РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2020Справа № 910/2212/20

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К. І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 64 826, 64 грн.

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (далі - ПрАТ "ММК ім. Ілліча", позивач) із позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - АТ "Українська залізниця", відповідач) про стягнення збитків у сумі 64 826, 64 грн., спричинених порушенням умов договору № 00339/ЦТЛ-2018 від 14.02.2018 р., укладеного між ПрАТ "ММК ім. Ілліча" та АТ "Українська залізниця".

У обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що на виконання умов договору поставки № 245/108/16Сб від 01.02.2016 р. ПрАТ "Авдіївський Коксохімічний завод" на адресу позивача був відправлений вантаж - кокс доменний (зокрема, у вагонах №№ 54751953, 56614944, 53545505, 51806305). Проте, на станції Волноваха Донецької області у вказаних вагонах була виявлена недостача вантажу, внаслідок чого позивачу були спричинені збитки, які відповідач, як перевізник за укладеним із позивачем договором № 00339/ЦТЛ-2018 від 14.02.2018 р. зобов`язаний відшкодувати.

Посилаючись на статті 224, 225 ГК України, ПрАТ "ММК ім. Ілліча" просить стягнути з відповідача збитки, завдані йому на суму 64 826, 64 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2020 р. за вказаною позовною заявою було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до правил, визначених ст.ст. 12, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Цією ж ухвалою сторонам наданий строк, передбачений законом, для реалізації ними своїх процесуальних прав та обов`язків.

Відповідач у строк, визначений законом, надав суду відзив, у якому проти позову заперечив, зазначив, що позивач не підтвердив належними доказами факту понесення збитків. Просив відмовити у задоволенні позову.

У свою чергу, позивач надав відповідь на відзив, у якому доводи відповідача не визнав та вказав на обґрунтованість своїх вимог.

Суд, розглянувши заяви сторін по суті спору, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Установлено, що 01.02.2016 між ПрАТ "ММК ім. Ілліча" (покупець) та ПрАТ "Авдіївський Коксохімічний завод" (постачальник) був укладений договір поставки № 245/108/16Сб, відповідно до якого постачальник зобов`язується передати, а покупець прийняти та оплатити коксову продукцію в кількості, зазначеній у відповідних специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору та на умовах, передбачених цим договором (п. 1.1 договору).

Згідно з п. 3.1 договору поставка товару здійснюється залізничним транспортом на умовах Інкотермс у редакції 2010 року, відповідно до специфікації до договору.

На виконання вказаного договору поставки 14.02.2018 між Приватним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (вантажовласник) та Публічним акціонерними товариством "Українська залізниця" (виконавець) був укладений договір № 00039/ЦТЛ-2018 про надання послуг, предметом якого є здійснення перевезення вантажів та проведення розрахунків за ці послуги (далі - договір перевезення).

Згідно з п. 2.3.2 договору перевезення перевізник зобов`язується приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або у контейнерах перевізника, доставляти вантаж до станції призначення та видавати його одержувачу, надавати додаткові послуги, пов`язані із перевезенням вантажів. Надання послуг за цим договором підтверджується залізничною накладною (п. 1.3).

Договір перевезення діє з 19.02.2018 до 31.12.2018, з подальшою його пролонгацією (п. 12.1).

Згідно з ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

У відповідності до ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно з ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до сертифікатів якості товару №№ 21842, 27617, 27618, 15518 та згідно з рахунком-фактурою № 92751203 р. від 11.08.2019 р. ПрАТ "ММК імені Ілліча" сплатило вартість товару (кокс доменний) на загальну суму 2 700 301,03 грн., що підтверджується платіжним дорученням № від 25.09.2019 р. та реєстром сплачених рахунків до вказаного платіжного доручення.

Зі свого боку, 11.08.2019 р. ПрАТ "Авдіївський Коксохімічний завод", як вантажовідправник, за накладною № 51054328 від 11.08.2019 р. відправив на адресу ПрАТ "ММК імені Ілліча", станція Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці, вагони з вантажем - коксом доменним, у тому числі вагони №№ 54751953, 56614944, 53545505, 51806305.

Однак, на станції "Волноваха" Донецької залізниці була виявлена недостача вантажу у вагоні № 54751953 у кількості 4 250 кг., у вагоні № 56614944 у кількості 1 700 кг., у вагоні № 53545505 у кількості 2 900 кг., у вагоні № 51806305 у кількості 2 200 кг, що підтверджується комерційними актами №№ 485604/895, 485604/896, 485604/897, 485604/898 від 13.08.2019 р.

