об`єкт не експлуатується надані безпосередньо ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», суд відмовив в задоволення клопотання відповідача про витребування доказів від ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго».

Водночас, приписи статті 204 ЦК України передбачають презумцію правомірності правочину.

Закріплена зазначеною статтею презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили; у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Матеріали справи доказів визнання договору купілі-продажу недійсним - не містять, як і відсутні докази того, що рішення Полтавської обласної ради Другого пленарного засідання двадцять шостої сесії сьомого скликання від 25.07.2019 «Про приватизацію шляхом продажу на аукціоні виробничого будинку (котельні) за адресою : м. Полтава, вул.. Курчатова, 11-К скасоване чи оскаржене. Такі ж відомості відсутні і щодо Рішення Полтавської обласної ради сьомого скликання: пленарного засідання дев`ятнадцятої сесії від 12.04.2018 р. №696 «Про затвердження переліку об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Полтавської області, що підлягають приватизації» яким в перелік об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Полтавської області, що підлягають приватизації включено об`єкт, який є предметом оспорюваного договору виробничий будинок (котельня) за адресою м. Полтава, вул. Курчатова, 11-К, який згідно вимог чинного законодавства міг бути включений лише якщо безпосередньо не забезпечує виконання зазначеними органами встановлених законодавством завдань.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (наприклад, рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 1 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Частиною 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене та оцінюючи надані докази в сукупності, господарський суд вважає, що позовні вимоги Управління майном Полтавської обласної ради є цілком обґрунтовані, відповідають вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору та інші судові витрати покласти на відповідача відповідно до ст.129 ГПК України.

Враховуючи викладене, керуючись статями 73, 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Марк Строй" (36020, м. Полтава, вул. Котляревського, 22б, офіс 75, ) на користь Управління майном Полтавської обласної ради (36014, м. Полтава, вул. Пушкіна, 115, ) 77700,00 грн. - неустойки, 2102,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Паламарчук