ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

07 травня 2020 року Справа № 903/614/17

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Маціщук А.В. , суддя Олексюк Г.Є.

секретар судового засідання Мазур О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг" (вх.№839/20)

на ухвалу Господарського суду Волинської області від 16.01.2020р.

(постановлену о 11:55 год., у м.Луцьку, повний текст складено 17.01.2020р.)

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг" № 3 від 03.01.2020р. на дії приватного виконавця Таранка Д. В.

у справі № 903/614/17 (суддя Костюк С.В.)

стягувач Акціонерне товариство "Альфа-Банк"

боржники:

1) Товариство з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг"

2) Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий центр "Темпо"

за участю приватного виконавця Таранко Д. В.

про стягнення 92770022,62 грн.

за участю представників сторін:

від стягувача - Корецький І.І.;

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг" - не з'явився;

від Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий центр "Темпо" - не з'явився;

від приватного виконавця - Таранко Д.В.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг" звернулося до Господарського суду Волинської області із скаргою № 3 від 03.01.2020 р. на дії приватного виконавця Таранка Д. В., в якій просило:

- зупинити вчинення дій у ВП № 59251862 до вирішення скарги по суті;

- визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Таранко Д.В., які виразилися у незаконному проведенні оцінки нерухомого майна і визначенні його заниженої вартості в розмірі 2485000 грн., що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул.Узбекистанська,9А, яке підлягає примусовому відчуженню на підставі виконавчих документів, виданих Господарським судом Волинської області: судового наказу №903/614/17-1 від 01.02.2019 р. в межах виконавчого провадження № 59251862, неправомірними і усунути порушення, вчинені приватним виконавцем Таранком Д.В., шляхом зобов'язання проведення нової оцінки з визначення ринкової вартості нерухомого майна, що знаходиться за адресою: м.Запоріжжя, вул.Узбекистанська, 9А, яке підлягає примусовому відчуженню на підставі виконавчих документів, виданих Господарським судом Волинської області: судового наказу № 903/614/17-1 від 01.02.2019 р. в межах виконавчого провадження № 59251862.

В обґрунтування скарги посилається на те, що приватний виконавець при визначені вартості майна та призначенні аукціону порушив вимоги ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження", а також п.18 VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, вказує, що дії приватного виконавця щодо визначення вартості нерухомого майна є незаконними та такими, що порушують права скаржника. При цьому зазначає, що приватним виконавцем Таранком Д. В. 24.10.2019 р. виніс постанову про опис і арешт майна, і лише 24.12.2019 р. надіслав повідомлення про вартість майна, чим порушив 10-ти денний строк на визначення вартості майна боржника.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 16.01.2020 р. у справі №903/614/17 було відмовлено ТОВ "Пакко Холдинг" в задоволенні скарги № 3 від 03.01.2020 р.

При постановлені вказаної ухвали місцевий господарський суд виходив з того, що в приватного виконавця Таранка Д. В. на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № 59251862 з виконання наказу Господарського суду Волинської області №903/614/17-1.

24.10.2019 р. винесена постанова якою описано та арештовано майно боржника, а саме: об'єкт незавершеного будівництва, нежитлове приміщення - недобудована будівля блоку обслуговування А-2, загальною площею 2817,9 кв.м., замощення /І/, місцезнаходження: м.Запоріжжя, вул.Узбекистанська,9А.

11.11.2019 р. приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Таранком Д.В. прийнято постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні - ТОВ "Євроексперт Груп", яке має сертифікат № 816/18 від 26.10.2018 р., виданий Фондом державного майна України (строк дії 26.10.2021 р.).

Відповідно до звіту за результатами незалежної оцінки вартості об'єкту незавершеного будівництва, нежитлове приміщення - недобудована будівля блоку обслуговування А-2, загальною площею 2817,9 кв.м., замощення /І/, місцезнаходження: м.Запоріжжя, вул.Узбекистанська,9А ринкова вартість об'єкта оцінки на дату оцінки становить 2485000грн.

