ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2020 року м. ОдесаСправа № 916/3250/19
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Головея В.М.

Суддів: Разюк Г.П., Савицького Я.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство»

на рішення Господарського суду Одеської області від 18.02.2020 проголошене об 11:50:37, суддею Погребною К.Ф., у м. Одесі, повний текст якого складено 27.02.2020

у справі № 916/3250/19

за позовом Державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт»

до Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство»

про стягнення 53 083,14 грн.

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2019 року Державне підприємство «Ізмаїльський морський торговельний порт» (далі - ДП) звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» (далі - ПрАТ) про стягнення заборгованості в розмірі 1 526 026,71 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не своєчасно виконує свої зобов`язання відповідно до умов договору №51 КВ-П/805 СЕФ від 14.12.2018 щодо повної та своєчасної оплати наданих послуг позивачем.

Під час розгляду справи в господарському суді відповідач сплатив основну суму боргу в розмірі 1 472 943,57 грн., у зв`язку з чим, суд першої інстанції ухвалою від 14.01.2020 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України закрив провадження в частині стягнення основного боргу.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 18.02.2020 позов задоволено частково, стягнуто з відповідача пеню в сумі 43 937,05 грн., 3% річних в розмірі 3 984,76 грн., інфляційні втрати 5 056,72 грн. та судовий збір в сумі 22 888,83 грн.

Рішення мотивовано тим, що відповідач не виконав належним чином свого зобов`язання щодо оплати виставлених рахунків у повному обсязі та в строк, в зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість. Також, господарським судом було встановлено що позивач правомірно нарахував відповідача пеню, 3% річних та інфляційні втрати, проте при перерахунку судом були виправлені помилки в нарахуванні пені, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині були задоволенні частково.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ПрАТ звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить рішення скасувати, ухвали нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідач вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, оскільки приймаючи рішення судом не взято до уваги тяжкий фінансовий стан підприємства та виконання зобов`язання перед ДП у повному обсязі.

На думку скаржника в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що позивачем понесені збитки у зв`язку з простроченням виконання зобов`язання відповідачем.

Крім цього, скаржник вважає, що господарським судом порушено норму п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, а саме, не вірно здійснено розподіл судових витрат, оскільки задовольняючи позовні вимоги частково в розмірі 52 978,53 грн., суд повинен був судовий збір покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ухвалою суду від 14.04.2020 відкрито апеляційне провадження та визначено здійснювати розгляд справи у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

Згідно з ч.13 ст.8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з ч.2 ст.270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

В ході апеляційного розгляду справи, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, учасникам справи судом було створено умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України, позивач скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Так, 30.04.2020 до апеляційного суду від ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає що рішення є законним, обґрунтованим та таким, що прийняте з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а також при повному і всебічному встановленні всіх обставин для вирішення справи. Позивач у відзиві просив відмовити відповідачу у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 14.12.2018 між ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт» (Підприємство) та ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» (Судновласник) був укладений договір про надання послуг з обслуговування флоту №№51 КВ-П/805 СЕФ, який регламентує надання Підприємством послуг суднам, що належать Судновласнику або знаходиться в його оперуванні і прибувають до порту Ізмаїл, порядок сплати Судновласником послуг (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 2.5 Договору Підприємство своєчасно оформлює і передає

Судновласнику рахунки на оплату послуг, наданих Підприємством, з підтверджуючими документами.

Пунктом 4.3. Договору сторони встановили, що Підприємство протягом 3 робочих днів від дати підписання Акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) та рахунку, вручає Судновласнику під підпис в журналі реєстрації рахунків або надсилає на поштову адресу Судновласника рахунки за надані послуги (виконанні роботи) з підтверджуючими документами (розрахунками, копіями наряд-завдань, довідок виконавця робіт про відкриття/закриття кришок, зачищення трюмів тощо) та Акти приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт).

Судновласник несе відповідальність за своєчасне отримання та сплату рахунків, виставлених Підприємством. За порушення Судновласником більш ніж на 15 (п`ятнадцять) робочих днів строків оплати, вказаних Договорі, Підприємство має право стягнути з Судновласника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) робочих днів, Підприємство має право стягнути з Судновласника додатково штраф у розмірі 7 % від суми заборгованості. Нарахування. пені припиняється в день фактичного зарахування грошових коштів на рахунок Підприємства. Сплата пені та штрафів не звільняє Судновласника від обов`язку щодо виконання зобов`язань перед Підприємством у повному обсязі та відшкодування збитків завданих невиконанням або неналежним виконанням умов Договору. Збитки підлягають стягненню в повній сумі понад вищезазначені платежі.

