ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/737/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут", м. Харків
до Інституту проблем кріобіології і кріомедицини НААН України, м. Харків
про стягнення 11745,34 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Інституту проблем кріобіології і кріомедицини НААН України про стягнення заборгованості за договором на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 12.02.2019 року № 41GB617-466-19 у розмірі 11745,34 грн., з яких 11626,22 грн. основна заборгованість, 104,83 грн. пені, 14,29 грн. 3% річних. Судовий збір позивач просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.03.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи було вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами, наданими сторонами.

Відповідно до частини першої пункту 3 статті 12 ГПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Для цілей цього Кодексу визначено поняття малозначних справ, а саме - це справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними.

Частиною 1 статті 247 ГПК України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 250 ГПК України, питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідачу було встановлено строк для подачі відзиву на позову та строк для подання заперечень на відповідь на відзив.

Позивачу було встановлено строк для подачі відповіді на відзив відповідача.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Так, з метою повідомлення сторін про розгляд даної справи, судом було направлено на юридичні адреси позивача та відповідача копії ухвали про відкриття провадження у справі.

Позивачем ухвалу суду про відкриття провадження у справі було отримано 20.03.2020 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідачем ухвалу суду про відкриття провадження у справі було отримано 17.03.2020 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 25.03.2020 року представник відповідача надав відзив на позов (вх. № 7623), в якому зазначає про те, що підставою для здійснення остаточного розрахунку за природний газ є підписані акти приймання-передачі газу, в той час, як акт на залишок обсягу спожитого газу в об`ємі 1419,800 куб.м. на суму 11626,21 грн. відповідачем було отримано лише 06.03.2020 року, у зв`язку з чим у останнього була відсутня можливість здійснити оплату газу раніше вказаної дати. Таким чином відповідач вважає, що останнім не порушено умов договору та оплата мала здійснюватись останнім після 06.03.2020 року, у зв`язку з чим в задоволенні позову позивача слід відмовити.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 09.04.2020 року представник позивача надав клопотання про поновлення строку на подачу відповіді на відзив (вх. № 8820) разом із відповіддю на відзив. В обґрунтування поданого клопотання про поновлення строку на подачу відповіді на відзив, позивач вказує на те, що на території України було запроваджено карантин, у зв`язку з чим працівники ТОВ "Харківгаз Збут" були переведені на дистанційний режим роботи.

Суд, розглянувши клопотання позивача про поновлення строку на подачу відповіді на відзив, зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно ч. 5 ст. 119 ГПК України, пропуск строку, встановленого судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.

Як вже було зазначено вище, в обґрунтування поданого клопотання про поновлення строку на подачу відповіді на відзив, позивач вказує на те, що на території України було запроваджено карантин, у зв`язку з чим працівники ТОВ "Харківгаз Збут" були переведені на дистанційний режим роботи та збір доказів потребував більш тривалого часу, ніж було встановлено ухвалою суду.

Враховуючи вищенаведене, суд визнає причини пропуску строку на подачу відповіді на відзив позивачем поважними, у зв`язку з чим, задовольняє клопотання позивача та приймає подану останнім відповідь на відзив до розгляду.

Згідно ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 1 статті 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно частини 2 статті 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно статті 114 ГПК України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті.

Перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд встановив наступне.

12.02.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» (позивач) та Інститутом проблем кріобіології і кріомедицини НАН України (відповідач) було укладено договір купівлі-продажу природного газу № 41GB617-466-19, за яким позивач зобов`язався передати у власність відповідачу з 12.02.2019 року по 31.12.2019 року природний газ, а відповідач зобов`язався прийняти і оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором. (п. 1.1 договору.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що річний плановий обсяг постачання газу - 30,218 тис.куб.м. обсяг постачання газу може бути зменшено залежно від реального фінансування видатків та фактичного споживання газу відповідачем.

Додатковою угодою № 12 від 23.01.2020 року було визначено, що плановий обсяг постачання газу у січні 2020 року до 4553 куб.м.

Відповідно до п. 11.1. Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін і діє в частині постачання газу з 12.02.2019 р. до 31.12.2019 р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Відповідно до п. 4.2. Договору оплата газу здійснюється Споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника в наступному порядку:

- 100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступних розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці;

- остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п. 3.6. Договору) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов вищезазначеного договору, позивачем було надано відповідачу послуги з постачання природного газу у кількості:

- Січень 2020 року: обсяг 4553,00 куб.м. на загальну суму 37282,84 грн.;

- Січень 2020 року: обсяг - 1419,800 куб.м. на загальну суму 11626,21 грн.

