ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2020 р. Справа№ 920/810/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Алданової С.О.

Мартюк А.І.

при секретарі Рибчич А. В.

За участю представників:

від позивача: Андрієнко Н.О. - адвокат

від відповідача: Міненко С.А.- адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Шаповалова Тараса Вікторовича

на рішення Господарського суду Сумської області від 22.01.2020, повний текст якого складено 30.01.2020

у справі № 920/810/19 (суддя Заєць С.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» в особі Філії «Кролевецький район електричних мереж»

до Шаповалова Тараса Вікторовича

про стягнення 55 837,75 грн. на підставі договору про постачання електричної енергії № 297 від 10.08.2006, укладеного між сторонами

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з відповідача на користь позивача 55 837,75 грн. на підставі договору про постачання електричної енергії № 297 від 10.08.2006, з яких: вартість не облікованої електричної енергії в сумі 46 950,06 грн., вартість витрат, понесених на проведення експертизи, в сумі 2 250,24 грн., 3% річних у сумі 1 782,81 грн., інфляційні втрати в сумі 4 854,64 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем порушено умови спірного договору, а також Правил користування електричної енергії, які полягали у пошкодженні пломби з відбитками тавр енергопостачальника № 547 СОЗ (на пломбі відсутнє тавро енергопостачальника, наявні сліди повторного затискання пломби), що була встановлена на клемній кришці лічильника типу МЕРИДІАН ЛТЕ-1.03 зав. № 0536500, та інші дії споживача, які призвели до зміни показів приладу обліку (роз`єднання перемичок напруги фаз А,В,С на клемнику лічильника типу МЕРИДІАНЛТЕ-1.03 зав. № 0536500, що призвело до безоблікового споживання електричної енергії), що підтверджується складеним позивачем Актом про порушення ПКЕЕ № 072360 від 27.10.2017.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 22.01.2020, повний текст якого складений 30.01.2020, позов задоволено частково, до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено 46 950,06 грн. вартості не облікованої енергії, 2 250,24 грн. вартості витрат, понесених на проведення експертизи, 1 782,81 грн. 3% річних, 4 490,83 грн. інфляційних нарахувань, в інший частині позову відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що:

- спірне порушення встановлено Актом про порушення ПКЕЕ № 072360 від 27.10.2017, а вартість не облікованої електричної енергії визначена на підставі рішення комісії енергопостачальника від 26.03.2018 по розгляду акту про порушення ПКЕЕ № 072360 від 27.10.2017, що оформлене протоколом № 70, яке відповідачем не оскаржене, є чинним та обов`язковим для виконання;

- щодо посилань відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду з вимогами про стягнення адміністративно-господарської санкції суд першої інстанції зазначив про те, що за своєю правовою природою рішення постачальника електричної енергії про нарахування вартості недоврахованої спожитої електроенергії є оперативно-господарською санкцією, що передбачена ст. 237 ГК України, в той час як положеннями чинного законодавства не передбачено спеціального (скорочено) строку позовної давності для оперативно-господарських санкцій, а відтак, строк позовної давності для застосування оперативно-господарських санкцій є загальним, відповідно до ст. 257 ЦК України становить три роки та станом на дату звернення до суду з цим позовом не сплив;

- виходячи з положень ст. 625 ЦК України, право кредитора на стягнення 3% річних та інфляційних втрат не залежить від моменту пред`явлення вимоги про таке стягнення (до моменту погашення боргу або після цього), визначальним є наявність факту порушення боржником строків виконання грошового зобов`язання; таким чином, позивач має право на стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат за несвоєчасну оплату оперативно-господарської санкції в сумі 46 950,06 грн. проте при перерахунку судом вказаних сум сума 3% річних становить 1 782,81 грн, а сума інфляційних втрат 4 490,83 грн.;

- внаслідок незгоди відповідача із порушенням, яке було зафіксовано в акті про порушення № 72360 від 27.10.2017, позивач за власний рахунок замовив експертні дослідження у Сумському науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі Міністерства внутрішніх справ України, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № від 21.12.2017 на суму 2 250,24 грн., право на відшкодування плати за яке, з огляду на задоволення позовних вимог про стягнення оперативно-господарської санкції в сумі 46 950,06 грн., позивач має право.

При цьому суд першої інстанції не прийняв до уваги твердження відповідача про те, що спірний Акт про порушення ПКЕЕ № 072360 від 27.10.2017 не може вважатися належним доказом через те, що складений з порушенням встановленої процедури складання даного акту (складений у відсутності уповноваженої особи), зазначивши про те, що:

- відповідно до ПКЕЕ якщо споживач не погоджується зі змістом акту, він робить про це зауваження в самому акті. У випадку, якщо споживач відмовляється від підпису акту (рівно як і не надає доказів своїх повноважень, або відмовляється назвати своє прізвище та/або посаду, або від участі у проведенні перевірки) ПКЕЕ передбачають дійсність акту про порушення, якщо він підписаний трьома представниками постачальника. Законодавство не надає електропостачальнику інших способів довести факт порушення ПКЕЕ споживачем, як лише підписи на акті про порушення ПКЕЕ трьох осіб;