Зазначені обставини справи були встановлені судом та сторонами не заперечуються.

У позові ПрАТ "ММК ім. Ілліча" вказує, що у зв`язку з тим, що втрата вантажу сталась з вини відповідача та позивач поніс збитки у вигляді вартості недоотриманого вантажу на суму 64 826,64 грн., то відшкодувати їх має АТ "Українська залізниця".

Відповідно до ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно зі ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 105 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі - Статут) встановлено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Відповідно до ст. 52 Статуту на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі:

прибуття вантажу у пошкодженому вагоні (контейнері), а також у вагоні (контейнері) з пошкодженими пломбами відправника або пломбами попутних станцій;

прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Привалами;

прибуття швидкопсувного вантажу з порушенням граничного терміну його перевезення або з порушенням температурного режиму перевезення в рефрижераторних вагонах (контейнерах);

прибуття вантажу, який був завантажений залізницею;

видачі з місць загального користування вантажів, вивантажених залізницею;

прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах, передбачених Правилами.

Частиною 1 ст. 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з правилами іншому підприємству.

Відповідно до ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ст. 114 Статуту).

Згідно зі ст. 115 Статуту вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу. Невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником у накладній, засвідчується комерційним актом (ст. 129 Статуту).

Як встановлено судом, вагони №№ 54751953, 56614944, 53545505, 51806305 надійшли на станцію Волноваха Донецької залізниці з порушеним маркуванням та виїмками вантажу, а тому був проведений комісійний огляд зазначених вагонів та встановлена невідповідність фактичної маси вантажу масі, указаній в залізничних накладних, про що були складені відповідні комерційні акти.

Зазначені акти є належними та вірогідними доказами факту нестачі (незбереження) вантажу, переданого на перевезення.

Згідно з п. 27 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить для вантажу, зданого до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані - 2 % маси, зазначеної в перевізних документах.

Сума норми природної втрати та граничного розходження від маси вантажу у вагоні № 54751953 складає 849 кг (42 450 (маса зазначена у накладній) * 2 %). Кількість фактичної недостачі у вагоні № 54751953 становить 3 401 кг (3,401 тонни) (4 250 кг (недостача зазначена у комерційному акті) - 849 кг (сума норми природної втрати)).

Вартість 1 тонни вантажу у вагоні № 54751953 відповідно до рахунку-фактури ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод" від 11.08.2019 р. та сертифікату якості № 21842 становить 8 377,14 грн (2 700 301,03 грн. (загальна вартість вантажу без ПДВ) * 1,2 : 386,810 т (загальна кількість вантажу згідно рахунку)).

Отже, сума втраченого вантажу у вагоні № 54751953 складає 28 490,65 грн (3,401 т (кількість фактичної недостачі вантажу) * 8 377,14 грн (вартість 1 тонни вантажу).

У вагоні № 56614944 сума норми природної втрати та граничного розходження від маси вантажу складає 838,0 кг (41 900 кг (маса зазначена у накладній) * 2 %). Кількість фактичної недостачі у вагоні № 56614944 становить 862,0 кг (0,862 тонни) (1 700 кг (недостача зазначена у комерційному акті) - 838 кг (сума норми природної втрати)).

Вартість 1 тонни вантажу у вагоні № 54751953 відповідно до рахунку-фактури ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод" від 11.08.2019 р. та сертифікату якості становить 8 110,98 грн. (1 838 488,32 грн. (загальна вартість вантажу без ПДВ) * 1,2 : 272,000 т (загальна кількість вантажу згідно рахунку).

Таким чином, сума втраченого вантажу у вагоні № 54751953 складає 6 991,66 грн (0,862 т (кількість фактичної недостачі вантажу) * 8 110,98 грн. (вартість 1 тонни вантажу).

У вагоні № 53545505 сума норми природної втрати та граничного розходження від маси вантажу складає 769,0 кг (38 450 кг (маса зазначена у накладній) * 2 %). Кількість фактичної недостачі у вагоні № 53545505 становить 2 131 кг (2,131 тонни) (2 900 кг (недостача зазначена у комерційному акті) - 769,00 кг (сума норми природної втрати)),

Вартість 1 тонни вантажу у вагоні № 53545505 відповідно до рахунку-фактури ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод" від 11.08.2019 р. та сертифікату якості № 27618 становить 8 196,79 грн. (3 773 392,48 грн. (загальна вартість вантажу без ПДВ) * 1,2 : 552,420 т ) (загальна кількість вантажу згідно рахунку).