Проте відповідач, в порушення умов, укладеного між сторонами договору, не здійснив оплату за поставлений позивачем природний газ в повному обсязі, а здійснив лише часткову оплати, а саме 07.02.2020 року в розмірі 37282,83 грн., що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 361 за період з 01.01.2020 року по 04.03.2020 року, яка наявна в матеріалах справи.

Таким чином, відповідно до вищезазначеної оборотно-сальдової відомості, відповідачем було оплачено 37282,83 грн. із загального обсягу спожитого газу на суму 48909,05 грн.

Враховуючи те, що відповідач не здійснив повної оплати за спожитий газ, заборгованість відповідача складає 11626,22 грн., що й стало підставою для звернення позивача до суду з відповідним позовом.

Крім того, враховуючи те, що відповідач не виконав обов`язок з оплати газу у строки, визначені договором, позивачем було також нараховано до стягнення з відповідача стягнення 3% річних відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, а також пені, відповідно до п. 6.2.1 Договору.

Відповідач у своєму відзиві проти позову заперечував, посилаючись зокрема на те, що підставою для здійснення остаточного розрахунку за природний газ є підписані акти приймання-передачі газу, в той час, як акт на залишок обсягу спожитого газу в об`ємі 1419,800 куб.м. на суму 11626,21 грн. відповідачем було отримано лише 06.03.2020 року, у зв`язку з чим у останнього була відсутня можливість здійснити оплату газу раніше вказаної дати. Таким чином відповідач вважає, що останнім не порушено умов договору та оплата мала здійснюватись останнім після 06.03.2020 року, у зв`язку з чим в задоволенні позову позивача слід відмовити.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Згідно зі ст. 526 та ч.1 ст.530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.14 та ст.629 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 692 Цивільного кодексу України встановлено обов`язок покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Заперечуючи проти позову відповідач вказує на те, що, за змістом п. 4.2.1 договору купівлі-продажу природного газу від 12.02.2019 року, право на проведення остаточних розрахунків у покупця виникає на підставі актів приймання-передачі природного газу, у зв`язку з тим, що позивач надав відповідні акти за період споживання газу з 24.01.2020 року по 31.01.2020 року в об`ємі 1419,800 куб.м. лише 06.03.2020 року, тому обов`язок оплати виник лише 06.03.2020 року.

Суд вважає зазначені твердження відповідача безпідставними та такими, що не відповідають чинному цивільному законодавству та умовам укладеного між сторонами договору, з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи спір між сторонами виник в зв`язку з тим, що позивач (продавець) та відповідач (покупець) по-різному витлумачуючи зміст пунктів 4.2. та 2.9 договору, неоднаково розуміють термін виконання зобов`язання з оплати щомісячно поставленого газу.

Відповідно до ч.3 статті 213 Цивільного кодексу України при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Згідно зі частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України у разі якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Пунктом 4.2. договору передбачено, оплата газу здійснюється Споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника в наступному порядку:

- 100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступних розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці;

- остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п. 3.6. Договору) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Зазначений пункт договору узгоджується з вимогами ч.1 статті 692 Цивільного кодексу України, відповідно до яких покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Отже, пунктом 4.2.3 договору встановлено конкретний строк остаточного розрахунку за фактично переданий газ - до 10 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, що відповідає приписам ч.1 статті 530 Цивільного кодексу України, не містить жодних застережень щодо настання обов`язку відповідача з оплати газу протягом певного терміну після підписання позивачем акта приймання-передачі газу чи після повернення одного примірника оригінала акта покупцю.

В свою чергу п. 2.9 договору, сторони погодили, що за підсумками розрахункового періоду відповідач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язався надати позивачу копію відповідного акту про фактичний обсяг розподіленого газу відповідачу за розрахунковий період, що складається між Оператором ГРМ та відповідачем.

Разом з тим, згідно п. 4.2.1 договору, акти приймання-передачі газу визначаються в якості підстави для остаточних розрахунків сторін, але, з урахуванням п. 2.9 договору, неповернення продавцем підписаних актів приймання-передачі за минулий місяць жодним чином не змінює встановлений конкретний строк оплати поставленого газу, тобто настання обов`язку з оплати спожитого газу не прив`язується до моменту підписання вказаних актів.

Крім того, суд враховує, що в матеріалах справи відсутні та відповідачем не надано докази внесення будь-яких змін до договору № 41GB617-466-19, в тому числі до п.4.2 цього договору.

Отже, пункт 4.2 договору та його інші положення не ставлять обов`язок відповідача щомісячно сплачувати за отриманий газ до 10 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, в залежність від дати оформлення відповідного акта приймання-передачі природного газу, тобто прострочення грошового зобов`язання відповідача за договором не пов`язане з моментом реального підписання сторонами відповідного акту.

