ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2020 Справа № 917/42/20

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармацевтична компанія "Ензифарм", вул. Хлібозаводська, буд. 3, м. Ладижин, Вінницька область, 24321, адреса для листування: вул. Академіка Амосова, буд. 1/34, оф. № 1 (к. 84), с. Софіївська Борщагівка, Києво - Святошинський район, Київська область, 08138

до Селянсько-фермерського господарства "Світанок", с. Заріг, Оржицький район, Полтавська область, 37740

про стягнення грошових коштів

Суддя Ціленко В. А.

Секретар судового засідання Білоус О.В

Представники:

від позивача: Василяка Р.О.

від відповідача: не з`явився

Суть спору: Стягується 90 250, 00 грн. боргу за поставлений товар, 21 697,82 грн. інфляційних втрат та 76 717,45 грн. пені за прострочення грошових зобов`язань.

Відповідач у наданому відзиві проти задоволення позову заперечує посилаючись на те, що договору з позивачем не укладав, ніяких "біологічних препаратів марки "Жива Земля" не замовляв та не отримував.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив:

Позивач обгрунтовує позов фактом поставки товару Селянсько - фермерському господарству "Світанок" договором поставки № 25/04-17Р від 25.04.2017 року, договором на транспортне обслуговування №01/01-16/04 від 01.01.2016 року, товаро-транспортною накладною № Р241 від 27.04.2017 року, дорожнім листом від 27.04.2017 року, актом приймання - передачі наданих послуг по перевезенню товару, податковою накладною № 106 від 27.04.2017 року.

При прийнятті рішення судом враховано наступне:

Відповідно до ст. 11, 626 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статей 638, 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції, або якщо особа яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.

Правовідносини, на які посилається позивач регулюються договором поставки, відповідно до якого продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст. 712 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов`язується передати майно у власність другій стороні, а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про пропозицію Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармацевтична компанія "Ензифарм" укласти з Селянським - фермерським господарством "Світанок" договору № 25/04-17Р від 25.04.2017 року та прийняття пропозиції останнім. Залучена позивачем у якості доказу копія договору № 25/04-17Р від 25.04.2017 року не акцептована Селянським - фермерським господарством "Світанок", яке взагалі заперечує прийняття такої пропозиції, не може слугувати належним доказом його укладення та не свідчить про наявність між сторонами цивільних прав та обов`язків.

Стосовно безпосередньої поставки товару суд зазначає наступне.

Статтею 664 Цивільного кодексу України визначено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Факт підтвердження здійснення господарських операцій є первинні документи. Статтями 1,9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-ХІV визначено, що первинний документ- це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, повинні мати обов`язкові реквізити: назву; дату і місце складання; назву підприємства від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або прирівняний до власного відповідно до закону, що дає змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Таким документом є накладна, що використовується при передачі товаро - матеріальних цінностей від однієї особи до іншої (видаткова накладна, Товарно транспортна накладна), яка фіксує факт отримання/передачі товарів або послуг і по суті завершує купівлю - продаж між покупцем і продавцем. Товарно транспортна накладна підтверджує участь в процесі купівлі - продажу транспортної компанії, що займається перевезенням від покупця до продавця.

Суд витребував належні докази, а саме видаткову накладну, Товарно-транспортну накладну, тощо, у якості доказу передачі товару Селянському-фермерському господарству "Світанок". В супереч вимог суду, в підтвердження поставки товару позивачем надано договір на транспортне обслуговування № 01/01-16/04 від 01.01.2016 року, укладений з Товариством з обмеженою відповідальністю "Біотрансфер" та Товарно-трансапортну накладну № Р241 від 27.04.2017 року, за якою на адресу відповідача відвантажено речовини "Різолайн" та "Різосейв", 380 місць на загальну суму 90 250,00грн. Із наданої позивачем копії товарно-транспортної накладної № Р241 від 27.04.2017 року, вбачається, що прийнятий до перевезення вантаж в установленому порядку Селянським-фермерським господарством "Світанок" не видався. У обов`язковій частині товарно-транспортної накладної взагалі відсутній підпис відповідальної особи вантажоодержувача, будь-які додаткові записи чи акти, що свідчать про доставку та видачу товару.

Не може слугувати доказом передачі товару долучена податкова накладна № 106 від 27.04.2017 року, так як вона є лише документом обліку податкового зобов`язання та податкового кредиту.

Відповідно до ст. 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що виникають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортним кодексом. Пунктом 4.3 договору на транспортне обслуговування Товариством з обмеженою відповідальністю "Біотрансфер", як перевізник, зобов`язаний забезпечити збереження вантажу з моменту його прийняття для перевезення до моменту видачі вантажоодержувачу.

Відповідно до п. 11.5, п. 11.6. Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні затверджений наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 року, після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її примірники. Перший примірник товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - водій (експедитор) передає вантажоодержувачу (у разі потреби з печаткою або штампом), третій примірник, засвідчений підписом вантажоодержувача, передається Перевізнику.

Відповідно до розділу 15 вищевказаних Правил, у разі розбіжностей між перевізником і вантажовідправником (вантажоодержувачем) обставини, які можуть слугувати підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актом, що може бути складений у паперовій або електронній формі, за формою, що наведена в додатку 4. Перевізник, вантажовідправник і вантажоодержувач засвідчують в акті такі обставини невідповідність між найменуванням, масою і кількістю місць вантажу в натурі і тими даними, які зазначені у товарно-транспортній накладній. Жодна із сторін не має права відмовитись від підписання акта. У разі незгоди зі змістом акта кожна із сторін має право викласти в ньому свою думку в рядку "Особливі відмітки" і засвідчити її підписом. При відмові від складання акта або від внесення записів у товарно-транспортну накладну у випадках недостачі, псування або ушкодження вантажу акт складається за участю представника незацікавленої сторони. Для засвідчення складання акта на вільному місці зворотного боку товарно-транспортної накладної зазначається дата складання і про що складений акт (наприклад: "Про недостачу місць", "Про порушення пломби" та ін.).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволені позову у зв`язку з відсутністю беззаперечних, допустимих та належних доказів в обгрунтування заявлених позовних вимог.

Витрати по оплаті судового збору відповідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 232-233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Повне рішення складено 12.05.2020 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України). Згідно ст.256 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Ціленко В. А.