Таким чином, сума втраченого вантажу у вагоні № 53545505 складає 17 467,36 грн. (2,131 т (кількість фактичної недостачі вантажу) * 8 196,79 грн (вартість 1 тонни вантажу).

У вагоні № 51806305 сума норми природної втрати та граничного розходження від маси вантажу складає 860,0 кг (43 000 кг (маса зазначена у накладній) * 2 %). Кількість фактичної недостачі у вагоні № 51806305 становить 1 340 кг (1,340 тонни) (2 200 кг (недостача зазначена у комерційному акті) - 860,0 кг (сума норми природної втрати)),

Вартість 1 тонни вантажу у вагоні № 51806305 відповідно до рахунку-фактури ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод" від 11.08.2019 р. та сертифікату якості № 15518 становить 8 863,41 грн (1 534 551,68 грн. (загальна вартість вантажу без ПДВ) * 1,2 : 207,760 т (загальна кількість вантажу згідно рахунку)).

Отже, сума втраченого вантажу у вагоні № 51806305 складає 11 876,97 грн. (1,340 т (кількість фактичної недостачі вантажу) * 8 863,41 грн (вартість 1 тонни вантажу).

Таким чином загальна сума збитків, понесених внаслідок незбереження вантажу під час перевезення, становить - 64 826,64 грн (28 490,65 грн + 6 991,66 грн + 17 467,36 грн + 11 876,97 грн).

Згідно з ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно із ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини.

Відсутність хоча б одного із вищеперелічених елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована, як правопорушення.

Установивши фактичні обставини в даній справі, суд вважає, що невиконання відповідачем визначених законодавством зобов`язань в частині збереження перевезеного вантажу за залізничною накладною № 51054328 від 11.08.2019 р. призвело до втрати частини вантажу, внаслідок чого позивачу були завдані збитки у розмірі його дійсної вартості, що є складом порушення господарського зобов`язання. У той же час, залізниця несе відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди (ст. 113 Статуту).

Доводи відповідача про ненадання позивачем доказів, що засвідчують кількість і вартість відправленого вантажу, суд до уваги не приймає та зазначає наступне.

Відповідно до ст. 115 Статуту вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

На підтвердження кількості та вартості відправленого вантажу позивачем були надані залізнична накладна № 51054328 від 11.08.2019 р., рахунок-фактура № 92751203 від 11.08.2019 р., сертифікати якості №№ 21842, 27617, 27618, 15518. При цьому слід зазначити, що у рахунку-фактурі була зазначена залізнична накладна № 51054328 від 11.08.2019 р., а на зворотній стороні цієї накладної та сертифікатах якості - номери вагонів і їх вага.

Також платіжним дорученням № від 25.09.2019 р. був оплачений товар у кількості, зазначеній в накладній та рахунку-фактурі.

За таких обставин суд вважає доведеними позивачем кількість і вартість товару належними доказами, якими є первинні бухгалтерські документи.

Отже, враховуючи наведене та беручи до уваги підтверджений факт вчинення залізницею порушення господарського зобов`язання, що виявилось у незбереженні вантажу, недостача якого сталася з вини відповідача та завдала позивачу збитків на суму 64 826,64 грн, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у сумі 64 826,64 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати, які складаються із судового збору, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Щодо стягнення витрат, понесених ПрАТ "ММК ім. Ілліча" на правничу допомогу, заявлених у позові, суд встановив, що доказів понесення таких витрат матеріали справи не містять, а тому вказана вимога позивача залишається без задоволення.

Також суд враховує, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" та постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" (із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 № 215, від 20.03.2020 № 242, від 25.03.2020 № 239, від 29.03.2020 № 241, від 02.04.2020 № 255, від 08.04.2020 № 262, від 15.04.2020 № 284, від 22.04.2020 № 291) з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин, у зв`язку з чим до ГПК України внесені зміни щодо продовження процесуальних строків.

Керуючись ст. 73-79, 129, 236-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення збитків у сумі 64 826, 64 грн. задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченка, 1, ідентифікаційний код 00191158) збитки у сумі 64 826 (шістдесят чотири тисячі вісімсот двадцять шість) грн. 64 коп., витрати по сплаті судового збору у сумі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

Повне судове рішення складено 27 квітня 2020 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення, який не може бути меншим строку карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя Головіна К. І.