УХВАЛА

05.05.2020Справа № 910/5979/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Акваріум Плюс» про забезпечення позову у справі

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Акваріум Плюс»

до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк»

про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню

Представники: без виклику сторін.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Акваріум Плюс» (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі-відповідач), в якому просить суд:

- поновити строк на оскарження виконавчих написів приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Малого Олексія Сергійовича за № 1216 від 28.08.2019, № 1235 та 1236 від 04.09.2019, № 335 від 12.03.2020, які стали підставою для зведеного виконавчого провадження № 60093791, визнавши поважними причини пропуску такого строку;

- визнати виконавчі написи приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Малого Олексія Сергійовича за № 1216 від 28.08.2019, № 1235 та 1236 від 04.09.2019, № 335 від 12.03.2020, які стали підставою для зведеного виконавчого провадження № 60093791 такими, що не підлягають виконанню.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що виконавчі написи були вчинені за договорами застави № 30/2016-З/5 від 06.10.2016, № 30/2016-З/2 від 23.09.2016, № 30/2016-З/1 від 23.09.2016 та договором іпотеки № 30/2016-І/2 від 23.09.2016, укладені на забезпечення виконання зобов`язань по генеральному кредитному договору № 30/2016 від 23.09.2016, проте, як зазначає позивач, в порушення норм чинного законодавства, що регулює порядок звернення стягнення на предмет застави, відповідачем не було надіслано позивачу письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання зі змістом, що відповідає Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та умовам договорів застави. Крім того, позивач зазначає, що відповідач не набув права звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки не реалізував своє право вимоги щодо дострокового виконання основного зобов`язання позивачем. Також, позивач вказує, що враховуючи факт володіння заставним майном заставодавцем (позивачем), звернення стягнення на рухоме майно за договорами застави не може бути здійснено в позасудовому порядку.

Крім того, в прохальній частині позовної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю «Акваріум Плюс» просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчих написів, вчинених приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Малим Олексієм Сергійовичем, за якими стягувачем є ПАТ АБ «Укргазбанк», боржником - ТОВ «Акваріум Плюс» та заборонити приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Турчину Андрію Анатолійовичу вчиняти будь-які дії щодо примусового виконання виконавчих написів, вчинених приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Малим Олексієм Сергійовичем, за яким стягувачем є ПАТ АБ «Укргазбанк», боржником - ТОВ «Акваріум Плюс».

Заява обгрунтована тим, що 17.09.2019 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Турчиним А.А. відкрито ряд виконавчих проваджень, а саме:

- ВП №60092704 за результатами розгляду заяви ПАТ АБ «Укргазбанк» від 17.09.2019 про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису №1216 від 28.08.2019 приватного нотаріусу КМНО Малого О.С. про звернення стягнення на транспортні засоби (вантажні автомобілі, цистерни, легкові авто) ТОВ «Акваріум Плюс» на підставі договору застави № 30/2016-З/5 від 06.10.2016 у якості забезпечення стягнення зобов`язань позичальників за Генеральним кредитним договором № 30/2016 на суму 188 607 586,54 грн.;

- ВП №60092836 за результатами розгляду заяви ПАТ АБ «Укргазбанк» від 17.09.2019 про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису №1235 від 04.09.2019 приватного нотаріусу КМНО Малого О.С. про звернення стягнення на транспортний засіб (трактор) ТОВ «Акваріум Плюс» на підставі договору застави № 30/2016-З/2 від 23.09.2016 у якості забезпечення стягнення зобов`язань позичальників за Генеральним кредитним договором № 30/2016 на суму 188 607 586,54 грн.;

- ВП 60092942 за результатами розгляду заяви ПАТ АБ «Укргазбанк» від 17.09.2019 про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису № 1236 від 04.09.2019 приватного нотаріусу КМНО Малого О.С. про звернення стягнення на стаціонарні заправники газу, модулі для заправки автомобіля газом, технологічне обладнання, автозаправочный блок-пункт ТОВ «Акваріум Плюс» на підставі договору застави № 30/2016-З/1 від 23.09.2016 у якості забезпечення стягнення зобов`язань позичальників за Генеральним кредитним договором № 30/2016 на суму 188 607 586, 54 грн..

Крім того, як зазначає позивач, 23.03.2020 за результатами розгляду заяви ПАТ АБ «Укргазбанк» приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Турчиним А.А. відкрито виконавче провадження №61631501 щодо примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Малого О.С. №335, виданого 12.03.2020, про звернення стягнення на нежилі будівлі загальною площею 1317,4 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 26 Д та належить Боржнику - ТОВ «Акваріум Плюс» для задоволення вимог стягувача за рахунок коштів отриманих від реалізації зазначеного майна розміром 147 800 326, 86 грн., а також 50 000,00 грн. за вчинення виконавчого напису.

Позивач зазначає, що боржником за вказаними виконавчими провадженнями є ТОВ «Акваріум Плюс», а стягувачем - ПАТ АБ «Укргазбанк» та в рамках вказаних виконавчих проваджень приватним виконавцем винесено постанови про арешт майна боржника, зокрема накладено арешт на майно боржника, а саме: нежилі будівлі загальною площею 1317,4 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 26 Д, що належать позивачу.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Акваріум Плюс» про забезпечення позову, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд відзначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, суд відзначає, що саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без посилання на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Суд зазначає, що заявником у заяві про забезпечення позову не доведено належними доказами, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення на підставі виконавчих написів, вчинених приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Малим Олексієм Сергійовичем та заборони приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Турчину Андрію Анатолійовичу вчиняти будь-які дії щодо примусового на підставі виконання виконавчих написів нотаріуса, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

При цьому, судом при оцінці збалансованості інтересів сторін враховано права іпотекодавця до дня продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах виконати вимогу за основним зобов`язанням, що відповідно до ст. 42 Закону України "Про іпотеку" є підставою для припинення реалізації предмета іпотеки.

Таким чином, припущення позивача про неможливість виконання прийнятого в подальшому судового рішення, у разі задоволення позовних вимог, не підтверджується жодними належними та допустимими доказами, а тому заява позивача про вжиття заходів до забезпечення позову є необґрунтованою.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Положеннями ст. 139 Господарського процесуального кодексу України передбачено, серед іншого, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

При цьому, як передбачено положеннями ст. 141 Господарського процесуального кодексу України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Разом з тим, заява позивача не містить пропозицій щодо зустрічного забезпечення, як і не містить обґрунтування того, що вжиття заявлених заходів забезпечення позову не призведе до порушення прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, та не призведе до понесення відповідачем збитків, у разі задоволення заяви про забезпечення позову.

Тож, заявником не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

За таких обставин, суд визнає подану заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Акваріум Плюс» про забезпечення позову такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Акваріум Плюс» про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Дата складання та підписання повного тексту ухвали: 05.05.2020.

Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Щербаков С.О.