- як вбачається з матеріалів справи, під час технічної перевірки та складання Акта про порушення ПКЕЕ № 072360 від 27.10.2017 була присутня мати Шаповалова Т.В. - ОСОБА_2 , з якою зв`язались за номером телефону - ( 095 ) НОМЕР_2 , що зазначений у зверненні споживача від 27.10.2017 вх. № 1546 та яка мала ключі від об`єкту і допустила представників ПАТ «Сумиобленерго» до проведення технічної перевірки приладу обліку. Від підписання Акту про порушення ОСОБА_2 відмовилась, про що зазначено в самому акті. Акт про порушення ПКЕЕ № 072360 від 27.10.2017 підписаний трьома уповноваженими представниками ПАТ «Сумиобленерго»;

- як зазначає позивач, представники ПАТ «Сумиобленрго» не мали підстав сумніватися в повноваженнях ОСОБА_2 під час перевірки 24.10.2017, оскільки вона допустила їх до перевірки, чого не може зробити не уповноважена особа (аналогічна позиція була зазначена в постанові Вищого господарського суду України від 01.11.2012 № 7/5005/4580/2012). Також ОСОБА_2 є родичем споживача першого ступеня споріднення, з нею зв`язувались представники ПАТ «Сумиобленерго» за номером телефону, що зазначений у зверненні споживача від 24.10.2017 вх. № 1546, на підставі якого виконувалась технічна перевірка.

Не погоджуючись з рішенням, 20.02.2020 Шаповалов Тарас Вікторович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 22.01.2020 у справі № 920/810/19 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі відповідач зазначив про те, що оспорюване рішення суду першої інстанції підлягає скасування повністю з посиланням на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вказаної позиції відповідач послався на те, що:

- суд першої інстанції не встановив наявність або відсутність в діях відповідача вини, яка призвела до завдання збитків позивачу, що в даному випадку є основою для застосування оперативно-господарської санкції, оскільки спірне порушення цілісності пломби фактично було вчинена саме представниками позивача, на підтвердження чого відповідачем до матеріалів справи додано, серед іншого, заяву свідка ОСОБА_3 ;

- в порушення вимог ПКЕЕ, спірний акт про порушення складений без участі представника споживача (відповідача);

- при розрахунку суми оперативно-господарської санкції, яка заявлена до стягнення, порушено Методику визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затверджену постановою НКРЕ від 04.05.2006 № 562, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 04.07.2006 за № 782/12656;

- судом першої інстанції було відкинуто посилання представника відповідача на пропуск строків позовної давності.

Крім того, в апеляційній скарзі відповідач просив:

- змінити розмір судових витрат, визначений у додатковому рішенні Господарського суду Сумської області, а також стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати у загальній сумі 22 081,50 грн., які складаються зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 2 881,50 грн., витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи в суді першої інстанції, в сумі 12 800,00 грн., а також орієнтовних витрат ведення справи в Північному апеляційному господарському суді, які можуть становити 6 400,00 грн.;

- проводити розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням учасників справи;

- повторно дослідити всі наявні в матеріалах справи письмові докази, а також викликати в судове засідання та допитати як свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

До апеляційної скарги додано клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, забезпечення якої доручити Буринському районному суду Сумської області, про повторне дослідження доказів та про поновлення строку на апеляційне оскарження, а також попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.02.2020 справу № 920/810/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Смірнова Л.Г., суддів Кропивна Л.В., Поляк О.І.

Ухвалою від 02.03.2020 колегією суддів у складі: Смірнова Л.Г., суддів Кропивна Л.В., Поляк О.І.:

- поновлено Шаповалову Тарасу Вікторовичу пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Сумської області від 22.01.2020 у справі № 920/810/19;

- відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Шаповалова Тараса Вікторовича на рішення Господарського суду Сумської області від 22.01.2020 у справі № 920/810/19;

- роз`яснено позивачу право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом десяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі відповідно, але не пізніше 18.03.2020;

- роз`яснено апелянту право подати до суду апеляційної інстанції заперечення на відзив (у разі його надання) в письмовій формі протягом 5 днів з дня його отримання (в разі надання - надати суду докази надсилання (надання) їх іншим учасникам справи), але не пізніше 25.03.2020;

- встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 25.03.2020;

- попереджено учасників справи, що заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду відповідно до ч. 2 ст. 207 ГПК України. Згідно з ч. 2 ст. 169 ГПК України заяви, клопотання і заперечення подаються в тільки в письмовій формі;

- закінчено проведення підготовчих дій;

- повідомлено учасників справи, що апеляційна скарга Шаповалова Тараса Вікторовича на рішення Господарського суду Сумської області від 22.01.2020 у справі №920/810/19 розглядатиметься у судовому засіданні в режимі відеоконференції 30.03.2020 о 12:00 в приміщенні Північного апеляційного господарського суду (м. Київ, вул. Шолуденка, 1а, зал судових засідань № 13);

- доручено Буринському районному суду Сумської області, що знаходиться за адресою: 41700, Сумська область, м. Буринь, вул. Першотравнева, 16, забезпечити проведення відеоконференції з Північним апеляційним господарським судом (м. Київ, вулиця Шолуденка, 1-А);

- попереджено сторін про необхідність дотримання Перехідних положень Конституції України та ст. 58 ГПК України в частині здійснення представництва учасників апеляційного провадження (а також вчинення інших процесуальних дій, зокрема, підписання відзиву, заперечень, заяв, клопотань) в суді апеляційної інстанції;

- зупинено дію оскаржуваного рішення до закінчення його перегляду в апеляційному порядку.