Місцевий господарський суд зазначив, що правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов'язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів.

Судом зазначено, що ТОВ "Пакко Холдинг" не зазначено, які саме порушення нормативно-правових актів з оцінки майна було допущено суб'єктом оціночної діяльності при визначені ринкової вартості об'єкта оцінки згідно звіту від 22.11.2019 р.

Також доводи ТОВ "Пакко Холдинг", що вказане майно було придбано за договорами купівлі-продажу від 26.04.2016 р. за ціною 29820720 грн., балансова вартість становить 24858552грн. 20 коп., а згідно висновку про вартість майна станом на 11.12.2018 р. його ринкова вартість становила 7500000 грн. на думку суду не підтверджують факт порушень законодавства суб'єктом оцінки та приватним виконавцем.

Судом взято до уваги рецензію на звіт про оцінку ринкової вартості об'єкта незавершеного будівництва, нежитлове приміщення - недобудована будівля блоку обслуговування А-2, загальною площею 2817,9 кв.м., замощення /І/, місцезнаходження: м.Запоріжжя, вул.Узбекистанська,9А, відповідно до якої звіт у цілому відповідає нормативно-правовим актам з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки.

Відмовляючи в зупиненні вчинені виконавчих дій у ВП № 59251862 до вирішення скарги по суті суд вказав, що ч.1 ст. 34 Законом України "Про виконавче провадження" не передбачає такої підстави зупинення виконавчих дій як розгляд скарги на дії виконавця.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов до висновку, що дії приватного виконавця Таранка Д. В. є правомірними, а доводи скарги непідтверджені належними та допустимими доказами в розумінні приписів ГПК України, а тому відмовив в задоволенні скарги.

При постановлені ухвали суд застосував відповідні положення ст. ст. 1, 13, 18, 57 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. ст. 3, 12, 32, 33 Закону України " Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Не погоджуючись з вказаною ухвалою до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг", у якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Волинської області від 16.01.2020р. у справі №903/614/17 та прийняти нове судове рішення, яким скаргу на дії приватного виконавця задоволити.

На підтвердження своїх вимог скаржник вказує наступне.

Заниження вартості нерухомого майна, а саме - об'єкта незавершеного будівництва, нежитлове приміщення недобудована будівля блоку обслуговування /А-2/, загальною площею 2817,9 кв.м., замощення /І/, що знаходиться за адресою м. Запоріжжя, вул.Узбекистанська, 9А, його невідповідність ринковій вартості даного майна підтверджується доказами, а саме: висновком про вартість майна станом на 11.12.2018 р. проведеного ТОВ "Центр розвитку будівництва і архітектури"; довідкою № 256 від 29.11.2019р.; договорами купівлі-продажу нерухомого майна.

Судом першої інстанцій безпідставно не прийнято до уваги зазначені договори, як належні та допустимі докази щодо визначення вартості майна, які підтверджують суттєву розбіжність між ринковою вартістю об'єкта нерухомості та вартістю, визначеної приватним виконавцем.

Суд не здійснив належну оцінку доказів по справі та надав перевагу доказам, що надані приватним виконавцем.

Судом першої інстанції внаслідок невірного оцінювання доказів, надання переваги одним доказам над іншими було неправильно застосовано положення ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" та не надано належної правової оцінки доказам, які підтверджують факт суттєвого навмисного заниження приватним виконавцем Таранком Д.В. вартості нерухомого майна.

Приватним виконавцем Таранком Д.В. було описано та арештоване майно, а повідомлення щодо вартості майна було надіслано ТОВ "Пакко Холдинг" лише 24.12.2019р., чим порушено передбачений законодавством десятиденний строк на визначення вартості майна.

