СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2020 р. Справа № 917/751/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Геза Т.Д., суддя Здоровко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, м. Полтава, (вх.№122 П/2) та заяви ОСОБА_1 (вх.№1550 від 17.02.2020р.) та ОСОБА_2 (вх.№1551 від 17.02.2020р.) про приєднання до апеляційної скарги Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на рішення господарського суду Полтавської області від 12.11.2019р. у справі №917/751/19 (суддя Погрібна С.В., ухвалене в м.Полтава о 10:13год., дата складення повного тексту - 22.11.2019р.)

за позовом: Фізичної особи - підприємця Стецишина Олександра Михайловича, Полтавська область, Кременчуцький район, с. Кам`яні Потоки,

до відповідача: Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, м. Полтава,

про визнання протиправними скасування державної реєстрації земельної ділянки

ВСТАНОВИЛА:

13.05.2019р. Фізична особа - підприємець Стецишин Олександр Михайлович звернувся до господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про:

- визнання протиправним скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0243, площею 38,00 га., з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області та зобов`язати Головне управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Полтавській області;

- поновлення в Державному земельному кадастрі запису про земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0243 площею 38,00 га. з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області шляхом поновлення запису в Поземельній книзі.

13.08.2019р. позивачем було подано до господарського суду Полтавської області заяву про зміну предмету позову (вх. №8511), в якій просив суд:

- визнати протиправним та скасувати державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами :06:000:0417, :06:000:0414, :06:000:0419, :06:000:0418, :06:000:0425, :06:000:0415, :06:000:0413, :06:000:0423, :06:000:0412, :06:000:0410, :06:000:0401, :06:000:0420, :06:000:0416, :06:000:0424, :06:000:0426, :06:000:0422, :06:000:0409, :06:000:0421, :06:000:0411, які виникли внаслідок скасування та поділу земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0243 площею 38,00 га. з цільовим призначенням для ведення товарного сількогосподарського виробництва, яка розташована на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області.

- зобов`язати Головне управління Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру Полтавської області поновити у Державному земельному кадастрі запис про земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0243 площею 38,00 га. з цільовим призначенням для ведення товарного сількогосподарського виробництва, яка розташована на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області шляхом поновлення запису в Поземельній книзі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем прав ФОП Стецишина О.М. в ході вирішення судом справи №917/130/19 щодо поновлення договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0243 загальною площею 38,00 га, так зокрема відповідач під час розгляду справи №917/130/19 скасував державну реєстрацію та закрив поземельну книгу на земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0243 та сформував 19 нових земельних ділянок з кадастровими номерами :06:000:0417, :06:000:0414, :06:000:0419, :06:000:0418, :06:000:0425, :06:000:0415, :06:000:0413, :06:000:0423, :06:000:0412, :06:000:0410, :06:000:0401, :06:000:0420, :06:000:0416, :06:000:0424, :06:000:0426, :06:000:0422, :06:000:0409, :06:000:0421, :06:000:0411 загальною площею 38,00 га.

Тим самим, відповідач здійснив дії щодо припинення існування об`єкту цивільних прав з приводу якого позивач звернувся з поновленням договору оренди землі. Скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0243 та формування земельних ділянок з кадастровими номерами :06:000:0417, :06:000:0414, :06:000:0419, :06:000:0418, :06:000:0425, :06:000:0415, :06:000:0413, :06:000:0423, :06:000:0412,, :06:000:0410, :06:000:0401, :06:000:0420, :06:000:0416, :06:000:0424, :06:000:0426, :06:000:0422, :06:000:0409, :06:000:0421, :06:000:0411 загальною площею 38,00га, мало місце без будь - яких документів та з порушенням вимог визначених Земельним кодексом України та чинними нормативно - правовими актами.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 12.11.2019р. у справі №917/751/19 позов задоволено; визнано протиправною та скасовано державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами :06:000:0417, :06:000:0414, :06:000:0419, :06:000:0418, :06:000:0425, :06:000:0415, :06:000:0413, :06:000:0423, :06:000:0412, :06:000:0410, :06:000:0401, :06:000:0420, :06:000:0416, :06:000:0424, :06:000:0426, :06:000:0422, :06:000:0409, :06:000:0421, :06:000:0411, які виникли внаслідок скасування та поділу земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0243 площею 38,00 га з цільовим призначенням для ведення товарного сількогосподарського виробництва, яка розташована на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області; зобов`язано Головне управління Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру Полтавської області поновити у Державному земельному кадастрі запис про земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0243 площею 38,00 га з цільовим призначенням для ведення товарного сількогосподарського виробництва, яка розташована на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області шляхом поновлення запису в Поземельній книзі; стягнуто з Головного управління Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру Полтавської області на користь Фізичної особи - підприємця Стецишина Олександра Михайловича 3842,00грн. витрат по сплаті судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд вказав, що у відповідача відсутні будь-які підстави, визначені частиною 10 статті 24 Закону України "Про державний земельний кадастр", для скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0243 та набуття нею статусу архівної.

