ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

27.04.2020 Справа № 920/393/20
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Соп`яненко О.Ю., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроскоп Інтернешнл» (вул. Смольна, 9Б, м. Київ, 03022, ) від 22.04.2020 (вх. №1331к від 24.04.2020) про забезпечення позову, а також клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроскоп Інтернешнл» (вул. Смольна, 9Б, м. Київ, 03022, ) від 22.04.2020 (вх. №1330к від 24.04.2020) про витребування доказів у справі №920/393/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроскоп Інтернешнл» (вул. Смольна, 9Б, м. Київ, 03022, ),

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос-Агро Трейд» (вул. Батуринська, 42/1, м. Конотоп, Сумська область, 41600, ),

про стягнення 2020851,32 грн.,

без виклику сторін,

В С Т А Н О В И В :

24.04.2020 від позивача до суду разом з позовною заявою надійшла заява від 22.04.2020 про забезпечення позову (вх. №1331к), в якій він просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос-Агро Трейд», що знаходяться на рахунках цього товариства, а саме: НОМЕР_1 , Філії - Сумського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (код банку 337568), розташованого за адресою: 40004, Сумська область, м. Суми, вул. Горького, 32; НОМЕР_2 Акціонерного товариства «Мегабанк» (код банку 3516290), розташованого за адресою: 61002, Харківська область, м. Харків, вул. Алчевських, 30, у межах ціни позову, а саме 2020851,32 грн.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд зазначає, що особа, яка подала таку заяву, повинна обґрунтувати причини звернення із такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Згідно із ст.136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, виходячи з наведеного, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Вищого господарського суду України, наведеною у пункті першому постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову».

Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Вимогами ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення».

У справі Bellet V. France Європейський Суд зазначив, що «стаття 6 §1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Предметом розгляду справи №920/393/20 є стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос - Агро Трейд» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроскоп Інтернешнл» заборгованості в сумі 2020851,32 грн., що складається з: основної суми боргу - 1446445,32 грн.; пені - 252 381 грн.; 20% річних - 177381 грн.; штрафу - 144 644 грн.

В обґрунтування заяви від 22.04.2020 про забезпечення позову позивач посилається на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроскоп Інтернешнл» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Колос - Агро Трейд» було укладено Договір купівлі-продажу № 19 НХ 020 ПНБР від 15.01.2019 року.

Продавцем, на виконання умов п. 1.1. Договору і Додатків (специфікацій), було поставлено Покупцю Товар, різними партіями, на загальну суму 2 611 995 гри

Згідно умов Договору, Відповідач оплату Товару здійснив частково, лише за декілька поставок, в загальному розмірі 1 165 549, 68 грн.

У зв`язку з викладеним на час подання позову Відповідач зобов`язаний був сплатити Позивачу заборгованість у сумі 1 446 445,32 грн. (2 611 995 - 1 165 549, 68).

Згідно умов закону і Договору Відповідачу були нараховані господарські санкції, загальним розміром 574406 грн., в зв`язку з чим загальна сума стягнення складає 2 020 851,32 грн.

Таким чином, відповідач на протязі 6 місяців використовував товар позивача, проте в момент настання строку для проведення розрахунків за отриманий товар не бажає сплачувати заборгованість, що свідчить про ухилення відповідача від виконання зобов`язань по договору, небажання боржника узгодити питання погашення заборгованості мирним шляхом, що ускладнить в подальшому і виконання рішення суду в межах даної справи.

Крім того, заявник наполягає на тому, що боржник не погашає свою заборгованість тривалий час та ТОВ «Колос-Агро Трейд» є боржником у чотирьох незавершених виконавчих провадженнях, які були відкриті у період з 16.12.2019 по 14.04.2020, про що міститься вказана інформація в відповідному реєстрі, відтак заявник вважає, що накладення арешту на кошти відповідача стане гарантією виконання рішення суду у даній справі, що за думкою заявника свідчить про систематичне ухилення відповідача від виконання своїх договірних зобов`язань.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі Пантелеєнко проти України зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі Дорани проти Ірландії Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ОСОБА 7 проти Нідерландів, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи Каіч та інші проти Хорватії (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції, є виконання рішення господарського суду. Право на суд було б ілюзорним, якби судові рішення залишалися не виконуваними. Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до статтею 124 Конституції України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може бути захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишилось невиконаним стосовно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатись як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 63 рішення від 23.07.1999 у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії».

Можливість обмеження права розпоряджання рахунком установлено ст. 1074 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зупинення видаткових операцій здійснюється в межах суми, на яку накладено арешт, крім випадків, коли арешт накладено без встановлення такої суми, або коли інше передбачено договором, законом чи умовами такого обтяження.

Зі змісту поданої заяви та доданих до неї документів вбачається наявність у ТОВ «Колос-Агро Трейд» невиконаних зобов`язань за договором купівлі-продажу № 19 НХ 020 ПНБР від 15.01.2019 року, на яку заявник нарахував пеню, 20% річних та штраф на загальну суму 2 020 851,32 грн.