З огляду на викладене скаржник вважає, що оцінка майна, проведена приватним виконавцем є незаконною, звіт про оцінку не відповідає вимогам спеціального законодавства, яким має керуватися суб'єкт оцінювання, і має бути визнаний неналежним та недопустимим для використання його у процедурі примусового виконання рішення суду.

Акціонерне товариство "Альфа-Банк", Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий центр "Темпо" та приватний виконавець Таранко Д. В. не скористалися правом подати відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг", що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

07 травня 2020 року в судовому засіданні Північно-західного апеляційного господарського суду приватний виконавець Таранко Д. В. заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а ухвалу Господарського суду Волинської області від 16.01.2020р. у справі № 903/614/17 - без змін. Також, виконавець в судовому засіданні зазначив, що об'єкт незавершеного будівництва, нежитлове приміщення - недобудована будівля блоку обслуговування А-2, загальною площею 2817,9 кв.м., замощення /І/, місцезнаходження: м.Запоріжжя, вул.Узбекистанська,9А в рамках іншого виконавчого провадження виставлявся на торги за подібною ціною, котра визначена на підставі звіту про оцінку майна наданого на виконання постанови приватного виконавця.

Представник стягувача в судовому засіданні підтримав позицію приватного виконавця та просив суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг".

06.05.2020 р. на електронну адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, відповідно до якого скаржник просить відкласти розгляд справи у зв'язку із запровадженими карантинними заходами, внаслідок поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19.

Розглянувши вказане клопотання, суд дійшов висновку про його відхилення, виходячи з наступного.

За приписами ч. 11 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Суд звертає увагу на те, що строк апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції обмежений строком, встановленим ст. 273 ГПК України - тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Апеляційне провадження в даній справі було відкрите ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.04.2020 р., а тому апеляційна скарга має бути розглянута в строк до 12.05.2020 р. (з врахуванням вихідних та святкових днів).

Суд констатує, що внаслідок поширення коронавірусної хвороби COVID-19, Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX " Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв'язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" законодавцем були внесені змін до ГПК України щодо строків визначеними статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інших процесуальних строків щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву.

Однак, строки встановлені ст. 273 ГПК України залишилися незмінними, а тому враховуючи строки пересилання поштової кореспонденції, імперативні приписи ст. 120 ГПК України, той факт, що суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції за наявними в ній і додатково поданими доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ст. 269 ГПК України), не визнання судом явки представників сторін обов'язковою, висловлення скаржником своєї позиції в апеляційній скарзі, суд дійшов висновку про те, що неявка представника скаржника не є підставою для відкладення розгляду справи та відхиляє клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 07.05.2020 р. представник ТОВ "Торговий центр "Темпо" не з'явився.

Враховуючи приписи ст.ст. 269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, той факт, що ТОВ "Торговий центр "Темпо" був належним чином та своєчасно повідомлене про дату, час та місце судового засідання, про що свідчить електронне листування, копія реєстру на відправку рекомендованої кореспонденції (т. 16, а. с. 185-193; т. 17, а. с. 25), а також те, що явка представників учасників справи в судове засідання обов'язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представника ТОВ "Торговий центр "Темпо".

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника стягувача та приватного виконавця, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при постановлені ухвали норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржену ухвалу залишити без змін, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, що рішенням Господарського суду Волинської області від 10.10.2018 р. у справі №903/614/17 позов Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий центр "Темпо" про стягнення 92770022 грн. 62 коп. задоволено частково. Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий центр "Темпо" в користь Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" 88451226 грн. 90 коп., з яких: 63450000 грн. заборгованості по тілу кредиту, 16562543 грн. 69 коп. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 5070562 грн. 11 коп. пені по тілу кредиту, 3368121 грн. 10 коп. пені по відсотках та 590470 грн. 15 коп. витрат по сплаті судового збору. В решті позову відмовлено (т. 3, а. с. 70-74).

