Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2020 р. м. Рівне Справа № 918/251/20

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Пашкевич І.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Шолудька Петра Ріммовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Управління держпраці у Рівненській області (33028, вул. Лермонтова, 7, м. Рівне, )

про стягнення 25 000,00 грн моральної шкоди

Без виклику сторін

ВСТАНОВИВ:

В березні 2020 року ФОП Шолудько Петро Ріммович (далі Підприємець) звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Управління держпраці у Рівненській області (далі Управління) про стягнення моральної шкоди заподіяної протиправним рішенням відповідача в розмірі 25 000,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на: неправомірність постанови Першого заступника начальника Управління Держпраці у Рівненській області від 14.06.2019 №РВ705/1122/000142/т8-ФС про накладення штрафу у розмірі 125190 грн, винесеної на підставі акту інспекційного відвідування юридичної особи №РВ705/1122/АВ від 14.05.2019; завдання душевних страждань у зв`язку із складенням протиправної постанови та накладення стягнення, порушення звичного способу життя та докладання зусиль для його відновлення, приниження ділової репутації; рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 у справі №460/1532/19, постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2020 у справі №460/1532/19.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 18.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву; позивачу - письмові обґрунтування із доказами у підтвердження щодо завдання позивачу відповідачем моральної шкоди (перенесення моральних страждань і переживань, ушкодження здоров`я, тощо) у визначеному позивачем розмірі та наявності причинного зв`язку між протиправними діями відповідача та заподіяною шкодою.

27.03.2020 від позивача надійшли письмові обґрунтування на виконання ухвали суду від 18.03.2020. Відповідно до вказаних пояснень позивач доповнив обставини, якими доводить завдану йому моральну шкоду, зокрема тим, що у зв`язку з протиправним стягненням у позивача виникли проблеми зі здоров`ям та загострились хронічні захворювання, що стверджується довідкою КНП "Здолбунівський районний центр первинної медичної допомоги" від 24.03.2020, епікризом №5110, які додані до пояснень.

06.04.2020 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого Управління з позовними вимогами не погоджується, вважає їх необґрунтованими. Відповідач вважає вимогу позивача про відшкодування моральної шкоди необґрунтованою, безпідставною та такою, у якої відсутній причинно-наслідковий зв`язок між шкодою і протиправними діяннями.

08.04.2020 від Підприємця на адресу суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої останній не погоджується з наведеними у відзиві доводами. Наполягає на стягненні завданої йому моральної шкоди неправомірними діями відповідача.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

ФОП Шолудько П.Р . зареєстрований як суб`єкт господарювання 05.02.2013, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 за видом діяльності: 47.19 інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців серії АБ № 643099.

Як зазначає Підприємець у позовній заяві, він здійснює підприємницьку діяльність за адресою вул. Шосова, 109 в с. Здовбиця Здолбунівського району Рівненської області - магазин "Сільські Дрібниці", найманих працівників не має.

Постановою Першого заступника начальника Управління Держпраці у Рівненській області від 14 червня 2019 року № РВ 705/1122/000142/т8-ФС на ФОП Шолудька Петра Ріммовича накладено штраф у розмірі 125190 грн. Постанову складено на підставі акту інспекційного відвідування юридичної особи №РВ 705/1122/АВ від 14 травня 2019 року. Згідно із зазначеною постановою ФОП Шолудько Петро Ріммович притягнутий до відповідальності за порушення вимог законодавства про працю - ч.3 ст. 24 КЗПП України - щодо допуску до роботи без укладення трудового договору.

Вказану постанову про накладення стягнення позивач оскаржив в судовому порядку.

Так, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року (справа №460/1532/19), залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду позов Підприємця до Управління про визнання протиправною та скасування постанови № РВ705/1122/000142/ТД-ФС від 14.06.2019 про накладення штрафу у розмірі 125190 грн. задоволено повністю. Зазначена постанова Управління визнана протиправною та скасована.

Рішеннями адміністративних судів першої та апеляційної інстанції у справі №460/1532/19 встановлено, що 14.05.2019 інспекторами праці було складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) (юридичної особи) фізичної особи, яка використовує найману працю № РВ 705 / 1122 / АВ , в якому зазначено про порушення Підприємцем вимог ч.3 ст.24 КЗпП України, які полягали в допуску до роботи працівника без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

14.05.2019 Управлінням Держпраці у Рівненській області за наслідками виявлених порушень, винесено Підприємцю припис про усунення виявлених порушень №РВ705/1122/АВ/П, яким зобов`язано позивача усунути порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП України до 24.05.2019.

Також, 14.06.2019 заступником начальника Управління Держпраці у Рівненській області на підставі акта інспекційного відвідування (не виїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю, від 14.05.2019 №РВ705/1122/АВ, винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами за №РВ 705/1122/000142/Т8-ФС за порушення Підприємцем законодавства про працю, зокрема вимог ч.3 ст. 24 КЗпП України, відповідальність за які передбачено абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України та накладено штраф в розмірі 125190,00 грн.

Однак, суди першої та апеляційної інстанції у вказаній адміністративній справі дійшли висновку про не підтвердження висновків викладених в довідці обстеження стану дотримання чинного законодавства щодо оформлення трудових відносин, належними і допустимими доказами, відтак, адміністративний позов задоволено, постанову Управління визнано протиправною та скасовано.

Предметом доказування у даній справі є встановлення факту та наявність доказів понесення позивачем моральної шкоди, яка була спричинена внаслідок вищеописаних неправомірних дій відповідача.

