ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

12.05.2020м. ДніпроСправа № 904/2390/20

за заявою Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Агрокомплекс "П`ятихатський", с. Зоря, П`ятихатський район, Дніпропетровська область

до Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг", м. Київ

Третя особа-1: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кірюхова Наталія Сергіївна, м. Київ

Третя особа-2: П`ятихатський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), м. П`ятихатки, П`ятихатський район, Дніпропетровська область

про про забезпечення позову

Суддя Назаренко Н.Г.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Сільськогосподарський виробничий кооператив "Агрокомплекс "П`ятихатський" звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою до Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" про забезпечення позову до подачі позову до суду, в якій просить зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 27.02.2020 за реєстром № 380 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кірюховою Наталією Сергіївною, за яким стягувачем є Державне публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг", боржником - Сільськогосподарський виробничий кооператив "Агрокомплекс "П`ятихатський" у виконавчому провадженні № 61814343, яке перебуває у П`ятихатському районному відділі державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Відповідно до ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд, вивчивши доводи поданої заяви про забезпечення позову, доходить такого висновку.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову заявник зазначає, що ДПАТ "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" примусово на підставі виконавчого напису № 380 від 27.02.2020 р. вилучається у заявника трактор Беларусь 1025.2, загальною вартістю 780 000,00 грн. та не виплачена заборгованість в сумі 88 646,99 грн. станом на 24.01.2020 р. по Договору.

За твердженням заявника, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.01.2020 р. по справі №904/4818/19 за позовом ПАТ «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрокомплекс «П`ятихатки» стягнуто з лізингоодержувача заборгованість станом на 24.10.2019 р. по Договору за лізинговими платежами в розмірі 59 132,12 грн., 7 237, 58 грн. - пені, 5 321,08 грн. -25% річних, 663,00 грн.- штрафу (предмет лізингу трактор Беларусь 1025.2), видані судові накази.

Заявник вказує, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кірюховою Наталією Сергіївною 27.02.2020 вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 380, яким вилучається та передається Стягувачу Державному публічному акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» від лізингоодержувача Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрокомплекс «П`ятихатки» майно трактор Беларусь 1025.2 та стягується невиплачена заборгованість станом на 24.01.2020 в сумі 88 646,99 грн. по договору фінансового лізингу № 4-18-90ств-пл/194 від 25.05.2018.

П`ятихатським районним відділом державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 14.04.2020 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61814343 щодо примусового виконання виконавчого напису № 380 від 27.02.2020. Копію вказаної постанови заявник отримав 28.04.2020.

Заявник вважає, що примусове виконання виконавчого напису №380 від 27.02.2020 р. призведе до подвійного стягнення з нього майна та грошових коштів, оскільки предмет лізингу передано строком на 3 роки .

У заяві про забезпечення позову Сільськогосподарський виробничий кооператив "Агрокомплекс "П`ятихатський" зазначає, що має наміри оскаржувати в Господарському суді Дніпропетровської області виконавчий напис № 380 від 27.02.2020.

Також заяву про забезпечення позову заявник обґрунтовує, зокрема, тим, що у разі повного виконання спірного виконавчого напису таке задоволення позову не призведе до фактичного відновлення прав та інтересів, з метою захисту яких позивач буде звертатися з відповідним позовом до суду, оскільки майно та грошові кошти будуть вилучені та стягнені і, з метою їх повернення, позивачу доведеться звертатися до суду з новими позовами.

На підставі викладеного заявник зазначає, що оскільки на час звернення з заявою до суду розпочато процедуру виконання спірного виконавчого напису, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку, застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі нього, на думку заявника, є адекватним та ефективним способом забезпечення позову.

За приписами ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З аналізу вказаної норми вбачається, що заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. Однак, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Тобто положення вказаної статті пов`язують вжиття заходу забезпечення з ефективним захистом або поновленням порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, реальним виконанням судового рішення, а також із наявністю обставин, що достеменно свідчать про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Разом з тим, оскільки заявник має намір звернутися до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Крім цього, при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Так, за приписами ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За змістом ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Водночас, в силу положень ч. 1 ст. 74 ГПК України обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення конкретного позову та на які така сторона посилається.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на позивача.