Ухвалою від 30.03.2020 колегією суддів у складі: Смірнова Л.Г., суддів Кропивна Л.В., Поляк О.І.:

- розгляд апеляційної скарги Шаповалова Тараса Вікторовича на рішення Господарського суду Сумської області від 22.01.2020 у справі № 920/810/19 призначено на 12.05.2020 на 15:00 в приміщенні Північного апеляційного господарського суду за адресою: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, літера А, зал № 13.

- доручено Буринському районному суду Сумської області, що знаходиться за адресою: 41700, Сумська область, м. Буринь, вул. Першотравнева, 16, забезпечити проведення відеоконференції з Північним апеляційним господарським судом (м. Київ, вулиця Шолуденка, 1-А).

23.03.2020 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому позивача з посиланням на те, що:

- технічна перевірка засобу обліку 27.10.2017 проводилась на виконання заяви відповідача до позивача (вх. № 1546 від 24.10.2017);

- вина відповідача доведена дослідженими судом першої інстанції документами;

- наведена відповідачем судова практика не може бути застосована у спірному випадку, оскільки обставини у судових справи не є тотожними;

- заява свідка ОСОБА_3 була подана з порушенням строків, визначених ГПК України,

просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Розпорядженням № 09.1-07/199/20 від 30.04.2020, у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_4 з посади судді Північного апеляційного господарського суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 920/810/19.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.04.2020 справа № 920/810/19 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Мартюк А.І., Алданова С.О.

30.04.2020 від Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, в якому заявник просить призначити розгляд справи у судовому засіданні в режимі відеоконференції та доручити Господарському суду Сумської області забезпечити проведення відеоконференції.

Ухвалою від 04.05.2020 колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Мартюк А.І., Алданова С.О.:

- прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Шаповалова Тараса Вікторовича на рішення Господарського суду Сумської області області від 22.01.2020 у справі № 920/810/19;

- задоволено клопотання Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» про його участь у судовому засіданні, призначеному на 12.05.2020 о 15-00, в режимі відеоконференції;

- доручено Господарському суду Сумської області (40011, м. Суми, проспект Тараса Шевченка, 18/1) забезпечити проведення відеоконференції 12.05.2020 о 15-00 у Господарському суді Сумської області;

- роз`яснено особі, яка подала заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, що у разі її явки в призначений час безпосередньо до зали судового засідання у приміщення Північного апеляційного господарського суду, така особа бере участь у судовому засіданні в загальному порядку;

- повідомлено учасників судового процесу, що неявка їх представників в судове засідання не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги.

Щодо клопотання відповідача про повторне дослідження всіх наявних в матеріалах справи письмових доказів колегія суддів зазначає про те, що порядок розгляду апеляційної скарги визначений ст. 270 ГПК України, згідно з якою при розгляді апеляційної скарги суд досліджує наявні в матеріалах справи докази, а відтак, при розгляді цієї апеляційної скарги всі наявні в матеріалах справи докази будуть досліджені судом.

Щодо клопотання відповідача про виклик в судове засідання та допита як свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 колегія суддів зазначає, що за змістом ч. 1 ст. 89 ГПК України свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти, проте судом не встановлено визначених ч. 1 ст. 89 ГПК України підстав для виклику в судове засідання для допиту свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Крім того, при дослідженні матеріалів справи колегією суддів встановлено, що відповідачем до апеляційної скарги додано додатковий доказ, а саме копію листа Путивільського відділення поліції Глухівського відділення поліції Головного управління національної поліції в Сумській області вих.№ 925/60/01-2020 від 12.02.2020 на ім`я позивача.

Враховуючи, що відповідач додав цей документальний доказ під час розгляду апеляційної скарги, на дату прийняття оспореного рішення такого доказу суд першої інстанції в своєму розпорядження не мав.

Згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3 ст. 269 ГПК України).

У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття. До згаданих підстав належить, зокрема, необґрунтоване відхилення судом першої інстанції клопотань сторін про витребування господарським судом доказів. У такому разі суд апеляційної інстанції за відповідним клопотанням сторони самостійно витребує необхідні додаткові докази.

Колегія суддів зазначає про те, що наданий відповідачем документ фактично на дату винесення оспорюваного рішення не існував, в той час як за приписами ГПК Україна надання учасником судового процесу нових доказів у справі, які станом на дату винесення судового рішення не існували, не віднесено до підстав для скасування такого судового рішення, а відтак, такий доказ не може бути прийнятий судом апеляційної інстанції як додатковий.

Станом на 12.05.2020 до Північного апеляційного господарського суду інших відзивів на апеляційну скаргу та клопотань від учасників справи не надходило.