Вказане рішення суду першої інстанції, за результатами апеляційного та касаційного проваджень (постанова Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.01.2019р. та постанова Верховного Суду від 26.03.2019 р. відповідно) залишено без змін (т. 3, а. с. 229-238; т. 4, а. с. 242-243).

01.02.2019 р. на виконання постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.01.2019 та рішення Господарського суду Волинської області від 10 жовтня 2018 у справі №903/614/17 видано накази № 903/614/17-1, № 903/614/17-2 (т. 3, а. с. 242-243).

31.05.2019 р. приватним виконавцем Таранком Д. В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по наказу суду № 903/614/17-1 (т. 14, а. с. 4).

Також, 31.05.2019 р. приватним виконавцем Таранком Д. В. винесено постанову про арешт майна боржника, відповідно до якої накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника та заборонено його відчуження в межах суми боргу 97947866 грн. 75 коп. (т. 14 а. с. 57).

Постановою приватного виконавця Таранка Д. В. від 24.10.2019 р. описано та арештовано майно боржника, а саме: об'єкт незавершеного будівництва, нежитлове приміщення - недобудована будівля блоку обслуговування А-2, загальною площею 2817,9 кв.м., замощення /І/, місцезнаходження: м.Запоріжжя, вул.Узбекистанська, 9А (т. 14, а. с. 227).

11.11.2019 р. приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Таранком Д.В. прийнято постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні - ТОВ "Євроексперт Груп", яке має сертифікат № 816/18 від 26.10.2018 р., виданий Фондом державного майна України (строк дії 26.10.2021 р.) (т. 15, а. с. 215-216).

В п. 3 даної постанови містяться посилання про попередження суб`єкта оціночної діяльності - ТОВ "Євроексперт груп", в особі Свертока Є.В. про кримінальну відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків під час здійснення виконавчого провадження, надання завідомо неправдивого звіту з питань, що містяться в постанові.

Відповідно до п. 5 постанови, вона може бути оскаржена у порядку та строки, визначені Законом України "Про виконавче провадження".

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 09.01.2020 р. у справі №903/614/17 в задоволенні скарги про визнання незаконною та скасування постанови приватного виконавця Таранко Д.В. від 11.11.2019 р. про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ТОВ "Євроексперт груп" - відмовлено (т. 15, а. с. 138-140).

Відповідно до звіту за результатами незалежної оцінки вартості об'єкту незавершеного будівництва, нежитлове приміщення - недобудована будівля блоку обслуговування А-2, загальною площею 2817,9 кв.м., замощення /І/, місцезнаходження: м.Запоріжжя, вул.Узбекистанська,9А ринкова вартість об'єкта оцінки на дату оцінки становить 2485000 грн. (т. 15, а. с. 181-212).

Згідно із рецензією на звіт, вищевказаний звіт у цілому відповідає нормативно-правовим актам з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки (т. 15, а. с. 232-234).

Листом від 24.12.2019 р. № 614 приватний виконавець Таранко Д.В. повідомив ТОВ "Пакко Холдинг" про вартість об'єкту незавершеного будівництва, нежитлове приміщення - недобудована будівля блоку обслуговування А-2, загальною площею 2817,9 кв.м., замощення /І/, місцезнаходження: м.Запоріжжя, вул.Узбекистанська, 9А. Вказаний лист був отриманий ТОВ "Пакко Холдинг" 28.12.2019 р. (т. 14, а. с. 223-225).

Відповідно до довідки ТОВ "Пакко Холдинг" від 29.11.2019 р. №356, залишкова (балансова) вартість нерухомого майна об'єкту незавершеного будівництва, нежитлове приміщення - недобудована будівля блоку обслуговування А-2, загальною площею 2817,9 кв.м., замощення /І/, місцезнаходження: м.Запоріжжя, вул.Узбекистанська,9А становить 24858552 грн. 20 коп. (т. 14, а. с. 229).