Приписи ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», які встановлюють вичерпний перелік підстав зупинення виконавчих дій, не містять такої підстави як оскарження виконавчого документу до суду, а вказують лише на обов`язок виконавця зупинити вчинення виконавчих дій, зокрема, на підставі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Аналіз вказаної норми свідчить про те, що звернення до суду з позовом про визнання оскаржуваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із порушенням приписів закону при його вчиненні, не нівелює обов`язку виконавця вчинити примусові дії з його виконання в порядку та в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження», що свідчить про обґрунтованість посилань заявника на можливе виконання спірного виконавчого напису (стягнення визначених коштів) за час вирішення спору в суді.

Отже, за наявності в матеріалах справи документального підтвердження початку примусового виконання спірного виконавчого напису обґрунтованим є посилання заявника на те, що невжиття заходів до забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом може нівелювати ефективність судового захисту шляхом прийняття рішення господарським судом у разі задоволення позовних вимог, адже у разі повного виконання спірного виконавчого напису таке задоволення позову не призведе до фактичного відновлення прав та інтересів, з метою захисту яких позивач має намір звернутися з відповідним позовом до суду, оскільки запропоновані до стягнення за ним кошти вже будуть стягнуті та відбудеться реалізація майна заявника, та з метою їх повернення заявнику доведеться знову звертатися до суду з новими позовами та понести додаткові витрати.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Вказаними нормами закону передбачено, що власник має право на превентивний захист судом свого права у випадку, коли ще немає порушення, однак є підстави передбачити можливість такого порушення. Однією з форм такого превентивного судового захисту, по суті, і є заходи забезпечення ефективності судового рішення.

Стягнення коштів за наслідками вчинення виконавчих дій щодо виконання виконавчого напису нотаріуса, правомірність якого заявник має на меті оскаржувати, зводиться до можливого протиправного позбавлення власника свого права власності на майно у випадку встановлення судом обставин щодо неправомірності вчинення відповідного виконавчого напису.

За таких обставин, враховуючи, що на час розгляду заяви розпочато процедуру виконання спірного виконавчого напису, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку, в даному випадку застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову.

При цьому, в силу ч. 4 ст. 236 ГПК України, судом враховано правові висновки щодо необхідності, з метою забезпечення належного захисту прав та інтересів осіб, зупинення виконавчого провадження до розгляду спору про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого відкрито відповідне виконавче провадження, викладені в постановах Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, від 25.02.2019 у справі № 924/789/18 та від 25.02.2019 №924/790/18.

Так, зокрема, у постанові від 16.08.2018 у справі №910/1040/18 Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду дійшов висновку, що з огляду на відповідні законодавчі приписи та враховуючи винесення постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису, яким передбачено звернення стягнення на майно на користь банку, а позивач мав намір оскаржити такий виконавчий напис в судовому порядку шляхом подання позову про визнання його таким, що не підлягає виконанню, через те, що вважав, що такий виконавчий напис здійснено з порушенням норм чинного законодавства, - існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову, до подання позовної заяви (шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, яким звернено стягнення на майно та встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконання такого виконавчого напису нотаріуса) може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він мав намір звернутися до суду. Адже у разі, якщо до закінчення розгляду даної справи виконавчою службою буде примусово реалізовано майно на прилюдних торгах, то позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника.

При цьому, суд також враховує, що обраний захід до забезпечення позову не повинен мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання.

Як вбачається з заяви та доданих до неї документів, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.01.2020 у справі №904/4818/19 за позовом Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" до Відповідача-1 Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Агрокомплекс "П`ятихатки", та до Відповідача-2 ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 92 760, 01 грн., стягнуто солідарно з Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Агрокомплекс "П`ятихатки" та ОСОБА_1 на користь Державного публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Украгролізинг" 59 132 грн.12 коп. основності заборгованість за лізинговим платежами, 7 237 грн. 58 коп. пені, 5 321 грн. 8 коп. 25% річних, 663,00 грн. штрафу.

На виконання вказаного рішення, 04.02.2020 господарським судом видано відповідні накази.

