ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" травня 2020 р. Справа №914/1266/19

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого - судді О.В. Зварич

суддів В.М. Гриців

О.П. Дубник

секретар судового засідання М.С. Кіра,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" (надалі АТ КБ "ПриватБанк") б/н від 16.01.2020 року (вх. № 01-05/411/20 від 28.01.2020 року)

на рішення господарського суду Львівської області від 17.12.2019 року (суддя С.М. Коссак; повний текст рішення складено 28.12.2019 року)

у справі № 914/1266/19

за позовом: АТ КБ "ПриватБанк"

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "Екомедтех" (надалі ТзОВ "Екомедтех")

до відповідача-2: ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 )

про солідарне стягнення 190202,33 грн. заборгованості,

за участю:

від позивача: не з`явився;

від відповідача-1: не з`явився;

від відповідача-2 (в режимі відеоконференції): Майструк С.М. - адвокат (ордер серія РН-359 № 076 від 10.09.2019 року),

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції

03.07.2019 року АТ КБ "Приватбанк" звернувся до господарського суду Львівської області з позовом до відповідача-1 ТзОВ «Екомедтех» та до відповідача-2 ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №Б/Н від 01.08.2013 року в розмірі 190202,33 грн.

Рішенням господарського суду Львівської області від 17.12.2019 року у справі №914/1266/19 (суддя С.М. Коссак) частково задоволено позовні вимоги. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Екомедтех» на користь Акціонерного Товариства комерційний банк «Приватбанк» - 190202,33 грн. заборгованості за кредитом та 2853,03 грн. витрат на оплату судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (т. 2, а.с. 118-126).

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що 01.08.2013 року ТзОВ «Екомедтех» (Клієнт) приєднався до умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на сайті банку http://pb.ua, чим уклав із банком кредитний договір. На виконання умов даного договору позивач станом на 04.06.2015 рік на поточний рахунок Клієнта № НОМЕР_1 надав кредитний ліміт у розмірі 200000,00 грн. Однак, обов`язок щодо погашення заборгованості за тілом кредиту відповідач-1 своєчасно та в повному обсязі не виконав, у зв`язку з чим заборгованість за тілом кредиту становить 190202,33 грн. Крім того, 28.05.2015 року між ПАТ КБ «Приватбанк», який в подальшому перейменовано на АТ КБ «Приватбанк» (Кредитор) та ОСОБА_1 (Поручитель) укладено договір поруки № POR945, предметом якого є надання поруки Поручителем перед Кредитором за виконання ТзОВ «Екомедтех» зобов`язань за угодами-приєднання до розділу 3.2.1 «Кредитний ліміт «Умови та правила надання банківських послуг» (що діяли на момент укладення договору поруки) по сплаті кредиту в розмірі 50000,00 грн. Суд встановив, що позивачем не пред`явлено письмової вимоги до Поручителя, а до суду Банк звернувся 25.06.2019 року. 31.12.2015 року відповідач-1 здійснив останню часткову оплату по тілу кредиту, з 30.01.2016 року відповідач-1 не вчиняв дій щодо виконання зобов`язання за кредитом. Суд вказав, що відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням. Отже, закінчення строку встановленого договором поруки, як і сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що задоволенню підлягають позовні вимоги про стягнення з відповідача-1 заборгованості в розмірі 190202,33 грн., в частині солідарного стягнення з відповідача-2 заборгованості слід відмовити.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу на рішення господарського суду Львівської області від 17.12.2019 року у справі №914/1266/19. Просить скасувати зазначене судове рішення в частині відмови у солідарному стягненні з ОСОБА_1 боргу та прийняти в цій частині нове рішення, яким задоволити позовні вимоги. В іншій частині рішення залишити без змін. Скаржник вважає рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості в солідарному порядку ухваленим без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів у справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права. Стверджує, що свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. Разом з тим, обов`язок щодо погашення заборгованості за тілом кредиту відповідач-1 своєчасно та в повному обсязі не виконав. В цій частині судом вірно встановлено факт наявності порушення зобов`язання відповідачем-1. Водночас, вважає хибним висновок суду про відсутність відповідальності відповідача-2 за яке він поручився, оскільки за умовами договору поруки №від 28.05.2015 року порука не може бути припиненою. Звертає увагу, що згідно з п. 4.1 даного договору сторони взаємно домовилися, що порука за цим договором припиняється через 15 років після укладення договору. У випадку виконання Боржником та/або Поручителем всіх зобов`язань за угодою 1 цей договір припиняє свою дію. Отже, з огляду на солідарний обов`язок перед кредитором боржника за основним зобов`язанням і поручителями кредитор має право вимагати виконання до них разом чи до будь-кого з них окремо (в т.ч. до поручителя на протязі 15 років з моменту укладення договру поруки).