Відповідно до наданих ТОВ "Пакко Холдинг" договорів купівлі-продажу від 26.04.2016 р. та від 27.04.2016 р. останній придбав за кожним договором по 1/2 об'єкту незавершеного будівництва, нежитлове приміщення - недобудована будівля блоку обслуговування А-2, загальною площею 2817,9 кв.м., замощення /І/, місцезнаходження: м.Запоріжжя, вул.Узбекистанська,9А за загальною ціною 29820720 грн. (т. 14, а. с. 230-233).

Згідно із висновком про вартість майна, наданим ТОВ "Пакко Холдинг", ринкова вартість об'єкту незавершеного будівництва, нежитлове приміщення - недобудована будівля блоку обслуговування А-2, загальною площею 2817,9 кв.м., замощення /І/, місцезнаходження: м.Запоріжжя, вул.Узбекистанська,9А становить 7500000 грн. (т. 14, а. с. 234).

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступні положення діючого законодавства з урахуванням фактичних обставин справи.

Щодо можливості оскарження дій виконавця про оцінку майна, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно ст.339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Статтею 342 ГПК України унормовано, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За положеннями ст. 129 Конституції України та ст. ст. 18, 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на усій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, унормовано Законом України "Про виконавче провадження".

За приписами ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до приписів ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ст.13 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно із частинами 1-2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що посилання суду першої інстанції на правову позицію викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018 р. у справі № 914/881/17, а саме про неможливість здійснення судового розгляду щодо застосування до звіту про оцінку наслідків, пов'язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів у зв'язку із його правовою природою, є помилковим, оскільки правовідносини у справі № 914/881/17 є відмінними від тих, котрі розглядаються за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг" № 3 від 03.01.2020р. на дії приватного виконавця Таранка Д. В.

У зв'язку з викладеним суд апеляційної інстанції вважає, що передбачене наведеною нормою право сторін оскаржити в судовому порядку результати визначення вартості чи оцінки майна кореспондується із закріпленими у ст. 339 ГПК України, ст. ст. 2, 74 Закону України "Про виконавче провадження" положеннями щодо права сторін виконавчого провадження оскаржити рішення, дії чи бездіяльність виконавця під час виконання судового рішення до суду, який видав виконавчий документ. Забезпечення зазначеного права віднесено до засад виконавчого провадження.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 20.03.2019р. у справі №821/197/18/4440/16 та від 12.06.2019 р. у справі № 308/12150/16-ц дійшла висновку, що визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду, тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Щодо вимоги скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг" №3 від 03.01.2020р. про зупинення вчинення дій у ВП № 59251862 до вирішення скарги по суті, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Підстави зупинення вчинення виконавчих дій передбачені ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" та не містить положень щодо можливості зупинення виконавчих дій у зв'язку із розглядом скарги на дії виконавця, а тому скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг" № 3 від 03.01.2020р. на дії приватного виконавця Таранка Д.В. в частині зупинення вчинення дій у ВП № 59251862 до вирішення скарги по суті не підлягає до задоволення.

Щодо неправомірності дій приватного виконавця із проведення оцінки майна, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до статей 10, 18, 48, 52 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії. Заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна (частини 3, 4 статті 57 Закону України "Про виконавче провадження").

За приписами п. 15 ч. 3 ст. 18, ч. 1 ст. 20 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право залучати в установленому порядку для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання про що виносить постанову.

Також, судом апеляційної інстанції вище встановлено, що ТОВ "Пакко Холдинг" зверталося до суду з вимогою про визнання незаконною та скасування постанови приватного виконавця Таранка Д.В. від 11.11.2019 р. про призначення суб`єкта оціночної діяльності - ТОВ "Євроексперт Груп", однак в задоволені такої скарги було відмовлено.

Враховуючи викладене, скарга ТОВ "Пакко Холдинг" у вказаній вище частині не підлягає до задоволення, оскільки із системного аналізу вищенаведених положень Закону України "Про виконавче провадження" вбачається, що виконавець у встановлених законом випадках зобов'язаний провести грошову оцінку майна, в то числі із залученням суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання.