Місцевий господарський суд також вказав, що матеріали справи не містять технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0243 загальною площею 38,00га, яка відповідно є єдиним документом на підставі якого допускається здійснення поділу та/або об`єднання земельної ділянки як вже раніше сформованого об`єкту цивільних прав.

Крім того, господарським судом першої інстанції було зазначено про те, що відповідачем не надано доказів припинення права користування позивачем земельною ділянкою з кадастровим номером :06:000:0243, так як справа №917/130/19 про поновлення договору оренди відповідної земельної ділянки перебуває на розгляду в суді, відтак дії щодо скасування державної реєстрації та поділу земельної ділянки під час розгляду справи про поновлення договору оренди землі всупереч вимогам Земельного кодексу України є протиправними.

Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 12.11.2019р. у справі №917/751/19 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Одночасно апелянт звернувся з клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду Полтавської області від 12.11.2019р. у справі №917/751/19. В обґрунтування наявності підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, скаржник посилається на те, що копію повного тексту оскаржуваного рішення ними було отримано лише 02.12.2019р., у зв`язку із чим йому був необхідний додатковий час для підготовки та направлення апеляційної скарги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення місцевим господарським судом було порушено як норми матеріального так і процесуального права.

Зокрема, на думку апелянта порушення норм матеріального права полягає в тому, що формування нових земельних ділянок відбулось з урахуванням положень законодавства, зокрема статей 20, 79-1 Земельного кодексу України, відповідно до яких формування нових земельних ділянок, а також зміна при цьому цільового призначення земель в межах категорії земель сільськогосподарського призначення відбувається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, проте, господарським судом першої інстанції зазначеного враховано не було.

Щодо порушення норм процесуального права апелянт наголошує на тому, що відповідачем не було порушено права позивача, оскільки станом на час розгляду справи судом, позивач вже не був користувачем земельної ділянки, з огляду на те, що станом на 01.04.2019р. позивач не був користувачем земельної ділянки, оскільки закінчився строк дії договору оренди земельної ділянки.

Крім того, апелянт вважає, що справа не відноситься до юрисдикції господарських судів, а апелянт є неналежним відповідачем.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.01.2020р. поновлено Головному управлінню Держгеокадастру у Полтавській області строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Полтавської області від 12.11.2019р. у справі №917/751/19; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на рішення господарського суду Полтавської області від 12.11.2019р. у справі №917/751/19; встановлено позивачу у справі строк до 30.01.2020р. для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання та призначено справу до розгляду на 17.02.2020р.

03.02.2020р. позивачем подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№976), в якому просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, рішення господарського суду Полтавської області від 12.11.2019р. у справі №917/751/19 залишити без змін.

14.02.2020р. засобами електронного зв`язку апелянтом направлено на електронну адресу апеляційного господарського суду клопотання про відкладення розгляду справи, проте, вказане клопотання не засвідчено електронним підписом, про що уповноваженими особами Східного апеляційного господарського суду складено акт від 14.02.2020р. №13-35/60.

Враховуючи ту обставину, що клопотання апелянта надіслано на електронну адресу апеляційного господарського суду без засвідчення його електронним підписом, судова колегія, керуючись положеннями пункту 22. ч.1 Тимчасового порядку обміну офіційними електронними документами, затвердженої наказом Державної судової адміністрації від 15.11.2016р. №231, ст. 6, 12 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", дійшла висновку про відсутність правових підстав для його розгляду.