Під час розгляду справи представник відповідача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити, представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а оспорюване рішення суду першої інстанції - без змін.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила таке.

10.08.2006 позивач як постачальник та Фізична особа-підприємець Шаповалов Тарас Вікторович як споживач (далі відповідач) уклали договір про постачання електричної енергії № 297 (далі Договір) (а.с. 14-17 т. 1), в п. 1.1 якого погодили, що позивач продає електричну енергію відповідачу для забезпечення потреб електроустановок відповідача з приєднаною потужністю 12 кВт, а відповідач оплачує позивачу вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

У пункті 2.1 Договору визначено, що під час виконання умов цього договору з питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до додатку 3.1 «Перелік комерційних засобів обліку, встановлених на об`єктах споживача, по яких проводиться розрахунок за відпущену електроенергію» та додатку 12 «Перелік об`єктів Споживача та субспоживачів, їх потужність, кількість годин роботи» до Договору (а.с. 19, 24 т. 1) за відповідачем значиться об`єкт «Приміщення для вирощування грибів», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на якому було встановлено лічильник № 536580.

12.07.2012, під час заміни розрахункового засобу обліку на об`єкті відповідача «Приміщення для вирощування грибів», представниками енергопостачальника було встановлено лічильник МЕРИДІАН ЛТЕ-1.03 зав. № 0536500, з пломбою про повірку приладу обліку - II кв. 2012 р. та проведено пломбування клемної кришки лічильника пломбою енергопостачальна № 547 СОЗ, про що складено Акт (протокол), який підписаний сторонами (а.с. 43 т. 1).

З матеріалів справи слідує, що у вказаному Акті (протоколі) зроблена описка в номері лічильника - замість № 0536500 вказаний № 0556500, що, як зазначає позивач, могло бути пов`язана з умовами складання акта (темне місце) та з тим, що номер зазначається на білому фоні паспорта корпусу лічильника білими цифрами.

28.10.2013 між сторонами укладена додаткова угода № 5 до Договору, якою внесені відповідні зміни в додаток 3.1. «Перелік комерційних засобів обліку встановлених на об`єктах споживача, по яких проводиться розрахунок за відпущену електроенергію» до Договору, де номер лічильника був зазначений на підставі Акта (протоколу) від 12.07.2012 із вищезазначеною опискою.

Крім того, починаючи з 12.07.2012, сам відповідач в своїх щомісячних звітах, що є Додатком 2 до Договору, робить ту ж описку в номері лічильника - замість № 0536500 зазначає № 0556500.

Водночас сторонами не заперечується, що номер спірного лічильника саме 0536500. У подальших у часі документах факт вказаної помилки не просліджується.

З матеріалів справи вбачається, що ФОП Шаповалов Тарас Вікторович припинив підприємницьку діяльність 29.05.2017, що підтверджується відомостями, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

24.10.2017 відповідач звернувся до філії «Путивльський РЕМ» із заявою вх. № 1546 (а.с. 46 т. 1), в якій, у зв`язку з закриттям торгової точки, просив розірвати Договір та припинити постачання електроенергії.

27.10.2017 на виконання вищезазначеного звернення відповідача представники позивача провели технічну перевірку на об`єкті «Приміщення для вирощування грибів», що знаходиться за адресою: вулиця Заводська, 6а, місто Путивль, Сумська область, під час якої було виявлено порушення п. 3.1., п. 3.3., п.п. 26 п. 10.2. Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 02.08.1996 за № 417/1442 (далі Правила), зокрема, встановлено пошкодження пломби з відбитками тавр енергопостачальника № 547 СОЗ (на пломбі відсутнє тавро енергопостачальника, наявні сліди повторного затискання пломби), що була встановлена на клемній кришці лічильника типу МЕРИДІАН ЛТЕ-1.03 зав. № 0536500, та інші дії споживача, які призвели до зміни показів приладу обліку (роз`єднання перемичок напруги фаз А,В,С на клемнику лічильника типу МЕРИДІАНЛТЕ-1.03 зав. № 0536500, що призвело до безоблікового споживання електричної енергії), про що було складено Акт про порушення ПКЕЕ № 072360 від 27.10.2017 (а.с.48 - 64 т. 1) (далі Акт). Вказаний акт підписано трьома представниками позивача.

У акті зазначено, що перевірка здійснювалась за участю представника споживача ОСОБА_2 (вказана особа є матір`ю відповідача - примітка суду), яка від підпису відмовилась.

У вказаному акті зазначено, що прилад обліку знятий, упакований в пакет, пакет опломбований пломбою № А00013572 та вилучений представниками енергопостачальника.

07.11.2017 відповідачем складені та надані позивачу заперечення на Акт (а.с. 65 т. 1), в яких він не погодився із зафіксованими в Акті фактом пошкодження пломби та іншими діями, які призвели до зміни показів приладу обліку, вважає, що зміст акта не відповідає дійсності.