Щодо скарги в частині визначення заниженої вартості майна та зобов'язання здійснити нові грошові оцінки, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Як зазначалося вище, нормами статей 10, 18, 48, 52 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії. Заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Статтею 57 Закону України "Про виконавче провадження" унормовано, що у разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

За приписами ст. ст. 18, 20 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено право виконавця залучати для проведення оцінки майна суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання.

Положення (національні стандарти) оцінки майна є обов'язковими для виконання суб'єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна усіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Такими нормативно-правовими актами з оцінки майна, зокрема, є Національний стандарт №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затверджений постановою КМ України №1440 від 10.09.2003 р. та Національний стандарт №2, затверджений постановою КМ України №1442 від 28.10.2004 р.

Національний стандарт №1 є обов'язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб'єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому Стандарті, використовуються в інших національних стандартах.

Національний стандарт №2 також є обов'язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб'єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу.

Таким чином, оцінка нерухомого майна має здійснюватись відповідно до Національного стандарту №2 "Оцінка нерухомого майна" з урахуванням вимог Національного стандарту №1, яким визначено загальні засади процедури оцінювання.

Відповідно до п. 35-37 Національного стандарту "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" оцінка майна проводиться із застосуванням методичних підходів, методів оцінки, які є складовими частинами методичних підходів або є результатом комбінування кількох методичних підходів, а також оціночних процедур. Оцінювач застосовує, як правило, кілька методичних підходів, що найбільш повно відповідають визначеним меті оцінки, виду вартості за наявності достовірних інформаційних джерел для її проведення. З метою обґрунтування остаточного висновку про вартість об'єкта оцінки результати оцінки, отримані із застосуванням різних методичних підходів, зіставляються шляхом аналізу впливу принципів оцінки, які є визначальними для мети, з якою проводиться оцінка, а також інформаційних джерел на достовірність результатів оцінки. Неможливість або недоцільність застосування певного методичного підходу, пов'язана з повною відсутністю чи недостовірністю необхідних для цього вихідних даних про об'єкт оцінки та іншої інформації, окремо обґрунтовується у звіті про оцінку майна. Національними стандартами можуть передбачатися також інші випадки обмежень щодо застосування певних методичних підходів для визначення ринкової вартості та неринкових видів вартості об'єктів оцінки. Застереження та обмеження щодо використання результатів оцінки об'єкта оцінки зазначаються у звіті про оцінку майна.

Згідно п. 38-40 Національного стандарту "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" для проведення оцінки майна застосовуються такі основні методичні підходи: витратний (майновий - для оцінки об'єктів у формі цілісного майнового комплексу та у формі фінансових інтересів); дохідний; порівняльний.

Витратний підхід ґрунтується на врахуванні принципів корисності і заміщення. Витратний підхід передбачає визначення поточної вартості витрат на відтворення або заміщення об'єкта оцінки з подальшим коригуванням їх на суму зносу (знецінення).

Відповідно до п. 42 Національного стандарту "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" дохідний підхід базується на врахуванні принципів найбільш ефективного використання та очікування, відповідно до яких вартість об'єкта оцінки визначається як поточна вартість очікуваних доходів від найбільш ефективного використання об'єкта оцінки, включаючи дохід від його можливого перепродажу.

Згідно п. 47 Національного стандарту "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" порівняльний підхід ґрунтується на врахуванні принципів заміщення та попиту і пропонування. Порівняльний підхід передбачає аналіз цін продажу та пропонування подібного майна з відповідним коригуванням відмінностей між об'єктами порівняння та об'єктом оцінки.