Посилаючись на судове рішення у адміністративній справі №460/1532/19 про визнання протиправною та скасування постанови Управління №РВ705/1122/000142/ТД-ФС від 14.06.2019 про накладення штрафу у розмірі 125190 грн. позивач просив стягнути з відповідача 25 000,00 грн моральної шкоди, завданої протиправними діями Управління. Позивач вказує, що у зв`язку з такими діями відповідача Підприємець змушений був звернутись за правовою допомогою та оскаржити таке рішення, в цей час не міг займатись підприємницькою діяльністю, був позбавлений можливості отримувати доходи. Підприємець зазнав душевних страждань, психологічних переживань, відчував сором, душевний біль, приниження, постійно відчував тривогу. Вказане призвело до погіршення фізичного здоров`я Підприємця. Крім того позивач наполягає що відповідачем принижено його ділову репутацію.

Наведені обставини є причиною виникнення даного спору.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

За змістом частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є заподіяння майнової шкоди.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Згідно з п.8 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Аналогічні норми містяться також в статті 20 Господарського кодексу України, якою встановлено, що кожний суб`єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів, зокрема шляхом відшкодування збитків.

Стаття 56 Конституції України встановлює, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

За загальним правилом, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та шкодою, вини.

Довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення заподіяної шкоди, в той час як відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Аналогічна позиція наведена у постанові Верховного Суду від 02.03.2018 по справі №916/336/17 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.09.2019 у справі №925/245/19.

Відповідно до статей 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обов`язок доведення обставин справи належним та допустимими доказами покладається на сторони.

Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, диспозитивність, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості є одними з основних засад судочинства, закріпленими у статті 124 Конституції України, статтях 2, 7, 13, 14 ГПК України.

Згідно ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, згідно з якою моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді відшкодування шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Наявність цих умов у межах розгляду цивільної справи має довести позивач, який звернувся з позовом про відшкодування шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Вказана позиція узгоджується з правовим висновком, висловленим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18).

Звертаючись до суду позивач стверджував про завдання йому моральних страждань та переживань внаслідок протиправних дій відповідача щодо винесення постанови Управління №РВ705/1122/000142/ТД-ФС від 14.06.2019 та накладення на Підприємця штрафу у розмірі 125190 грн, що була скасована судами за наслідками оскарження позивачем.

Згідно з приписами ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (ст. 1174 ЦК України).

Отже, відповідальність за шкоду, завдану органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим або органом місцевого самоврядування, зокрема й діями або бездіяльністю органів доходів і зборів, настає незалежно від вини цих органів.

Як встановлено судом, у адміністративній справі №460/1532/19 адміністративний суд дійшов висновку про порушення прав позивача внаслідок протиправних дій (рішень) відповідача. Обставини, установлені судовими рішеннями у цій справі в силу статті 75 ГПК України мають преюдиційне значення, не потребують доказування та засвідчують наявність такого елементу цивільно-правової відповідальності як неправомірність дій органу державної влади.

Водночас саме лише судове рішення у адміністративній справі №460/1532/19 не може бути достатнім доказом завдання позивачу моральної шкоди та причинного зв`язку між протиправними діями відповідача та заподіяною шкодою, що має довести позивач.

Аналогічна правова позиція наведена у Постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19 вересня 2019 року у справі № 925/245/19.

Так, за усталеною судовою практикою під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як стверджує позивач, в зв`язку з протиправним притягненням його до відповідальності, переживаннями, психологічним навантаженням в нього виникли проблеми зі здоров`ям, він є інвалідом 2 групи та учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, має хронічні захворювання які в результаті загострились, на підтвердження чого суду було надано епікриз №5110 та довідку від 24.03.2020 КНП "Здолбунівський районний центр первинної медичної допомоги".

Так, дійсно, з представленої суду довідки від 24.03.2020 вбачається, що позивач 01.03.2019, 14.08.2019 та 27.11.2019 звертався за призначенням амбулаторного лікування, а також в період з 6.11.2019 по 18.11.2019 знаходився на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні КП "РОСДРЗН" РОР.

Проте, суд вважає, що надані позивачем докази не можуть бути визнані достатніми для підтвердження наведених у позовній заяві душевних страждань позивача.

Водночас, позивачем не доведено, а судом не встановлено того, що погіршення фізичного стану Шолудько П.Р. , яке викликано низкою хвороб, викликано саме діями відповідача.

Отже, виходячи з встановлених судом обставин та наданих позивачем доказів, суд дійшов висновку про ненадання позивачем належних і допустимих доказів на підтвердження завдання йому моральної шкоди, перенесення моральних страждань і переживань, ушкодження здоров`я, та причинного зв`язку між такою шкодою (погіршення стану здоров`я, зниження престижу, ділової репутації тощо) та діями (рішенням) відповідача. Також не надано належних доказів на підтвердження вчинення відповідачем будь-яких перешкод у здійсненні підприємницької діяльності позивачем.

Тобто доказів того, що внаслідок винесення постанови Першого заступника начальника Управління Держпраці у Рівненській області від 14 червня 2019 року № РВ 705/1122/000142/т8-ФС та подальшого судового оскарження цього акту, позивачу було завдано моральну шкоду, суду не надано.

Відтак, у задоволенні позову Підприємця до Управління слід відмовити з огляду на не доведення позивачем повного складу цивільного правопорушення та необґрунтованість і недоведеність заявленої до стягнення моральної шкоди.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 129, 237- 239, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Фізичної особи-підприємця Шолудька Петра Ріммовича до Управління держпраці у Рівненській області про стягнення 25 000,00 грн моральної шкоди відмовити.

Рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Північно-Західного апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення складено та підписано 05.05.2020.

Інформацію по справі, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Суддя І.О. Пашкевич