Суд дійшов висновку, що умови договору №41GB617-466-19 не містять жодних застережень з цього приводу, зокрема, щодо можливості відліку 10-денного строку оплати з дня підписання акта приймання-передачі газу чи з дня одержання підписаного акта покупцем, тому час підписання сторонами відповідного акту ніяк не впливає на момент виникнення прострочення за грошовим зобов`язанням відповідача.

З огляду на викладене, з урахуванням приписів ч.1 ст.530 та ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що посилання відповідача на те, що обставини прострочення підписання позивачем актів приймання-передачі газу з 24.01.2020 року по 31.01.2020 року та їх несвоєчасного повернення відповідачу є безпідставними та не змінюють строк оплати за спожитий газ.

Відповідно до ч.4 ст.612 ЦК України прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. Проте, згідно з п.4.1 договору сторони погодили, що кількість газу, яка подається покупцеві, визначається за показниками комерційних вузлів обліку газу покупця.

Матеріали справи свідчать про відсутність спору між сторонами щодо фактичних обсягів та строків щомісячної поставки газу протягом з 24.01.2020 року по 31.01.2020, тому прострочення оформлення окремих актів приймання-передачі газу не може змінювати конкретний строк оплати, визначений пунктом 4.2 договору.

Суд враховуючи, що акти приймання-передачі газу лише фіксують остаточний обсяг переданого газу за минулий місяць, тому виходячи з показників своїх комерційних вузлів обліку газу, відповідач мав усі дані щодо фактичних щомісячних обсягів отриманого природного газу для своєчасного проведення розрахунків з постачальником, незважаючи на запізніле підписання позивачем актів з 24.01.2020 року по 31.01.2020.

Отже, підстави, які б певним чином заважали або впливали б на виконання відповідачем зобов`язання з оплати вартості газу у строк, встановлений п.4.2 договору, а прострочення позивача щодо підписання актів не може бути умовою для відстрочення виконання грошового зобов`язання відповідачем на підставі ч.2 ст.613 ЦК України, оскільки саме відповідач спочатку складає акт та обізнаний про обсяг спожитого у відповідному місяці природного газу за показниками лічильників (п.п.2.9.1 договору).

Разом з тим, несвоєчасне повернення позивачем актів приймання-передачі природного газу не є відкладальною умовою в розумінні ст.212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні ст.613 ЦК України, тому наявність або відсутність актів не звільняє відповідача від обов`язку сплатити вартість фактично поставленого природного газу.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідач докази погашення вказаної заборгованості до суду не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що у відповідності до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини; доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов договору та діючого законодавства, - суд визнає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів № 41GB617-466-19 від 12.02.2019 року у розмірі 11626,22 грн. обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача 3% річних у сумі 14,29 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов`язання, вимога про стягнення 3% річних в сумі 14,29 грн. заявлена позивачем обґрунтовано, доведена матеріалами справи, вірно нарахована та підлягає задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача 104,83 грн. пені, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 6.2.1. договору у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом IV Договору, Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ст. 611 ЦК одним з наслідків порушення зобов`язань є сплата неустойки, розмір якої встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Зважаючи на вищевикладене, позивачем обґрунтовано нараховано відповідачу пеню на суму заборгованості у розмірі 104,83 грн., розрахунок пені перевірено судом з урахуванням вимог діючого законодавства, тому суд приходить до висновку щодо її задоволення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача в розмірі 2102,00 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 526, 549, 611, 612, 623-629, 712 Цивільного кодексу України; ч. 1 ст. 174, ст. 193 Господарського кодексу України; ст.ст. 73, 74, 86, 129, 183, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Інституту проблем кріобіології і кріомедицини НААН України, м. Харків (61016, м. Харків, вул. Переяславська, 23, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут", м. Харків (61004, м. Харків, вул. Москалівська, буд. 57/59, , п/р НОМЕР_1 в АБ "Кліринговий Дім", м. Київ, МФО 300647) 11626,22 грн. основного боргу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Інституту проблем кріобіології і кріомедицини НААН України, м. Харків (61016, м. Харків, вул. Переяславська, 23, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут", м. Харків (61004, м. Харків, вул. Москалівська, буд. 57/59, , п/р НОМЕР_2 в АБ "Кліринговий Дім", м. Київ, МФО 300647) 104,83 грн. пені, 14,29 грн. 3% річних та 2102,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ст.4 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги продовжуються на строк дії такого карантину.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут", м. Харків (61004, м. Харків, вул. Москалівська, буд. 57/59, );

Відповідач - Інститут проблем кріобіології і кріомедицини НААН України, м. Харків (61016, м. Харків, вул. Переяславська, 23, );

Інформація по справі може бути одержана зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "27" квітня 2020 р.

Суддя Н.С. Добреля

922/737/20