Згідно п. 51-52 Національного стандарту "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об'єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об'єкта оцінки та пов'язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об'єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об'єкта оцінки на нову дату (у разі потреби). Оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел (за винятком документів, надання яких повинен забезпечити замовник оцінки згідно з договором), їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов'язані з об'єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна, які використовуються у разі застосування порівняльного підходу, та іншу істотну інформацію. У разі неповноти зазначеної інформації або відсутності її взагалі у звіті про оцінку майна зазначається негативний вплив цього факту на результати оцінки.

У п. 54 Національного стандарту "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" зазначено, що зібрані оцінювачем вихідні дані та інша інформація повинні відображатися у звіті про оцінку майна з посиланням на джерело їх отримання та у додатках до нього із забезпеченням режиму конфіденційності згідно з умовами договору на проведення оцінки майна та з дотриманням вимог законодавства.

За приписами п. 53 Національного стандарту № 1 залежно від обраних методичних підходів та методів оцінки оцінювач повинен: зібрати та проаналізувати всі істотні відомості про об'єкт оцінки, зокрема вихідні дані про його правовий статус, відомості про склад, технічні та інші характеристики, інформацію про стан ринку стосовно об'єкта оцінки та подібного майна, відомості про економічні характеристики об'єкта оцінки (прогнозовані та фактичні доходи і витрати від використання об'єкта оцінки, у тому числі від його найбільш ефективного використання та існуючого використання); проаналізувати існуючий стан використання об'єкта оцінки та визначити умови його найбільш ефективного використання; зібрати необхідну інформацію для обґрунтування ставки капіталізації та (або) ставки дисконту; визначити правові обмеження щодо об'єкта оцінки та врахувати їх вплив на вартість об'єкта оцінки; обґрунтувати застосування методичних підходів, методів та оціночних процедур, у разі потреби - застосування спеціальних методів оцінки та оціночних процедур (комбінування кількох методичних підходів або методів).

Отже, діюче законодавство про оцінку майна не містить імперативних норм щодо застосування конкретного методичного підходу при оцінці майна боржника у конкретній справі, а навпаки, передбачає альтернативні підходи для встановлення його вартості (ціни), що буде найбільш об'єктивною при його реалізації в межах проведення виконавчого провадження. Тобто суб'єкт оцінки на власний вибір з урахування об'єкту оцінки обирає той чи інший методичний підхід для здійснення оцінки.

Враховуючи те, що звіт про оцінку майна (висновок оцінювача) за своєю суттю є лише результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача з визначених питань, належним способом його спростування може бути проведення повторної, додаткової, комплексної чи колегіальної експертизи відповідно до положень Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", Закону України "Про судову експертизу" або надання суду інших доказів на підтвердження факту незаконного складання цього звіту.

Як встановлено вище, приватним виконавцем згідно ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до його постанови від 11.11.2019 р. було залучено суб'єкта оціночної діяльності ТОВ "Євроексперт Груп", який діє на підставі виданого Фондом державного майна України сертифіката № 816/18 від 26.10.2018 р. Також суб`єкт оціночної діяльності був попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого звіту, про що вказано в постанові приватного виконавця від 11.11.2019 р.

Суд апеляційної інстанції бере до уваги, що ТОВ "Пакко Холдинг" зверталося до суду з вимогою про визнання незаконною та скасування постанови приватного виконавця Таранко Д.В. від 11.11.2019 р. про призначення суб`єкта оціночної діяльності - ТОВ "Євроексперт Груп", який здійснював оцінку вартості об'єкту незавершеного будівництва, нежитлове приміщення - недобудована будівля блоку обслуговування А-2, загальною площею 2817,9 кв.м., замощення /І/, місцезнаходження: м.Запоріжжя, вул.Узбекистанська,9А.

Разом з тим, ухвалою Господарського суду Волинської області від 09.01.2020 р. у справі №903/614/17 в задоволенні скарги про визнання незаконною та скасування постанови приватного виконавця Таранко Д.В. від 11.11.2019 р. про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ТОВ "Євроексперт груп" - відмовлено.