17.02.2020р. позивачем подано до апеляційного господарського суду клопотання про об`єднання апеляційних проваджень (вх.№1541), в якому просить суд об`єднати в одне провадження апеляційний розгляд справи №917/751/19 та справи №917/130/19.

17.02.2020р. ОСОБА_1 подано до апеляційного господарського суду заяву про приєднання до апеляційної скарги Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на рішення господарського суду Полтавської області від 12.11.2019р. у справі №917/751/19 (вх.№1550), в якому просить суд прийняти вказану заяву, скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 12.11.2019р. у справі №917/751/19 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

17.02.2020р. ОСОБА_2 подано до апеляційного господарського суду заяву про приєднання до апеляційної скарги Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на рішення господарського суду Полтавської області від 12.11.2019р. у справі №917/751/19 (вх.№1551), в якому просить суд прийняти вказану заяву, скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 12.11.2019р. у справі №917/751/19 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.02.2020р. оголошено в судовому засіданні перерву до 02.03.2020р. о 10:45год.

18.11.2019р. позивачем подано до апеляційного господарського суду клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх.№1883), в якому просить суд постановити ухвалу про участь представника у справі №917/751/19 в режимі відеоконференції проведення якої доручити Кременчуцькому районному суду Полтавської області або Крюківському районному суду міста Кременчука.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 26.02.2020р., у звязку із відпусткою судді Шутенко І.А., для розгляду справи №917/751/19 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Здоровко Л.М., суддя Геза Т.Д.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.02.2020р. задоволено клопотання позивача про забезпечення проведення судового засідання у справі №917/751/19 в режимі відеоконференції; ухвалено провести судове засідання призначене на 02.03.2020р. о 10:45год. в режимі відеоконференції в приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: м. Харків, пр. Незалежності, 13, зал судових засідань №105; доручити Кременчуцькому районному суду Полтавської області (39600, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Майора Борищака, 31) забезпечити проведення відеоконференції 02.03.2020р. о 10:45год.

02.03.2020р. позивачем подано до апеляційного господарського суду заперечення на залучення третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору та заяву про приєднання до апеляційної скарги (вх.№2054), в якій просить суд відмовити ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у залученні їх до справи №917/751 /19 в якості третіх осіб, які не заявляються самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача; відмовити ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у задоволенні заяви про приєднання до апеляційної скарги Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на рішення господарського суду Полтавської області від 12 листопада 2019 року у справі №917/751/19; апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Полтавської області залишити без задоволення, а рішення господарського суду Полтавської області від 12 листопада 2019 року по справі №917/751/19 без змін.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.03.2020р. оголошено в судовому засіданні перерву до 16.03.2020р.; задоволено клопотання позивача про забезпечення проведення судового засідання у справі №917/751/19 в режимі відеоконференції; ухвалено провести судове засідання призначене на 16.03.2020р. о 15:30год. в режимі відеоконференції в приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: м. Харків, пр. Незалежності, 13, зал судових засідань №105; доручено Кременчуцькому районному суду Полтавської області (39600, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Майора Борищака, 31) забезпечити проведення відеоконференції 16.03.2020р. о 15:30год.

Крім того, апеляційним господарським судом було прийнято заяви ОСОБА_1 (вх.№1550 від 17.02.2020р.) та ОСОБА_2 (вх.№1551 від 17.02.2020р.) про приєднання до апеляційної скарги Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на рішення господарського суду Полтавської області від 12.11.2019р. у справі №917/751/19 та призначити їх до спільного розгляду з апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області та відмовлено в задоволенні клопотання позивача про об`єднання справ №917/751/19 та №917/130/19 в одне провадження.

16.03.2020р. позивачем подано до апеляційного господарського суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату (вх.№2561).

16.03.2020р. засобами електронного зв`язку представником ОСОБА_1 та ОСОБА_2 направлено на електронну адресу апеляційного господарського суду клопотання про розгляд справи без його участі, проте, вказане клопотання не засвідчено електронним підписом, про що уповноваженими особами Східного апеляційного господарського суду складений акт від 16.03.2020р. №13-35/107.

