УХВАЛА

про відмову в забезпеченні судових витрат

05.05.2020Справа № 910/5597/20

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши

заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Престиж"

про забезпечення витрат на професійну правничу допомогу

у справі

за позовом ОСОБА_1

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Престиж"

про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Престиж" (далі - відповідач) про визнання недійсним рішення Загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Престиж" (), що оформлені протоколом від 20.01.2020 № 2, на підставі якого внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань наступні дані про реєстраційні дії відносно відповідача:

- номер 6000605 від 21.01.2020 (зміна керівника відповідача);

- номер 7000605 від 21.01.2020 (зміна статуту відповідача);

- номер 8000605 від 24.01.2020 (зміна місцезнаходження та складу підписантів відповідача).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення відповідача було прийнято в порушення положень статті 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", Статуту відповідача (у попередній редакцій), у зв`язку з чим вказане рішення відповідача має бути визнане судом недійсним.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.04.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/5597/20, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 24.06.2020.

30.04.2020 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла заява про забезпечення витрат на професійну правничу допомогу.

Заява відповідача мотивована тим, що позов ОСОБА_1 має ознаки безпідставного, оскільки позивач оскаржує рішення Загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Престиж" (), що оформлені протоколом від 20.01.2020 № 2, і в позовній заяві посилається на обставини, які спростовуються доказами, наданими самим позивачем. З огляду на вказане, а також враховуючи те, що відповідачем фактично понесено витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000,00 грн, з яких, за розрахунком відповідача, підтверджено виконаними адвокатом Прилепою Р.А. роботами на суму 19 912,00 грн, об`єктивну необхідність понесення додаткових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із вчиненням додаткових процесуальних дій у процесі розгляду справи № 910/5597/20, відповідач просить суд вжити заходів забезпечення судових витрат шляхом зобов`язання позивача внести на депозитний рахунок Господарського суду міста Києва грошові кошти в сумі 25 000,00 грн в якості забезпечення можливого відшкодування витрат відповідача на оплату професійної правничої допомоги адвоката у справі № 910/5597/20.

Розглянувши заяву відповідача про забезпечення витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 125 Господарського процесуального кодексу України суд може зобов`язати сторони внести на депозитний рахунок суду попередньо визначену суму судових витрат, пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією, про що постановляє ухвалу (забезпечення судових витрат).

Відповідно до частин 4, 5 статті 125 Господарського процесуального кодексу України як захід забезпечення судових витрат суд з урахуванням конкретних обставин справи має право, за клопотанням відповідача, зобов`язати позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які має понести відповідач у зв`язку із розглядом справи (забезпечення витрат на професійну правничу допомогу).

Таке забезпечення судових витрат застосовується, якщо:

1) позов має ознаки завідомо безпідставного або інші ознаки зловживання правом на позов; або

2) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Таке забезпечення судових витрат також може бути застосоване, якщо суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 126, частини п`ятої статті 127 та частини п`ятої статті 129 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Разом з тим, відповідачем не надано суду жодних обґрунтованих пояснень та доказів, які б підтверджували те, що заявлений ОСОБА_1 позов має ознаки завідомо безпідставного або інші ознаки зловживання правом на позов.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У відповідності до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно з частинами 1, 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частиною 1, пунктом 3 частини 2 статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема, подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

При постановленні ухвали про відкриття провадження у справі від 28.04.2020, з огляду на предмет позову в даній справі, категорію і складність справи, з метою дотримання основних засад господарського судочинства, забезпечення дійсного вирішення правового спору між сторонами, суд дійшов висновку про те, що справа № 910/5597/20 підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження.

За приписами ч. 1 ст. 177 Господарського процесуального кодексу України завданнями підготовчого провадження є:

1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу;

2) з`ясування заперечень проти позовних вимог;

3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів;

4) вирішення відводів;

5) визначення порядку розгляду справи;

6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Тоді як, за змістом статті 194 Господарського процесуального кодексу України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Таким чином, на даній стадії судового процесу суд виконує покладені на нього завдання підготовчого провадження, визначені статтею 177 Господарського процесуального кодексу України, натомість наявність чи відсутність підстав для задоволення позовних вимог та їх обґрунтованість підлягають встановленню під час розгляду справи по суті, що також кореспондується із завданням господарського судочинства, яким має керуватись суд при вирішенні спору.

За висновком суду, звернення відповідача із заявою про забезпечення витрат на професійну правничу допомогу на даній стадії судового процесу є передчасним, оскільки право особи на звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів є непорушним, відтак суд не вбачає правових підстав для визнання позову таким, що має ознаки завідомо безпідставного.

Крім того, сам факт понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи не може бути підставою для постановлення ухвали про забезпечення судових витрат, оскільки за приписами ч. 1 ст. 16 Господарського процесуального кодексу України користування правничою допомогою є правом учасника справи.

При вирішенні питання про забезпечення судових витрат в порядку статті 125 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які свідчать або можуть свідчити про те, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови в позові.

Доказів скрутного майнового стану позивача або вчинення ним дій щодо відчуження майна чи інших дій, які можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови в позові відповідачем суду також не надано.

Водночас, суд звертає увагу відповідача, що за наслідками вирішення спору по суті, судом, відповідно до приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України, буде вирішено питання про розподіл понесених відповідачем витрат у зв`язку із розглядом справи.

Підсумовуючи вище викладене, суд не знаходить правових підстав для задоволення заяви відповідача про забезпечення витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 125, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Престиж" про забезпечення витрат на професійну правничу допомогу в справі №910/5597/20 відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя О.В. Нечай