У зв`язку з тим, що відповідач не погодився із зафіксованим в Акті фактом пошкодження пломби з відбитками тавр енергопостачальника № 547 СОЗ, якою була опломбована клемна кришка лічильника типу МЕРИДІАН ЛТЕ-1.03 заводський № 0536500, на підставі п.2.1. Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ від 04.05.2006 № 562, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.07.2006 за № 782/12656 (далі Методика), 12.12.2017 відповідачем прийняте рішення про направлення пломби з відбитками тавр енергопостачальника № 547 СОЗ, якою була опломбована кришка лічильника типу ЛТЕ-1.03 зав. № 0536500, на експертизу з метою встановлення факту її пошкодження, на вирішення якої поставлені питання:

1. Чи відповідає пломба 547 СОЄ відтиску оригінального тавра? Якщо ні - то в чому невідповідність?

2. Чи могла зніматись та знову встановлюватись вищевказана пломба?

За результатами вказаного дослідження, Сумським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром Міністерства внутрішніх справ України складено висновок експертного дослідження № 19/119/6-2/9д від 04.01.2018, яким встановлено, що:

1 Відтиски на свинцевій пломбі 547 СОЄ, наданій на дослідження, залишені тими ж матрицями, що й відтиски на зразках свинцевих пломб 547 СОЄ (вказані зразки надані позивачем - примітка суду);

2. Свинцева пломба 547 СОЄ, надана на дослідження, знімалась та знову встановлювалась після початкового навішування.

26.03.2018 відбулось засідання комісії по розгляду Акту, на якому прийнято рішення, оформлене Протоколом № 70 від 27.10.2017 засідання комісії по розгляду Акту про порушення ПКЕЕ № 072360 (далі Рішення) (а.с. 88-90 т. 1), яким прийнято рішення про проведення нарахування за даним актом згідно з п.п. 2, п.п. 3, п. 2.1 та п. 2.5. та за формулою 2.4 Методики визначено вартість недоврахованої електричної енергії за Актом загальною вартістю 46 950,06 грн. з ПДВ. Також було встановлено, що витрати позивача, понесені на проведення експертизи, відносяться до збитків і становлять 2 250,24 грн.

З Протоколу № 70 від 26.03.2018 слідує, що засідання комісії відбувалось за участю відповідача та його представника, що з протоколом відповідач ознайомлений та підписав його з зауваженнями (а.с. 31-93 т. 1), які 27.03.2018 були надані відповідачем позивачу, та що копію вказаного протоколу відповідач отримав.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач просить стягнути з відповідача вартість не облікованої електричної енергії в сумі 46 950,06 грн., вартість витрат, понесених на проведення експертизи, в сумі 2 250,24 грн., 3% річних у сумі 1 782,81 грн., інфляційні втрати в сумі 4 854,64 грн.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив частково, з чим колегія суддів погодитись не може з огляду на таке.

Вирішуючи спір про застосування енергопостачальником до споживача електричної енергії оперативно-господарської санкції у вигляді стягнення вартості електроенергії, необлікованої внаслідок порушення споживачем Правил, суди повинні дослідити обставини щодо вчинення споживачем такого порушення. Для донарахування споживачу суми недоврахованої електроенергії визначальним є саме факт порушення Правил, який може доводитися у тому числі, але не виключно, актом.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються законами України «Про засади функціонування ринку електричної енергії України» та «Про електроенергетику».

Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається (ч. 2 ст. 275 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 277 ГК України, абоненти користуються енергією з додержанням правил користування енергією відповідного виду. Правила користування енергією, якщо інше не передбачено законом, затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 26 Закону України «Про електроенергетику» встановлено, що:

- споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником (ч. 1);

- споживач енергії зобов`язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії (ч. 2);

- безпечну експлуатацію енергетичних установок споживача та їх належний технічний стан забезпечує сам споживач (ч. 3);

- споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України (ч. 4);

- споживач енергії несе відповідальність за шкоду, заподіяну енергопостачальнику внаслідок невідповідності технічного стану електроустановок споживача та/або схеми живлення споживача вимогам нормативно-технічних документів, згідно з умовами договору (ч. 5).

Відповідно до положень 5.1. Правил, договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем, та визначає зміст правових відносин, прав та обов`язків сторін. Споживання електричної енергії без договору не допускається.

Правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність (ч. 1 ст. 27 Закону України «Про електроенергетику»).

Частина 2 ст. 27 Закону України «Про електроенергетику» (в редакції, яка діяла станом на дату складення Акту) встановлює, що правопорушеннями в електроенергетиці, серед іншого, є:

- порушення вимог нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, нормативних документів з питань технічної експлуатації електричних станцій і мереж, енергетичного обладнання і мереж суб`єктів електроенергетики та споживачів енергії, виготовлення, монтажу, налагодження та випробування енергоустановок і мереж, виконання проектних робіт на енергоустановках і мережах;

- крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку;

- пошкодження приладів обліку;

- розкомплектування та пошкодження об`єктів електроенергетики, розкрадання майна цих об`єктів.

Пунктом 1.1 Методики встановлено, що ця Методика встановлює порядок визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами, в тому числі, Правил.

