Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" квітня 2020 р. м. Житомир Справа № 906/1040/19

Господарський суд Житомирської області у складі

судді Шніт А.В.

секретар судового засідання Степанченко О.С.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Концерну "Військторгсервіс"

до Ковальчука Віктора Павловича

про стягнення 15 832,39 грн

Концерн "Військторгсервіс" звернувся до господарського суду із позовом до Фізичної особи-підприємця Ковальчука Віктора Павловича про стягнення 15 832,39грн заборгованості, із яких 7 280,00грн заборгованості за договором, 4 806,98грн інфляційних збитків, 963,95грн 3% річних, 2 053,46грн пені та 728,00грн штрафу.

В обґрунтування позивач вказує на невиконання відповідачем умов договору про надання послуг зберігання ТМЦ та додаткових послуг №198 від 27.02.2015 в частині оплати наданих послуг.

В якості правових підстав позову позивач зазначає ст.526, 610-612, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст.173, 193 Господарського кодексу України.

Ухвалою господарського суду від 23.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 14.11.2019.

Ухвалою суду від 14.11.2019 підготовче засідання відкладено на 17.12.2019, визнано явку представника позивача в судове засідання обов`язковою.

27.11.2019 до суду на виконання вимог ухвали суду від 14.11.2019 від відділу обліку та моніторингу інформації про місце проживання УДМС України в Житомирській області надійшла відповідь, що Ковальчук Віктор Павлович , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у с.Радовель Олевського району (а.с. 71).

Ухвалою суду від 17.12.2019 продовжено строк підготовчого провадження та призначено підготовче засідання на 20.01.2020.

Ухвалою суду від 20.01.2020 продовжено строк підготовчого провадження та призначено підготовче засідання на 19.02.2020.

10.02.2020 до суду від позивача надійшла заява від 05.02.2020, згідно якої позивач просить визначити у прохальній частині відповідачем фізичну особу Ковальчука Віктора Павловича , оскільки відповідач не має статусу фізичної особи-підприємця. В заяві позивачем також викладено розрахунок пені, заявленої до стягнення із відповідача.

Ухвалою суду від 19.02.2020 постановлено прийняти до розгляду заяву від 05.02.2020 та вважати заявленим до розгляду спір про стягнення з фізичної особи Ковальчука Віктора Павловича 15 832,39грн заборгованості, із яких 7 280,00грн заборгованості за договором, 4 806,98грн інфляційних, 963,95грн 3% річних, 2 053,46грн пені та 728,00грн штрафу; продовжено строк підготовчого провадження; підготовче засідання відкладено на 10.03.2020.

Ухвалою суду від 10.03.2020 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу №906/1040/19 до судового розгляду по суті на 26.03.2020.

У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Шніт А.В. судове засідання у справі №906/1040/19 26.03.2020 не відбулося.

Ухвалою суду від 30.03.2020 призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 30.04.2020.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. 16.03.2020 до суду від позивача надійшла заява від 12.03.2020 про розгляд справи без участі представника Концерну "Військторгсервіс".

Відповідач в судове засідання не з`явився, уповноваженого представника в судове засідання не направив. 07.04.2020 до суду повернулася ухвала суду від 30.03.2020, яка направлялася відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 , із відміткою відділення поштового зв`язку: "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення - адресат не проживає" (а.с.128-131).

Оголошення про проведення судового засідання 30.04.2020 об 11:20 розміщено на офіційному сайті Господарського суду Житомирської області.

Відповідно до ч.1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень, та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, відтак, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

27.02.2015 між Концерном "Військторгсервіс" (позивач, зберігач) та Фізичною особою-підприємцем Ковальчуком Віктором Павловичем (відповідач, поклажодавець) укладено Договір про надання послуг зберігання ТМЦ та додаткових послуг №198 (далі - договір) (а.с.11-16), предметом якого є надання зберігачем послуг по зберіганню, а також прийому, розвантаженню, обліку, відвантаженню товарно-матеріальних цінностей, що належать поклажодавцю.

За умовами договору зберігач зобов`язаний прийняти від поклажодавця товарно-матеріальні цінності (далі - ТМЦ) на зберігання в кількості, одиницях виміру, вартості одиниці та загальної суми ТМЦ відповідно до видаткових накладних поклажодавця та акту приймання-передачі, та забезпечити зберігання у цілісності та належному стані (п.2.1.1. договору).

Поклажодавець здійснює попередню оплату у розмірі 100% за надання послуг зберігання ТМЦ на займаній площі в термін до 15 числа поточного місяця (п.3.2. договору).

Згідно п.3.5. договору сторони зобов`язуються проводити щоквартальну звірку взаєморозрахунків, із наданням акту звірки.

По завершенні обслуговування в кожному звітному місяці сторони підписують акт приймання-передачі наданих послуг станом на останній робочий день звітного періоду. Акт приймання-передачі наданих послуг має бути підготовлений зберігачем та наданий на підписання поклажодавцю не пізніше 08 числа місяця, що слідує за звітним. Цей акт має бути розглянутий та підписаний поклажодавцем не пізніше 13 числа місяця, що слідує за звітним, або в аналогічний термін, має бути надана письмова мотивована відмова. у разі неподання у вказаний строк мотивованої відмови, акт вважається підписаним, а послуги прийнятими (п.3.9-3.10 договору).

З моменту передачі ТМЦ від зберігача до поклажодавця, а саме підписання сторонами накладної, до поклажодавця переходить ризик випадкового пошкодження або втрати ТМЦ (п.4.3. договору).