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідач-1 не надав суду письмового відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідач-2 у відзиві на апеляційну скаргу повністю заперечує проти доводів скаржника. Зокрема зазначає, що 04.06.2015 року був збільшений кредитний ліміт до 200000,00 грн., а 09.06.2015 року даний кредитний ліміт був фактично наданий у розмірі 194998,75грн. Отже, відповідальність відповідача-2 за договором поруки №POR945 від 28.05.2015 року суттєво збільшилася. Разом з тим, позивач не повідомив відповідача-2 (Поручителя) про збільшення кредитного ліміту до 200000,00 грн. Відповідач-2 звертає увагу, що в порушення п. 4.2 договору поруки зміни до цього договору не вносилися в письмовому вигляді шляхом укладення відповідного письмового договору про внесення змін. Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Відповідач-2 стверджує, що на момент звернення до суду з даним позовом договір поруки № POR945 від 28.05.2015 року є припиненим 04.06.2015 на підставі ч.1 ст. 559 ЦК України. Відповідач-2 зазначає, що прострочена заборгованість по кредитному ліміту виникла 02.12.2015 у сумі 199899,26 грн., а позивач звернувся до суду з даним позовом 03.07.2019 після завершення граничних строків звернення до суду відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України (чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Покликається на постанови Верховного Суду у справах: №569/8360/16-ц від 26.12.2018; № 336/2926/17 від 20.02.2019; № 910/2774/17 від 22.03.2018; №6-100цс12 від 26.09.2012; № 6-2662цс15 від 20.04.2016; постанову Великої палата ВСУ від 13.06.2018 у справі № 408/8040/12 тощо. Просить апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишити без задоволення, рішення господарського суду Львівської області від 17.12.2019 залишити без змін.

Згідно з ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 03.02.2020 (головуючий-суддя О.В. Зварич, судді: О.П. Дубник, М.І. Хабіб) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" та призначено справу №914/1266/19 до розгляду на 24.02.2020 о 10 год. 30 хв.

На підставі ухвал від 24.02.2020, 16.03.2020 відкладено розгляд справи на 23.03.2020. З метою попередження розповсюдження коронавірусної інфекції (COVID-19) судове засідання 23.03.2020 року не відбулося.

Згідно з ухвалою від 17.03.2020 призначено судове засідання у справі 914/1266/19 на 04.05.2020 об 11 год.00 хв.

У зв`язку з перебуванням судді М.І. Хабіб у відпустці склад судової колегії Західного апеляційного господарського суду змінився, що підтверджується витягом з протоколу авторозподілу судової справи між суддями від 04.05.2020, який наявний в матеріалах справи.

Позивач не забезпечив явки в судове засідання уповноваженого представника. На адресу суду надіслав письмові пояснення від 04.05.2020 (вх. № 01-04/2539/20 від 04.05.2020), в яких зазначив, що виконуючи застереження постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 25.03.2020 та рішення Львівської обласної комісії з питань ТЕБ і НС від 23.03.2020 АТ КБ «ПриватБанк» позбавлений можливості забезпечити в судове засідання участь уповноваженого представника. В даних поясненнях підтримав доводи, наведені у апеляційній скарзі, та просить апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволити в повному обсязі.

Відповідач-1 не забезпечив явки в судове засідання уповноваженого представника.

З`ясовуючи питання про обізнаність відповідача-1 з порядком розгляду даної справи, суд встановив, що 19.03.2020 ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 17.03.2020 надіслано ТзОВ - фірма «Екомедтех» на адресу, зазначену в позовній заяві та в апеляційній скарзі: (79021, м. Львів, вул. Кульпарківська, будинок 93) рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення.

27.03.2020 вищевказане рекомендоване поштове відправлення повернулось до суду з довідкою ПАТ «Укрпошта» із зазначенням причин повернення: «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення».