Враховуючи ту обставину, що клопотання представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надіслано на електронну адресу апеляційного господарського суду без засвідчення його електронним підписом, судова колегія, керуючись положеннями пункту 22. ч.1 Тимчасового порядку обміну офіційними електронними документами, затвердженої наказом Державної судової адміністрації від 15.11.2016р. №231, ст. 6, 12 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", дійшла висновку про відсутність правових підстав для його розгляду.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.03.2020р. відкладено розгляд справи на 13.04.2020р.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.04.2020р. оголошено в судовому засіданні перерву до 27.04.2020р.

У судове засідання Східного апеляційного господарського суду 27.04.2020р. представники сторін не з`явились, про причини неявки не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Враховуючи, що наявних матеріалів справи достатньо для розгляду апеляційної скарги по суті, що явка представників не була визнана обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вірно встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 01.12.2011р. між Кременчуцькою районною державною адміністрацією в особі голови Нагорного Юрія Олексійовича (надалі - орендодавець) та суб`єктом підприємницької діяльності - фізичною особою Стецишиним Олександром Михайловичем (надалі - орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки (надалі - договір т.1 а.с.18-21), відповідно до умов якого орендодавець на підставі розпорядження Голови Кременчуцької районної державної адміністрації № 436 від 04.07.2011р. надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення (рілля) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області.

Згідно умов договору в оренду передавалась земельна ділянка з кадастровим номером :06:000:0243 загальною площею 38,00 га., з них землі запасу сільської ради контур №2 - 38,00 га (рілля), з терміном на 7 років.

Відповідно до пункту 36 вказаного договору, договір набирає чинності після його підписання сторонами та державної реєстрації.

Договір було зареєстровано у відділі Держкомзему у Кременчуцькому районі Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16 січня 2012 року за №00779, отже дія договору закінчується 16 січня 2019 року.

Відповідно до пункту 6 договору, після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Як зазначав в позовній заяві позивач, маючи намір в подальшому використовувати земельну ділянку та з метою реалізації переважного права на поновлення договору, завчасно 02.10.2018р. та 12.12.2018р. повідомив ГУ Держгеокадастру у Полтавській області про намір поновити договір оренди землі та укласти додаткову угоду до нього.

Проте, ГУ Держгеокадастру у Полтавській області було відмовлено ФО-П Стецишину О.М. у поновленні договору оренди шляхом укладення додаткової угоди до договору оренди, зазначивши, що планує реалізувати право оренди на торгах, внаслідок чого ФОП Стецишин О.М. вимушений був звернутися із позовом до господарського суду Полтавської області за захистом своїх порушених прав передбачених статтею 33 Закону України "Про оренду землі".

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 05.02.2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №917/130/19.

Після відкриття провадження у господарській справі №917/130/19, 26.02.2019р. в інтересах позивача було направлено адвокатський запит з метою отримання інформації щодо дій, які вчиняються ГУ Держгеокадастру по відношенню до земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0243.

У відповідь на адвокатський запит ГУ Держгеокадастру у Полтавській області листом від 07.03.2019 року (який було отримано лише 01.04.2019 року) повідомило що будь-яких рішень стосовно вказаної земельної ділянки не приймалося та жодних дій не вчинялося (т.1 а.с.38).

Як вбачається з поземельної книги земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0243, остання була закрита 01.04.2019 року (т.2 а.с.81-109).

На місці земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0243 площею 38,00 га. 01 квітня 2019 року з`явилися 19 новостворених земельних ділянок з кадастровими номерами :06:000:0417, :06:000:0414, :06:000:0419, :06:000:0418, :06:000:0425, :06:000:0415, :06:000:0413, :06:000:0423, :06:000:0412,, :06:000:0410, :06:000:0401, :06:000:0420, :06:000:0416, :06:000:0424, :06:000:0426, :06:000:0422, :06:000:0409, :06:000:0421, :06:000:0411.