Цей договір набуває чинності з 01.03.2015 і діє до 31.12.2015 (п.5.1. договору).

Пунктом 7.3. договору сторони передбачили, що у випадку, якщо поклажодавець заявив та узгодив, але не оплатив та не надав для зберігання на заявленій площі ТМЦ, зберігач має право, без узгодження з поклажодавцем, використати вільну площу.

Згідно додатку №1 до договору про надання послуг зберігання та додаткових послуг від 27.02.2015 №198 сторони узгодили ціну зберігання ТМЦ в приміщенні за адресою: м.Коростень, вул.Сосновського, 19 за 1 палето-місце - 20грн (з ПДВ) (а.с.17).

Згідно заявки ФОП Ковальчук Віктор Павлович просить відповідача відповідно до договору про надання послуг зберігання ТМЦ та додаткових послуг від "29" січня 2015 року №198 розмістити (надати послуги зберігання) товарно-матеріальні цінності у кількості 91 палето-місце (а.с.18).

Позивачем додано до матеріалів справи рахунки на оплату (а.с.19-20), а саме:

- №459 від 05.03.2015 на суму 1820,00грн;

- №592 від 10.04.2015 на суму 1820,00грн;

- №749 від 06.05.2015 на суму 1820,00грн;

- №906 від 03.06.2015 на суму 1820,00грн.

Позивач зазначає, що відповідач не здійснив оплату наданих послуг зі зберігання ТМЦ за договором на загальну суму 7280,00грн.

30.03.2017 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських організацій внесено запис №001997 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем Ковальчуком Віктором Павловичем (а.с.21-23).

З положень статей 51, 52, 598 - 609 Цивільного кодексу України, статей 202 - 208 Господарського кодексу України, частини 8 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" випливає, що у випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Отже, позивач, звернувшись до господарського суду, визначив належність спору до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як фізичної особи-підприємця не припинились. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №910/8729/18 та від 04.09.2019 у справі №640/16902/18.

В матеріалах справи міститься претензія №07/65 від 08.06.2018, згідно якої позивач просить відповідача протягом 3 робочих днів з дати одержання претензії сплатити заборгованість за договором №198 від 27.02.2015 (а.с.24-26).

Вищезазначене стало підставою для звернення позивача до суду із вимогою про стягнення із відповідача 15 832,39грн заборгованості, із яких 7 280,00грн заборгованості за договором, 4 806,98грн інфляційних збитків, 963,95грн 3% річних, 2 053,46грн пені та 728,00грн штрафу.

2. Норми права, застосовані господарським судом.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)).

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ч.1 ст.173 Господарського кодексу України (далі - ГК України)). Сторони можуть за взаємною згодою конкретизувати або розширити зміст господарського зобов`язання в процесі його виконання, якщо законом не встановлено інше (ч.3 ст.173 ГК України).

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст.175 ГК України).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Суд дійшов висновку, що договір №198 від 27.02.2015 за своєю правовою природою є договором зберігання.

Згідно ч.1 ст.936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ГПК України).

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

3. Висновок господарського суду за результатами розгляду позовної заяви.

Предметом дослідження у справі є встановлення обставин, пов`язаних з наданням відповідачу позивачем послуг зі зберігання товарно-матеріальних цінностей та отриманням Концерном "Військторгсервіс" майна на зберігання.

Суд зазначає, що позивачем не подано до матеріалів справи відповідного акту приймання-передачі майна, передбаченого п.2.1.1. договору, чи інших документів, які могли би підтверджувати факт прийняття майна на відповідальне зберігання позивачем.

Згідно ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, звертаючись з позовною заявою до суду, саме на позивача покладено обов`язок довести факт порушення з боку відповідача обов`язку оплати послуг зберігання.

По завершенні обслуговування в кожному звітному місяці сторони підписують акт приймання-передачі наданих послуг станом на останній робочий день звітного періоду. Акт приймання-передачі наданих послуг має бути підготовлений зберігачем та наданий на підписання поклажодавцю не пізніше 08 числа місяця, що слідує за звітним. Цей акт має бути розглянутий та підписаний поклажодавцем не пізніше 13 числа місяця, що слідує за звітним, або в аналогічний термін, має бути надана письмова мотивована відмова. У разі неподання у вказаний строк мотивованої відмови, акт вважається підписаним, а послуги прийнятими (п.3.9-3.10 договору).

Судом також встановлено, що матеріали справи не містять передбачених договором актів приймання-передачі наданих послуг та доказів направлення таких актів позивачем на адресу відповідача, як не містять і доказів передачі майна на зберігання.

Позивачем не надано доказів направлення відповідачу для підписання Актів надання послуг, рахунків на оплату, претензії від 08.06.2018, в зв`язку з чим суд не вбачає доведеності позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми основного боргу.

Враховуючи відсутність первинних документів, які б підтверджували факт прийняття зберігачем матеріальних цінностей на зберігання, господарський суд позбавлений можливості встановити можливі порушення відповідачем в частині оплати послуг. Відтак, позовна вимога про стягнення 7280,00грн заборгованості за послуги зберігання задоволенню не підлягає.

Оскільки, позивачем не доведено порушення виконання зобов`язань відповідачем в частині оплати послуг зберігання, то відповідно вимоги про стягнення з відповідача пені, штрафу, річних та інфляційних за порушення грошових зобов`язань, заявлені безпідставно.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту порушення відповідачем зобов`язань, а тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 15 832,39грн.

4. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 12.05.20

Суддя Шніт А.В.

Віддрукувати:

1 - у справу;

2, 3 - сторонам (рек. з пов.)