Вищенаведеним підтверджується те, що суд вжив заходів з метою повідомлення відповідача-1 про порядок розгляду даної справи. Відповідач-1 вважається таким, що належно повідомлений про порядок розгляду справи.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції уповноважений представник відповідача-2 заперечив проти доводів, наведених в апеляційній скарзі, просив залишити без змін рішення господарського суду Львівської області від 17.12.2019 року у справі № 914/1266/19, апеляційну скаргу - без задоволення.

Суд не визнавав обов`язковою явку в судове засідання представників сторін. Отже, в силу положень ч.12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України справу може бути розглянуто при відсутності уповноваженого представника відповідача-1.

Обставини справи

01.08.2013 року Товариством з обмеженою відповідальністю - фірма «Екомедтех» (Позичальник) було підписано заяву про відкриття поточного рахунку, в якій Товариство просило Банк відкрити поточний та картковий рахунки (т. 1, а.с. 29 на звороті).

На підставі вказаної заяви позивачем відповідачу-1 відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 .

01.08.2013 Банком та Позичальником підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Згідно з цією заявою Позичальник приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, погодився з названими Умовами, що знаходяться на сайті банку http://pb.ua, тарифами банку, які разом з даною заявою складають договір банківського обслуговування №б/н від 01.08.2013 (т. 1, а.с. 29).

Відповідно до договору Позичальник взяв на себе зобов`язання виконувати умови договору. Відносини між Банком і Клієнтом можуть вирішуватись як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження щодо банківського обслуговування з Клієнтом через веб-сайт банку (www.pb.ua або інший інтернет-/SMS-ресурс, зазначений Банком).

Згідно із п. 3.18.1.1 витягу з розділу 3.18 «Умов та правил надання банківських послуг» кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банку та Клієнта (т. 1, а.с. 31-39).

Кредит надається в обмін на зобов`язання Клієнта щодо його повернення, сплаті процентів та винагороди (п. 3.18.1.3 Умов).

Згідно із п. 3.18.1.6 Умов ліміт може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши угоду, Клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших).

Проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться Банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до «Умов і правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі) (п.3.18.1.8 Умов).

На виконання умов договору Банком станом на 04.06.2015 на поточний рахунок відповідача-1 № 1263 було надано кредитний ліміт у розмірі 200000,00 грн. (т.1, а.с. 165).

У свою чергу, Позичальник взяв на себе обов`язок здійснити повернення кредитних коштів разом із сплатою відсотків за користування кредитом, комісії за користування кредитом та пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, які передбачені умовами договору №б/н від 01.08.2013.

Як вбачається із виписок по рахунку відповідача-1, а також наданого позивачем розрахунку заборгованості у зв`язку з неналежним виконанням Позичальником взятих на себе зобов`язань у відповідача-1 (Позичальника) виникла заборгованість за кредитом у сумі 190202,33 грн. (т. 1, а.с. 93-94, 128).

28.05.2015 між ОСОБА_1 (Поручитель) та ПАТ КБ «Приватбанк», який в подальшому перейменовано на АТ КБ «Приватбанк» (Кредитор) укладено договір поруки № POR945. Згідно із п. 1.1 предметом цього договору є надання поруки Поручителем перед Кредитором за виконання ТОВ «ЕКОМЕДТЕХ» (Боржник) зобов`язань за угодами-приєднання до: 1.1.1 розділу 3.2.1 «Кредитний ліміт «Умови та правила надання банківських послуг», далі Угода 1, (по сплаті кредиту в розмірі 50000,00 грн. (підпункт г пункту 1.1.1 договору поруки) (т.1, а.с100-101).

Якщо під час виконання «Угоди 1» зобов`язання Боржника, що забезпечені цим договором збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності Поручителя, Поручитель при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за «Угодою 1» в розмірі таких збільшень. Додаткових узгоджень про такі збільшення з Поручителем не потрібні (п.1.1.1. договору поруки).

Відповідно до п.1.2 договору Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов`язань за «Угодою 1 та Угодою 2» в тому ж розмірі, що і Боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно цього пункту Поручитель відповідає перед Кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності.

Згідно із п. 1.3 договору Поручитель з умовами «Угоди 1 та Угоди 2» ознайомлений.

У випадку невиконання Боржником зобов`язань за «Угодою1 і/або Угодою 2», Боржник та Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем-1 своїх зобов`язань за договором в частині своєчасного повернення кредиту, позивач просить стягнути з відповідача-1 та відповідача -2 (Поручителя), солідарно заборгованість за кредитом в сумі 190202,33 грн.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 Цивільного кодексу України).