Згідно підпунктів 1, 2 п.2.1 Методики, вона застосовується на підставі акта порушень, складеного з урахуванням вимог Правил, в разі виявлення, зокрема, таких порушень Правил, як:

1) порушення цілісності пломб, цілісності пломбувального матеріалу, на якому встановлені пломби (дріт, кордова нитка тощо), порушення цілісності гвинтів, на яких закріплено пломбувальний матеріал (далі - порушення пломб), або відсутності на приладах обліку пломб з відбитками тавр про повірку приладів обліку (за умови наявності акта про збереження пломб, складеного в порядку, установленому ПКЕЕ, або іншого документа, який підтверджує факт пломбування і передачу на збереження приладів обліку, установлених пломб, та за умови втручання споживача в роботу приладів обліку);

2) пошкодження або відсутності пломб з відбитками тавр енергопостачальника чи інших заінтересованих сторін, індикаторів, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування, складеному в порядку, визначеному ПКЕЕ, або в іншому документі, який підтверджує факт пломбування і передачу на збереження приладів обліку, установлених пломб та індикаторів.

Згідно з п.п. 2 п. 2.1 Методики, у разі незгоди споживача із зафіксованим в акті про порушення фактом пошкодження пломб та/або приладів обліку, факт пошкодження установлюється експертизою, проведеною відповідно до законодавства (далі - експертиза). До отримання енергопостачальною компанією результатів експертизи Методика не застосовується.

Як встановлено судом, з огляду на незгоду відповідача із зафіксованим в Акті фактом пошкодження пломби з відбитками тавр енергопостачальника № 547 СОЗ, якою була опломбована клемна кришка лічильника типу МЕРИДІАН ЛТЕ-1.03 заводський № 0536500, відповідачем прийняте рішення про направлення пломби з відбитками тавр енергопостачальника № 547 СОЗ, якою була опломбована кришка лічильника типу ЛТЕ-1.03 зав. № 0536500, на експертизу з метою встановлення факту її пошкодження, на вирішення якої поставлені питання:

1. Чи відповідає пломба 547 СОЄ відтиску оригінального тавра? Якщо ні - то в чому невідповідність?

2. Чи могла зніматись та знову встановлюватись вищевказана пломба?.

Зі змісту вказаного висновку слідує, що окрім спірної свинцевої пломби з відбитками тавр енергопостачальника № 547 СОЄ, що була встановлена на клемній кришці лічильника типу МЕРИДІАН ЛТЕ-1.03 зав. № 0536500, позивачем на дослідження було передано три зразки свинцевих пломб з відтисками 547 СОЄ для визначення, чи відповідає знята у відповідача пломба 547 СОЄ відтиску оригінального тавра, тобто чи було фактично проведено застискання (опломбування) вказаної пломби матрицею, яка належить позивачу.

За результатами вказаного дослідження Сумським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром Міністерства внутрішніх справ України складено висновок експертного дослідження № 19/119/6-2/9д від 04.01.2018, яким встановлено, що:

1 Відтиски на свинцевій пломбі 547 СОЄ, наданій на дослідження, залишені тими ж матрицями, що й відтиски на зразках свинцевих пломб 547 СОЄ (вказані зразки надані позивачем - примітка суду);

2. Свинцева пломба 547 СОЄ, надана на дослідження, знімалась та знову встановлювалась після початкового навішування.

Отже, вказаним дослідженням фактично встановлено, що хоча свинцева пломба з відбитками тавра енергопостачальника № 547 СОЄ, що була встановлена на клемній кришці лічильника типу МЕРИДІАН ЛТЕ-1.03 зав. № 0536500, знімалась та знову встановлювалась після початкового навішування, проте повторне застискання (опломбування) вказаної пломби було проведено матрицею, яка належить позивачу.

Вказані обставини також підтверджується і наданою відповідачем заявою свідка ОСОБА_3 .

При цьому позивачем не надано жодних доказів того, що вказані матриця вибула з його володіння.

За змістом ч. 10 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», споживач забезпечує в установленому законом порядку безперешкодний доступ відповідальних представників енергопостачальника, підприємства, яке здійснює передачу енергії, до власних енергетичних установок для здійснення контролю за рівнем споживання енергії, відключення та обмеження споживання відповідно до встановленого порядку, а також уповноважених осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики для здійснення державного енергетичного нагляду (контролю) за дотриманням вимог нормативно-правових актів, нормативних документів з питань технічної експлуатації електричних станцій і мереж, енергетичного обладнання і мереж суб`єктів електроенергетики та споживачів енергії в порядку, визначеному Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». У разі перешкоджання доступу зазначених представників та уповноважених осіб до енергетичних установок споживача посадові особи такого споживача несуть відповідальність відповідно до закону.

За умовами п.п. 11 п. 10.2 Правил, споживач електричної енергії зобов`язаний забезпечити безперешкодний доступ постачальника електричної енергії та/або електропередавальної організації до розрахункових засобів обліку електричної енергії, що встановлені на об`єктах споживача для візуального або автоматизованого зняття показів розрахункових засобів обліку.

Отже, згідно з положеннями чинного законодавства відповідач як споживач має обов`язок забезпечувати безперешкодний доступ відповідальних представників енергопостачальника, підприємства, яке здійснює передачу енергії, тобто позивача, до власних енергетичних установок та до розрахункових засобів обліку електричної енергії та, відповідно, вправі очікувати що вказані особи будуть діяти у відповідності до положень чинного законодавства.