Таким чином, земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0243, площею 38,00 га.,, про поновлення права оренди якої звернувся позивач 06.02.2019 року, до винесення судом рішення у справі №917/130/19, фактично було поділено на 19 нових земельних ділянок з кадастровими номерами 19 новостворених земельних ділянок з кадастровими номерами :06:000:0417, :06:000:0414, :06:000:0419, :06:000:0418, :06:000:0425, :06:000:0415, :06:000:0413, :06:000:0423, :06:000:0412,, :06:000:0410, :06:000:0401, :06:000:0420, :06:000:0416, :06:000:0424, :06:000:0426, :06:000:0422, :06:000:0409, :06:000:0421, :06:000:0411 загальною площею 38,00 га.

Вказані обставини і стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду Полтавської області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами :06:000:0417, :06:000:0414, :06:000:0419, :06:000:0418, :06:000:0425, :06:000:0415, :06:000:0413, :06:000:0423, :06:000:0412, :06:000:0410, :06:000:0401, :06:000:0420, :06:000:0416, :06:000:0424, :06:000:0426, :06:000:0422, :06:000:0409, :06:000:0421, :06:000:0411, які виникли внаслідок скасування та поділу земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0243 площею 38,00 га. з цільовим призначенням для ведення товарного сількогосподарського виробництва, яка розташована на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області.

- зобов`язати Головне управління Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру Полтавської області поновити у Державному земельному кадастрі запис про земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0243 площею 38,00 га. з цільовим призначенням для ведення товарного сількогосподарського виробництва, яка розташована на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області шляхом поновлення запису в Поземельній книзі (т.1 а.с.3-85, т.2 а.с.118-119).

Рішенням господарського суду Полтавської області від 12.11.2019р. у даній справі позов задоволено, з підстав викладених вище (т.3 а.с.181-187).

Дослідивши матеріали справи, судова колегія відхиляє доводи апелянта про порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, що на думку останнього полягає в тому, що відповідний спір у даній справі є публічно-правовим та відповідно належить до юрисдикції адміністративних судів з огляду на наступне.

Так, в контексті конкретних обставин даної справи та зумовленого ними нормативного регулювання правовідносин, що склалися між його суб`єктами, судова колегія вважає, що даний позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України)

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини 1 статті 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 КАС України).

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Водночас приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Позивач звернувся до господарського суду, вважаючи, що дії відповідача щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0243 та формування в її межах нових земельних ділянок стосується права позивача, оскільки останній вважає, що нього наявне переважне право на поновлення договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0243.

Відповідно до частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Звертаючись до суду з відповідним позовом, ФОП Стецишин О.М. вказав, що на момент звернення до суду в господарському суді Полтавської області розглядається справа №917/130/19, в якій оскаржується відмова Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області в поновленні договору оренди земельної ділянки від 01.12.2011р. та укладення додаткової угоди до договору оренди.

Позивач зазначав, що йому стало відомо про те, що земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0243 площею 38,00 га поділено на 19 нових земельних ділянок, внаслідок чого відповідач унеможливив належний захист прав орендаря на поновлення договору оренди землі, оскільки у разі задоволенні позову про поновлення договору оренди землі та укладення додаткової угоди до договору оренди не буде забезпечено ефективного захисту порушених прав орендаря, оскільки земельна ділянка, як об`єкт цивільних відносин, щодо якої виникло право оренди, не існує, а тому зареєструвати право оренди за позивачем у разі задоволенні позову у господарській справі буде неможливо.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Таким чином, спір у даній справі є похідним від спору про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки площею 38,00 га кадастровий номер :06:000:0243 від 01.12.2011р., укладеного між Кременчуцькою районною державною адміністрацією та ФОП Стецишиним О.М., що розглядався господарським судом Полтавської області у справі №917/130/19 на момент ухвалення оскаржуваного рішення та наразі перебуває на стадії апеляційного перегляду, та позивач обґрунтував позовні вимоги у даній справі наявністю у нього переважного права оренди на земельну ділянку площею 38,00га з кадастровим номером :06:000:0243, за захистом якого він звернувся до господарського суду Полтавської області.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Таким чином, предметом позову у цій справі є не оскарження процедури прийняття рішень суб`єктом владних повноважень щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру, а забезпечення можливості набуття речового права на земельну ділянку, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу господарського судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Враховуючи суть спірних правовідносин та суб`єктний склад сторін у справі, судова колегія приходить висновку, що даний спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки виник із відносин, які мають приватноправовий характер, його вирішення віднесено до компетенції суду господарської юрисдикції в порядку господарського судочинства, відповідно до підсудності, визначеної Господарським процесуальним кодексом України.