Отже, суд вважає, що з урахуванням характеру правовідносин, що склалися між сторонами, майнового характеру майбутнього спору та суттєвого розміру позовних вимог, з урахуванням наявності відкритих виконавчих проваджень щодо боржника, існує дійсна ймовірність того, що невжиття обраного позивачем заходу до забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позову внаслідок зменшення коштів, які наявні у відповідача, на момент ухвалення рішення по справі.

Також господарський суд вважає цілком обґрунтованим обраний позивачем спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти боржника, оскільки він відповідає вимогам, на забезпечення яких він направлений, є пов`язаним і співвідносним із такими вимогами.

Крім того, суд зазначає, що вказані позивачем заходи не належать до заходів забезпечення позову, вжиття яких не допускається згідно до ч.5 ст.137 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини (надалі Суд) право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II).

Із урахуванням цього, будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх сторін спору.

При цьому суд зазначає, що обставини, викладені в заяві про забезпечення позову та докази, надані в їх підтвердження вказують на наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заходів забезпечення позову.

Таким чином, оцінюючи подані заявником докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення позову та встановивши в їх сукупності обставини, на які посилається заявник як на підставу своїх вимог, суд вважає, що заява про вжиття заходів забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, а саме в частині накладення арешту на грошові кошти в межах суми основного боргу - 1446445,32 грн.

При цьому суд зазначає, що такі заходи забезпечення позову, як накладення арешту на грошові кошти не є перешкодою у здійсненні боржником господарської діяльності.

Крім того, від позивача надійшло клопотання від 22.04.2020 (вх. №1330к від 24.04.2020) про витребування доказів, в якому він просить суд витребувати у Акціонерного Товариства «Мегабапк» (код банку 351629), розташованого за адресою: 61002, Харківська область, м. Харків, вул. Алчевських, 30, довідку про залишок грошових коштів, на дату формування довідки, та рух грошових коштів за період з 30.10.19 року по дату формування довідки, по рахунку НОМЕР_2 , який налужить Товариству з Обмеженою Відповідальністю «Колос - Агро Трейд», ; Витребувати у Філії - Сумського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (код банку 337568), розташованої за адресою: 40004, Сумська область, м.Суми, вул. Горького, буд. 32, довідку про залишок грошових коштів, на дату формування довідки, та рух грошових коштів за період з 30.10.19 року по дату формування довідки, по рахунку НОМЕР_1 , який налужить Товариству з Обмеженою Відповідальністю «Колос - Агро Трейд», ЄДРГІОУ: 34072607.

Позивач в обґрунтування поданого клопотання посилається, на те, що він хоче отримати докази того, що відповідач платив кошти зі своїх рахунків другим юридичним особам, а вони платили йому у той час, коли він зобов`язаний був їх сплачувати позивачу, і підтвердити тим самим фактичні обставини, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, тобто утруднить виконання рішення для Позивача

Тобто Позивач просить отримати доказ, який пов`язаний з заявою про забезпечення позову, а не за самим позовом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу;

5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

В той же час, виходячи з приписів ст..ст. 43,44,193,198 ГК України, суб`єкт господарювання самостійно визначає напрямки та черговість витрачання власних коштів, якщо інше не визначено укладеними з контрагентами договорами.

Судом встановлено, що укладений між сторонами договір купівлі-продажу № 19 НХ 020 ПНБР від 15.01.2019 року не містить відповідного застереження про першочерговість виконання зобов`язань за ним перед іншими зобов`язаннями відповідача, а отже суд приходить до висновку про необґрунтованість клопотання позивача про витребування доказів та відмовляє в його задоволенні.

Керуючись ст. ст. 81, 136-140, 144, 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроскоп Інтернешнл» (вул. Смольна, 9Б, м. Київ, 03022, ) від 22.04.2020 (вх. №1331к від 24.04.2020) про забезпечення позову у справі №920/393/20- задовольнити частково.

2. Накласти арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос-Агро Трейд» (вул. Батуринська, 42/1, м. Конотоп, Сумська область, 41600, ), що знаходяться на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос-Агро Трейд», а саме: НОМЕР_1 , Філії - Сумського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (код банку 337568), розташованого за адресою: 40004, Сумська область, м. Суми, вул. Горького, 32; НОМЕР_2 Акціонерного товариства «Мегабанк» (код банку 3516290), розташованого за адресою: 61002, Харківська область, м. Харків, вул. Алчевських, 30, у межах суми основного боргу, а саме 1446445,32 грн.

3. В задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроскоп Інтернешнл» (вул. Смольна, 9Б, м. Київ, 03022, ) від 22.04.2020 (вх. №1330к від 24.04.2020) про витребування доказів у справі №920/393/20 - відмовити.

4. Ухвала господарського суду Сумської області від 27.04.2020 року у справі №920/393/20 є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання в строк до 27.04.2023.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агроскоп Інтернешнл» (вул. Смольна, 9Б, м. Київ, 03022, )

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Колос-Агро Трейд» (вул. Батуринська, 42/1, м. Конотоп, Сумська область, 41600, )

Ухвала набирає законної сили в день її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку, встановленому статтями 255-257 ГПК України.

Ухвалу підписано 27.04.2020.

Суддя О.Ю. Соп`яненко