В подальшому, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кірюховою Наталією Сергіївною 27.02.2020 вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 380, яким вилучається та передається Стягувачу Державному публічному акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» від лізингоодержувача Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрокомплекс «П`ятихатки» майно трактор Беларус 1025.2 та стягується невиплачена заборгованість станом на 24.01.2020 в сумі 88 646,99 грн. по договору фінансового лізингу № 4-18-90ств-пл/194 від 25.05.2018.

З огляду на відповідні законодавчі приписи та з урахуванням встановлених обставин справи, враховуючи, що: 14.04.2020 П`ятихатським районним відділом державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61814343 з примусового виконання виконавчого напису № 380 від 27.02.2020, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кірюховою Наталією Сергіївною про повернення майна та стягнення невиплаченої заборгованості від лізингоодержувача Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрокомплекс «П`ятихатки» на користь Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг», майно, а саме: трактор Беларус 1025.2, зав. № НОМЕР_1 , загальною вартістю 780 000,00 грн. та невиплачена заборгованість станом на 24.01.2020 в сумі 88 646,99 грн. по договору фінансового лізингу № 4-18-90ств-пл/194 від 25.05.2018, а заявник має намір оскаржити такий виконавчий напис в судовому порядку шляхом подання позову, через те, що вважає, що примусове виконання виконавчого напису №380 від 27.02.2020 р. призведе до подвійного стягнення з заявника майна та грошових коштів - існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 380 від 27.02.2020, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кірюховою Наталією Сергіївною та відкриття виконавчого провадження №61814343 щодо примусового виконання цього виконавчого напису, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав заявника (у разі задоволення позову), за захистом яких він має намір звернутися до суду з позовом.

Адже у разі, якщо до закінчення розгляду спору у справі за позовом щодо оскарження цього виконавчого напису, П`ятихатським районним відділом державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) буде примусово вилучено майно та стягнути кошти, то позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного судового провадження, без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Агрокомплекс «П`ятихатки».

Тому, в цьому випадку суд вважає, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріусу є адекватним та ефективним способом забезпечення позову.

З огляду на викладене, з метою запобігання можливим потенційним порушенням майнових прав та охоронюваних законом інтересів заявника, а також враховуючи, що невжиття заходів забезпечення позову може породжувати подання нових позовів, зокрема стосовно повернення майна за рахунок якого буде здійснено задоволення вимог кредитора в межах виконавчого провадження (у разі встановлення судом обставин неправомірності видачі оскаржуваного виконавчого напису), суд визнав обґрунтованою вимогу щодо зупинення стягнення на підставі спірного виконавчого напису.

Як було зазначено вище, за приписами п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 140 ГПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Враховуючи, що до подання позову заявником, наявні обґрунтовані підстави вважати, що невжиття визначеного заходу забезпечення позову, а саме шляхом зупинення стягнення на підставі спірного виконавчого напису нотаріуса, порушить його права та в подальшому утруднить чи може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, у разі задоволення позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010, в яких зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Суд звертає увагу заявника, що відповідно до ч. 3 ст. 138 ГПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234, 236 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Агрокомплекс "П`ятихатський" про забезпечення позову - задовольнити.

2. Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 27.02.2020 за реєстром № 380 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кірюховою Наталією Сергіївною, за яким стягувачем є Державне публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг", боржником - Сільськогосподарський виробничий кооператив "Агрокомплекс "П`ятихатський" у виконавчому провадженні №61814343, яке перебуває у П`ятихатському районному відділі державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

3. Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили 12.05.2020, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження відповідно до ч. 1 ст. 144 Господарського процесуального кодексу України.

4. Ухвала про забезпечення позову може бути пред`явлена до виконання в порядку передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» протягом 3 (трьох) років з наступного дня після набрання ухвалою законної сили, тобто до 13.05.2023.

5. Стягувачем за даною ухвалою є - Сільськогосподарський виробничий кооператив "Агрокомплекс "П`ятихатський" (59119, Дніпропетровська область, П`ятихатський район, с. Зоря, вул. Шкільна, 18, )

6. Боржником за даною ухвалою є - Державне публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг"(01021, м. Київ, вул. Мечникова, 16-а, ).

7. Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

8. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Н.Г. Назаренко