Окрім того, судова колегія вважає безпідставними доводи апелянта про ет, що Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області є неналежним відповідачем, а належним відповідачем має бути державний кадастровий реєстратор, як службова особа органу державної влади, Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, який безпосередньо здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 7 ЗУ "Про державний земельний кадастр", до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належать, поміж іншого, здійснення державної реєстрації земельних ділянок, обмежень у їх використанні; ведення поземельних книг та надання витягів із Державного земельного кадастру про земельні ділянки.

Відповідно до статті 9 цього ж Закону, внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Таким чином, державний кадастровий реєстратор, відповідно до положень етапі 9 ЗУ "Про державний земельний кадастр" не є самостійним суб`єктом владних повноважень, а є державним службовцем, який в межах покладених на нього обов`язків, перебуваючи у трудових відносинах з Державною службою з питань геодезії, картографії та кадастру реалізує визначені Законом України "Про державний земельний кадастр" та Положення про державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру функції центрального органу виконавчої влади що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, серед яких і скасування державної реєстрації земельної ділянки. Тобто фактично кадастровий реєстратор є лише особою, яка вносить інформацію до ДЗК, проте не приймає жодних рішень щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки, її поділу, не затверджує технічну документації та не вчиняє жодних дій, які б впливали на виникнення чи припинення у певної особи прав та обов`язків, а лише підтверджує вносить відповідні відомості до ДЗК.

Окрім того, державний кадастровий реєстратор, який здійснював скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером, здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні виключно на підставі заяв, які в даному випадку виходили від ГУ Держгеокадастру у Полтавській області. Адже виключно ГУ Держгеокадастру у Полтавській області має повноваження щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судова колегія зазначає, що відповідно до частин 1-3 статті 1 Земельного кодексу України, земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Відповідно до статті 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Частиною 1 статті 79-1 Земельного кодексу України визначено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) (частина 2 статті 79-1 Земельного кодексу України).

Відповідно до частини 4 статті 79-1 Земельного кодексу України, земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Відповідно до частини 5 статті 79-1 Земельного кодексу України, формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Відповідно до частини 6 статті 79-1 Земельного кодексу України, формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Відповідно до частини 9 статті 79-1 Земельного кодексу України, земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника (частина 10 статті 24 Закону України "Про державний земельний кадастр").

Законом встановлено виключний перелік підстав, за яких державна реєстрація земельної ділянки може бути скасована.

Відповідно до пункту 114 Порядку ведення державного земельного кадастру, відомості про земельну ділянку у разі скасування її державної реєстрації: набувають статусу архівних за рішенням Державного кадастрового реєстратора; відображаються на кадастровій карті в архівному шарі даних геоінформаційної системи; зберігаються в Державному земельному кадастрі постійно разом з відомостями про відповідного Державного кадастрового реєстратора, дату та час набуття статусу архівних такими відомостями.

З наявної в матеріалах справи відповіді Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 19.04.2019 року №258/6-19 вбачається, що відповідач рішення (накази) про поділ земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0243 та затвердження технічних документацій із землеустрою щодо поділу зазначених земельних ділянок не приймалося. Згода на поділ зазначеної земельної ділянки не надавалася.

За наведених обставин, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав визначених частиною 10 статті 24 ЗУ "Про державний земельний кадастр", для скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0243 та набуття нею статусу архівної.

Крім того, посилання апелянта на частину 5 статті 79-1 ЗК України щодо формування нової земельної ділянки, як на підставу для скасування державної реєстрації земельної ділянки :06:000:0243 та набуття нею статусу архівної є протиправним, оскільки зазначена норма стосується виключно формування нових земельних ділянок як об`єктів цивільних прав, і не передбачає скасування раніше сформованої земельної ділянки і набуття нею статусу архівної.