Водночас, матеріали справи не містять доказів незабезпечення відповідачем цілісності пломб, а відтак, з боку відповідача як споживача електричної енергії не було здійснено протиправних дій, спрямованих на приховування реального обсягу спожитої електричної енергії.

Вказані обставини свідчать про відсутність підстав для застосування до позивача оперативно-господарської санкції.

За таких обставин, позовні вимог про стягнення з відповідача вартості не облікованої електричної енергії в сумі 46 950,06 грн., вартості витрат, понесених на проведення експертизи, в сумі 2 250,24 грн., 3% річних у сумі 1 782,81 грн., інфляційних втрати в сумі 4 854,64 грн. задоволенню не підлягають.

З огляду встановлені вище обставини, які є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, решта наведених відповідачем в обґрунтування власної позиції доводів судом не розглядається.

Частиною 1 статті 277 ГПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (ч. 2 ст. 277 ГПК України).

Колегія суддів вважає, що при прийнятті оспореного рішення судом першої інстанції мали місце неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, тому рішення Господарського суду Сумської області від 22.01.2020 у справі № 920/810/19 підлягає скасуванню, у задоволенні позовних вимог відмовляється.

Відповідно, дія вказаного рішення, про зупинення якої постановлено в ухвалі від 02.03.2020, не підлягає поновленню.

Враховуючи вимоги, викладені в апеляційній скарзі, а також підстави скасування судового рішення, апеляційна скарга Шаповалова Тараса Вікторовича задовольняється.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по справі, а саме, витрати позивача за подачу позову та витрати відповідача за подачу апеляційної скарги покладаються на позивача.

Щодо витрат відповідача на професійну правничу допомогу, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, пов`язаних з розглядом справи в суді першої інстанції в сумі 12 800,00 грн. слід зазначити таке.

У відзиві на позов (а.с. 119-123 т. 1) відповідачем було вказано про те, що попередній (орієнтовний) розмір судових витрат на ведення даної справи, враховуючи її складність та час, який витратить адвокат на підготовку до процесу, його ведення, може становити 6 400,00 грн., а детальний розрахунок та документ про понесення судових витрат буде надано протягом п`яти днів після вирішення справи по суті виходячи з фактичного часу, витраченого адвокатом на ведення справи в суді.

До відзиву додано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи, де визначено, що всього очікуваний розмір судових витрат становить 6 400,00 грн. (вид судових витрат - витрати на професійну правничу допомогу).

На підтвердження факту отримання правової допомоги, відповідачем до винесення судом першої інстанції рішення по справі до матеріалів було додано договір про надання правової допомоги № 565 від 19.08.2019, укладений між відповідачем та адвокатом Міненко Сергієм Анатолійовичем (а.с. 162 т. 1).

27.01.2020, після ухвалення судом першої інстанції оспорюваного рішення (22.01.2020), до суду першої інстанції від відповідача надійшла заява про вирішення питання про розподіл судових витрат та про приєднання до матеріалів справи письмових доказів, що документально підтверджують судові витрати, понесені відповідачем після ухвалення рішення (в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України) № б/н від 24.01.2020 (а.с. 49-50 т. 2), в якій відповідач просив включити до складу судових витрат - витрати на правничу допомогу в сумі 12 800,00 грн. та стягнути їх на користь відповідача, а також долучити до матеріалів справи та дослідити наступні письмові докази, які документально підтверджують судові витрати, понесені відповідачем після ухвалення рішення: рахунок № 04-01 від 24.01.2020, розрахункова квитанція від 24.01.2020, акт від 24.01.2020 виконаних робіт (наданих послуг) та розрахунок судових витрат - витрат на професійну правничу допомогу згідно договору про надання правової допомоги № 565 від 19.08.2019, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги згідно договору про надання правової допомоги № 565 від 19.08.2019.

Вказану заяву ухвалою від 29.01.2020 призначено до розгляду на 04.02.2020 о 12:00, проте з огляду на клопотання позивача про відкладення її розгляду, ухвалою від 04.02.2020 розгляд її відкладено на 27.02.2020 об 11:00.

12.02.2020 до суду першої інстанції від позивача надійшли письмові заперечення щодо заяви відповідача про стягнення судових витрат (а.с. 77-79 т. 2).

З огляду на подання відповідачем апеляційної скарги на рішення суду, ухвалою від 21.02.2020 провадження у справі № 920/810/19 щодо розгляду заяви відповідача № б/н від 24.01.2019 (вх. № 265к від 27.01.2020) про вирішення питання про розподіл судових витрат та про приєднання до матеріалів справи письмових доказів, що документально підтверджують судові витрати, понесені відповідачем після ухвалення рішення (в порядку частини восьмої статті 129 ГПК України), зупинено до повернення матеріалів справи № 920/810/19 від Північного апеляційного господарського суду до Господарського суду Сумської області.