Договір вважається укладеним з дати його підписання повноважними представниками та скріплення печатками обох Сторін, набирає чинності з 01.01.2019 і діє до 31.12.2019 року включно, а у частині взаєморозрахунків до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за даним Договором (п. 8.1. Договору).

На виконання умов договору ДП за період з 05.08.2019 по 07.10.2019 виставило до сплати 76 (сімдесят шість) рахунків на загальну суму 1 644606,78 грн., які були направлені ПрАТ разом із актами виконаних робіт кур`єром. Факт отримання рахунків Судновласником підтверджується записами Журналу реєстрації вихідної кореспонденції.

Всього за послуги портофлота було виставлено 29 (двадцять дев`ять) рахунків на загальну суму 1 510963, 50 грн., з яких несплаченими лишились рахунки на суму 1 327439,77 грн. Крім того за позапортові роботи було виставлено 49 (сорок дев`ять) рахунків на загальну суму 154 961,24 грн., з яких несплачені рахунки на загальну суму 145 503, 80 грн.

Отже, відповідач не виконав належним чином свого зобов`язання щодо оплати виставлених рахунків у повному обсязі та в строк, в зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість в сумі 1 472 943,57грн. на яку позивач нарахував пеню, 3% річних та інфляційні втрати та звернувся з відповідним позовом до господарського суду.

Під час розгляду справи в суді, відповідачем сума основного боргу в розмірі 1 472 943,57 грн. сплачена в повному обсязі, в зв`язку з чим провадження по справі в цій частині було закрито на підставі п.2 ст. 231 ГПК України.

Тобто, предметом спору є вимога про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих позивачем відповідачу на підставі п. п. 5.1., 5.2. Договору та ст. 231 ГК України, ст. 625 ЦК України.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання ( ст. 901 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

У статтях 610, 611 ЦК України вказано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судова колегія, перевірила перерахунок зроблений судом першої інстанції щодо сум пені, 3 % річних та інфляційних, дійшла висновку, що його зроблено методологічно та арифметично правильно, у зв`язку з чим, сума пені в розмірі 43 937,05 грн., 3% річних 3 990,76 грн. та інфляційні 5 056,75 грн. підлягають стягненню, а позов частковому задоволенню.

Судова колегія не приймає до уваги доводи скаржника, що судом не взято до уваги тяжкий фінансовий стан підприємства та виконання зобов`язання перед ДП у повному обсязі, адже господарський суд детально та обґрунтовано відмовив відповідачу щодо вимог останнього зменшити суми пені, 3% річних та інфляційних. Крім цього, судова колегія зазначає, що на підтвердження тяжкого фінансового стану відповідачем не надано до суду належних доказів, а саме, фінансових звітів (баланси, звіти про фінансові результати діяльності, звіти з праці, звіти про витрати на виробництво та фінансові показники діяльності підприємства та інші фінансові документи). Надана відповідачем довідка від 27.11.2019 № ЧЗФМ-219 не є належним доказом тяжкого фінансового стану підприємства.

Судова колегія вважає помилковими доводи апеляційної скарги, що господарським судом порушено норму п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, а саме не вірно здійснено розподіл судових витрат, оскільки основну суму боргу відповідач сплатив лише під час розгляду справи в суді першої інстанції, тобто останній визнав позовні вимоги в цій частині. Враховуючи, що саме неналежне виконання відповідачем свої зобов`язань за Договором про надання послуг з обслуговування флоту, порушило права позивача, за захистом яких останній звернувся до суду, то суд першої інстанції вірно здійснив розподіл судових витрат.

Отже, наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи, не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів прийшла до висновку про те, що Господарський суд Одеської області ретельно з`ясував всі обставини справи, надав належну оцінку наявним в ній доказам, відтак ухвалив законне та обґрунтоване рішення, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення слід залишити без змін.

Згідно із ст.129 ГПК України витрати скаржника по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 18.02.2020 року залишити без змін.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду є остаточною і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених у п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Разюк Г.П.

Савицький Я.Ф.