За приписами частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанцій 01.08.2013 Банком та Позичальником підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Згідно з цією заявою Позичальник приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, погодився з названими Умовами, що знаходяться на сайті банку http://pb.ua, тарифами Банку, чим уклав із Банком кредитний договір №б/н від 01.08.2013.

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України унормовано за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

Статтею 526 Цивільного кодексу, яка кореспондується з нормами статті 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов договору Банком станом на 04.06.2015 на поточний рахунок відповідача-1 № 1263 було надано кредитний ліміт у розмірі 200000,00 грн.

Разом з тим, обов`язок щодо погашення заборгованості за тілом кредиту відповідач-1 своєчасно та в повному обсязі не виконав, у зв`язку з чим заборгованість за тілом кредиту становить 190202,33 грн.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України).

З аналізу вищеописаних правових норм та матеріалів даної справи, зважаючи на наявність простроченої заборгованості відповідача-1 (Позичальник) по поверненню кредитних коштів перед Банком, колегія суддів констатує наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача-1 заборгованості по кредиту в розмірі 190202,33 грн., яка документально підтверджена та відповідачем-1 не спростована.

Колегія суддів зазначає, що рішення господарського суду Львівської області від 17.12.2019 у справі № 914/1266/19 в цій частині позовних вимог не оскаржується.

Щодо позовних вимог про солідарне стягнення з відповідача-2 - ОСОБА_1 заборгованості за договором б/н від 01.08.2013 у розмірі 1909202,33 грн., суд апеляційної інстанції враховує таке.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі (ч. 2 ст. 553 ЦК України).

Частинами 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За приписами ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Як підтверджено матеріалами справи та про що зазначалось вище 28.05.2015 між ОСОБА_1 (Поручитель) та Банком (Кредитор) укладено договір поруки № POR945. Предметом цього договору є надання поруки Поручителем перед Кредитором за виконання ТОВ «ЕКОМЕДТЕХ» (Боржник) зобов`язань за угодами-приєднання до: 1.1.1 розділу 3.2.1 «Кредитний ліміт «Умови та правила надання банківських послуг», далі Угода 1.

Надавши оцінку умовам договору поруки № POR945 від 28.05.2015, колегія суддів дійшла висновку, що з системного аналізу всіх умов названого договору неможливо встановити, яке ж саме основне зобов`язання забезпечене порукою, оскільки з наданого договору неможливо встановити ані правочин, який, як основне зобов`язання забезпечене порукою, ані поточний рахунок, на який надається така послуга, як кредитний ліміт. Лише визначено особу, первинні зобов`язання якої забезпечені порукою.

Таким чином встановивши, що позивачем не доведено факту забезпечення на підставі договору поруки № POR945 від 28.05.2015 зобов`язань відповідача-1 саме за договором банківського обслуговування б/н від 01.08.2013, колегія суддів вважає, що у позивача відсутні підстави вимагати стягнення з відповідача-2 заборгованості відповідача-1 за вказаним договором банківського обслуговування, як солідарного боржника.

Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного суду від 31.07.2019 справа № 922/2913/18.

З врахуванням вищеописаних норм права та обставин справи, колегія суддів констатує відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості ТзОВ-фірма «Екомедтех» за договором банківського обслуговування б/н від 01.08.2013, як солідарного боржника.

Водночас, суд апеляційної інстанції вважає обгрунтованими твердження скаржника про те, що договір поруки № POR945 від 28.05.2015 не є припиненим, оскільки п. 4.1 названого договору сторони взаємно домовились, що порука за цим договором припиняється через 15 років після укладення цього договору. У випадку виконання Боржником та/або Поручителем всіх зобов`язань за «Угодою 1 і/або Угодою 2» цей договір припиняє свою дію.

Отже, при прийнятті оскаржуваного рішення суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що договір поруки № POR945 від 28.05.2015 є припиненим.

Разом з тим, не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з`ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча б відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення.

За приписами статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення господарського суду Львівської області від 17.12.2019 у справі №914/1266/19 необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 86, 197, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" б/н від 16.01.2020 року (вх. № 01-05/411/20 від 28.01.2020 року) залишити без задоволення, рішення господарського суду Львівської області від 17.12.2019 року у справі № 914/1266/19 - без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в господарський суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя В.М. Гриців

Суддя О.П. Дубник