Окрім того, відповідно до частини 6 статті 79-1 Земельного кодексу України, формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Проте, матеріали справи не містять технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0243 загальною площею 38,00га, яка у відповідності є єдиним документом на підставі якого допускається здійснення поділу та/або об`єднання земельної ділянки як вже раніше сформованого об`єкту цивільних прав.

Окрім того, поземельна книга земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0243 загальною площею 38,00га, який було скасовано, та поземельні книги новостворених земельних ділянок з кадастровими номерами :06:000:0417, :06:000:0414, :06:000:0419, :06:000:0418, :06:000:0425, :06:000:0415, :06:000:0413, :06:000:0423, :06:000:0412, :06:000:0410, :06:000:0401, :06:000:0420, :06:000:0416, :06:000:0424, :06:000:0426, :06:000:0422, :06:000:0409, :06:000:0421, :06:000:0411 (т.2 а.с.112-205, т.3 а.с.1-109), не містять взагалі будь - яких підстав як щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0240 загальною площею 38,00га, так і підстав для створення і реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами :06:000:0417, :06:000:0414, :06:000:0419, :06:000:0418, :06:000:0425, :06:000:0415, :06:000:0413, :06:000:0423, :06:000:0412, :06:000:0410, :06:000:0401, :06:000:0420, :06:000:0416, :06:000:0424, :06:000:0426, :06:000:0422, :06:000:0409, :06:000:0421, :06:000:0411.

Отже, за наведених обставин, доводи апелянта щодо законності поділу земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0240 загальною площею 38,00га на земельні ділянки з кадастровими номерами :06:000:0417, :06:000:0414, :06:000:0419, :06:000:0418, :06:000:0425, :06:000:0415, :06:000:0413, :06:000:0423, :06:000:0412, :06:000:0410, :06:000:0401, :06:000:0420, :06:000:0416, :06:000:0424, :06:000:0426, :06:000:0422, :06:000:0409, :06:000:0421, :06:000:0411, є безпідставними.

Судова колегія також зазначає, що скасування державної реєстрації земельної ділянки :06:000:0243 та формування в її межах нових земельних ділянок з кадастровими номерами :06:000:0417, :06:000:0414, :06:000:0419, :06:000:0418, :06:000:0425, :06:000:0415, :06:000:0413, :06:000:0423, :06:000:0412, :06:000:0410, :06:000:0401, :06:000:0420, :06:000:0416, :06:000:0424, :06:000:0426, :06:000:0422, :06:000:0409, :06:000:0421, :06:000:0411 унеможливлює судовий захист прав ФОП Стецишина О.М. на поновлення договору оренди землі.

Таким чином, навіть задоволення позову про поновлення договору оренди та визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди не забезпечить ефективного захисту порушених прав орендаря, адже земельна ділянка, як об`єкт цивільних відносин, щодо якої виникло право оренди - не існує і зареєструвати право оренди за позивачем буде неможливо.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019р. у справі №912/1856/16, від 23.01.2019р. у справі №902/619/17, від 19.06.2018р. у справі №922/2383/16.

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованих, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права.

При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Саме тому у конкретних правовідносинах, зокрема щодо поновлення договору оренди землі на підставі статті 33 Закону України "Про оренду землі", добросовісність орендодавця по суті становить гарантію дотримання прав менш захищеної сторони, якою у спірних правовідносинах є орендар.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018р. у справі № 920/739/17.

Судова колегія також враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Рисовський проти України" (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу "доброго врядування".

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (див. рішення у справах "Beyeler v. Italy" № 33202/96, "Oneryildiz v. Turkey" № 48939/99, "Moskal v. Poland" № 10373/05).

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (див. рішення у справі "Hasan and Chaush v. Bulgaria" № 30985/96).

Відповідно до частини 6 статті 116 Земельного кодексу України, земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не було надано доказів припинення права користування позивачем земельною ділянкою з кадастровим номером :06:000:0243, так як справа №917/130/19 про поновлення договору оренди відповідної земельної ділянки на момент ухвалення оскаржуваного рішення перебувала на розгляді місцевого господарського суду, а на даний час перебуває на стадії апеляційного перегляду, отже дії щодо скасування державної реєстрації та поділу земельної ділянки під час розгляду справи про поновлення договору оренди землі всупереч вимогам Земельного кодексу України є протиправними.