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції рішення Господарського суду Сумської області від 22.01.2020 у справі № 920/810/19 скасоване та прийняте нове рішення, що фактично унеможливлює рішення судом першої інстанції питання щодо витрат відповідача на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи в суді першої інстанції в сумі 12 800,00 грн., колегія суддів вважає, що вимоги про стягнення вказаних витрат за обставин, що склались, мають бути розглянуті саме судом апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. (п. 1 та п. 4 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частини 1 та 2 ст. 126 ГПК України встановлює, що:

- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави;

- за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частина 4 ст. 126 ГПК України встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи слідує, що позивачем були надані заперечення щодо відшкодування судових витрат (а.с. 77-79 т. 2).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Отже, на підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

З укладеного між відповідачем та адвокатом Міненко Сергієм Анатолійовичем Договором про надання правової допомоги № 565 від 19.08.2019 слідує, що за вказаним договором адвокат приймає на саме зобов`язання надати відповідачу правову допомогу з наступних питань та у таких обсягах: підготовка процесуальних документів (відзиву, заперечень, клопотань, заяв тощо) та представництво інтересів відповідача по єдиний унікальний номер справи № 920/810/19, в тому числі здійснювати захист інтересів відповідача у якості його представника.

У п. 4 вказаного договору зазначено про те, що за надання правової допомоги відповідач сплачує адвокату гонорар у розмірі 640,00 грн. за годину участі у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи.

Водночас у наданому відповідачем детальному описі робіт (а.с. 54 т. 2), як і в акті прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 24.01.2020 (а.с. 53 т. 1) не зазначено саме детального опису робіт, які виконав адвокат, із зазначенням часу, який було затрачено адвокатом для виконання таких робіт, оскільки відповідачем зазначено лише про те, що адвокатом було затрачено 20 годин роботи для складення відзиву, заперечень стосовно відповіді на відзив, клопотань, заяви про вирішення питання про розподілу судових витрат та про приєднання до матеріалів справи письмових доказів, що документально підтверджують судові витрати, надання консультацій, ознайомлення з матеріалами справи в суді, копіювання документів, прийняття участі в судових засіданнях, тобто без зазначення часу, який було затрачено адвокатом для вчинення кожної з перелічених дій, що фактично унеможливлює перевірку судом співмірності розміру заявлених відповідачем до стягнення витрат на оплату послуг адвоката складністю справи та виконаним адвокатом роботам (наданим послугам), часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), та обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, що, враховуючи відповідні заперечення відповідача щодо відшкодування судових витрат, у даному випадку є обов`язковим.

Також колегія суддів зазначає про таке.

Згідно з ч. 1 ст. 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

За приписами ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Частиною 2 ст. 161 ЦК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Отже, за приписами ГПК України попередній (орієнтовний) розрахунок суми всіх судових витрат, в тому числі і витрат на надання правової допомоги, відповідач мав подати разом з відзивом.

Як встановлено судом, у відзиві на позов та у доданому до нього попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат, які відповідач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи, відповідачем вказано про те, що всього очікуваний розмір судових витрат становить 6 400,00 грн. (вид судових витрат - витрати на професійну правничу допомогу), водночас остаточно сума таких витрат ним була визначена в розмірі 12 800,00 грн., що майже вдвічі більше, ніж було заявлено спочатку.

За приписами ч. 6 ст. 129 ГПК України, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Враховуючи, що заявою про вирішення питання про розподіл судових витрат та про приєднання до матеріалів справи письмових доказів, що документально підтверджують судові витрати, понесені відповідачем після ухвалення рішення (в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України) (а.с. 49-50 т. 2), відповідач фактично збільшив суму судових витрат майже у два рази, суду також слід встановити, які саме з понесених відповідачем витрат на правову допомогу не могли ним бути передбачені при поданні відзиву на позову, що, враховуючи обставини, які викладені вище, не виявляється за можливе.

З огляду на обставини, які встановлені вище, колегія суддів відмовляє відповідачу у стягненні витрат на правову допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, в сумі 12 800,00 грн.

Щодо витрат відповідача на професійну правничу допомогу, пов`язаних з правничою допомогою адвоката при розгляді справи в Північному апеляційному господарському суді, орієнтовний розмір яких становить 6 400,00 грн., колегія суддів зазначає про те, що в апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що докази на понесення таких витрат будуть надані відповідачем на протязі п`яти днів після вирішення справи по суті, а відтак, відповідна заява буде розглянута після отримання таких документів (у випадку їх отримання).

Керуючись ст. 267-270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Шаповалова Тараса Вікторовича на рішення Господарського суду Сумської області від 22.01.2020 у справі № 920/810/19 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 22.01.2020 у справі № 920/810/19 скасувати.

3. У задоволенні позову відмовити повністю.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» (40035, м . Суми, вул. І. Сірка, 7, ідентифікаційний код 23293513) в особі Філії «Кролевецький район електричних мереж» (41300, Сумська область, Кролевецький район, м. Кролевець, Сумська область, вул. Козацька, буд. 6, ідентифікаційний код 37784953) на користь Шаповалова Тараса Вікторовича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 2 881 (дві тисячі вісімсот вісімдесят одна) грн. 50 коп.

5. Видачу наказу на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Сумської області.

6. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

7. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

8. Повернути до Господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/810/19.

Повний текст постанови складено: 13.05.2020

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді С.О. Алданова

А.І. Мартюк