Отже, дії відповідача щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0243, що відбулись під час вирішення господарським судом у справі №917/137/19 спору щодо поновлення договору оренди на цю земельну ділянку, слід розцінювати як дії, що здійснені з порушенням принципів неупередженості, добросовісності та розсудливості, а також направленими на створення штучних перешкод для судового вирішення спору, оскільки в результаті скасування державної реєстрації земельної ділянки фактично відсутній об`єкт договору оренди, строк дії якого ФОП Стецишин О.М. просить поновити у справі №917/130/19.

Процедуру та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру визначає Порядок ведення Державного земельного кадастру, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012р. № 1051 (надалі - Порядок).

Пунктом 114 Порядку встановлено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі:

1) поділу чи об`єднання земельних ділянок - на підставі заяви про державну реєстрацію земельних ділянок, які утворилися в результаті такого поділу чи об`єднання;

2) коли протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстроване з вини заявника, - на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до зазначеного Реєстру.

Частиною 6 статті 16 Закону України "Про Державний земельний кадастр" передбачено, що кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера.

Відповідно до частин 7 та 9 статті 16 Закону України "Про Державний земельний кадастр" скасований кадастровий номер земельної ділянки не може бути присвоєний іншій земельній ділянці, а інформація про скасовані кадастрові номери земельних ділянок зберігається у Державному земельному кадастрі постійно.

Відповідно до пункту 114 Порядку відомості про земельну ділянку у разі скасування її державної реєстрації: набувають статусу архівних за рішенням Державного кадастрового реєстратора; відображаються на кадастровій карті в архівному шарі даних геоінформаційної системи; зберігаються в Державному земельному кадастрі постійно разом з відомостями про відповідного Державного кадастрового реєстратора, дату та час набуття статусу архівних такими відомостями.

Пунктом 49 Порядку визначено, що поземельна книга ведеться за формою згідно з додатком 8 під час державної реєстрації земельної ділянки, внесення до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про зареєстровані земельні ділянки (в тому числі у разі їх поділу чи об`єднання, а також відновлення їх меж) відповідно до пунктів 107-137 Порядку.

Номером Поземельної книги є кадастровий номер земельної ділянки.

Відповідно до пункту 51 Порядку, внесення відомостей до Поземельної книги в електронній (цифровій) формі є внесенням відомостей до Державного земельного кадастру.

Згідно з пунктом 61 Порядку, скасування (поновлення) запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування (поновлення) із зазначенням дати та підстави для скасування (поновлення), посади, прізвища та ініціалів Державного кадастрового реєстратора, який скасував (поновив) запис, та формування з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру нових аркушів Поземельної книги.

Відповідно до статті 5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини 2 статті 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до пункту б) частини 3 статті 152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що належними способом захисту прав та охоронюваних законом інтересів позивача є визнання протиправним та скасування державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами :06:000:0417, :06:000:0414, :06:000:0419, :06:000:0418, :06:000:0425, :06:000:0415, :06:000:0413, :06:000:0423, :06:000:0412, :06:000:0410, :06:000:0401, :06:000:0420, :06:000:0416, :06:000:0424, :06:000:0426, :06:000:0422, :06:000:0409, :06:000:0421, :06:000:0411, які виникли внаслідок скасування та поділу земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0243, площею 38,00га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району, Полтавської області, та зобов`язання Головного управління державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру Полтавської області поновити у державному земельному кадастрі запис про земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0243, площею 38,00га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району, Полтавської області шляхом поновлення запису в поземельній книзі.

Отже, вимоги позивача є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та підлягають задоволенню в повному обсязі, а підстави для скасування оскаржуваного рішення - відсутні.

Судова колегія зазначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Полтавської області від 12.11.2019р. у справі №917/751/19 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції керуючись положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладає витрати за подання апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись ст.ст. 254, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області та заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про приєднання до апеляційної скарги Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на рішення господарського суду Полтавської області від 12.11.2019р. у справі №917/751/19 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 12.11.2019р. у справі №917/751/19 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 29 квітня 2020р.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий суддя О.В. Плахов

Суддя Т.Д. Геза

Суддя Л.М. Здоровко