Відтак, матеріалами справи підтверджується, що на даний час постанова приватного виконавця Таранко Д.В. від 11.11.2019 р. про призначення суб`єкта оціночної діяльності - ТОВ "Євроексперт Груп" чинна та не скасована у встановленому законом порядку.

Матеріалами справи підтверджується, що 22.11.2019 р. ТОВ "Євроексперт груп" здійснено оцінку вартості об'єкту незавершеного будівництва, нежитлове приміщення - недобудована будівля блоку обслуговування А-2, загальною площею 2817,9 кв.м., замощення /І/, місцезнаходження: м.Запоріжжя, вул.Узбекистанська,9А ринкова вартість об'єкта оцінки на дату оцінки становить 2485000грн., про що складено звіт.

Проаналізувавши вказаний звіт, суд апеляційної інстанції встановив, що відповідно до розділу 1 "Загальні положення" звіту, виконавцем звіту відповідно до вимог законодавства виконано незалежну оцінку у такій послідовності: ознайомлення з об'єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об'єкта оцінки та пов'язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру оцінки та використання її результатів (огляд об'єкта оцінки провів представник суб'єкта оціночної діяльності); вибір необхідним методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкту оцінки на дату оцінки.

Згідно розділу 2 "Нормативно-правова база" звіту про оцінку майна, при оцінці майна оцінювачем застосовано нормативно-правові акти, зокрема, Податковий кодекс України, Національний стандарт №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 р. №1440, Національний стандарт №2 "Оцінка нерухомого майна", затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року №1442, Міжнародні стандарти оцінки МСО 2007, Закон України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", Закон України "Про виконавче провадження", Закон України "Про заставу".

При цьому, оцінка нерухомого майна проведена із застосуванням бази, що відповідає ринковій вартості, застосовано дохідний, порівняльний та методологічні підходи, здійснено аналіз ринку нерухомості.

Відтак, матеріалами справи підтверджується, що при проведенні оцінки майна оцінювачем здійснено ознайомлення з об'єктами оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, ідентифікація об'єктів оцінки та пов'язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру оцінки та використання її результатів, тощо. На підставі проведеного аналізу вибору методичних підходів оцінювачем при визначенні вартості майна обґрунтовано застосування двох класичних підходів оцінки - дохідного та порівняльного.

Разом з тим, оцінку майна боржника здійснено оцінювачем в межах та на підставі наданих замовником правовстановлюючих та інших документів на момент оцінки, а сама оцінка об'єктів проводилась виходячи із результатів проведеного оцінювачем огляду та фотофіксації наявності та технічного стану майна боржника - нежитлових будівель. В звітах наявний перелік нормативно-правових актів, відповідно до яких проводилася оцінка, обґрунтований аналіз зовнішніх факторів та пропозицій на ринку подібного майна.

Таким чином, беручи до уваги викладене, судом апеляційної інстанції не встановлено мотиви неправомірності використання оцінювачем під час проведення дослідження та складання звітів про оцінку нерухомого майна методичних підходів, методів та оціночної процедури.

Окрім того, суд бере до уваги, що оцінювач при здійсненні оцінки майна був попереджений про кримінальну відповідальність, на відміну від рецензіата.

Підсумовуючи вищевказане, суд апеляційної інстанції констатує, що ним не встановлено в діях суб`єкта оціночної діяльності під час проведення дослідження та складання звітів про оцінку нерухомого майна порушення вимог чинного законодавства.

Також, суд апеляційної інстанції не може залишити поза увагою той факт, що рецензія Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності від 25.11.2019р. на звіт подані до суду першої інстанції вже під час розгляду цієї скарги (дата подачі скарги - 14.11.2019 р.), що також підтверджує те, що при погодженні та прийнятті проведеної оцінки до виконання, використання результатів оцінки та передачі нерухомого майна на торги за погодженою оцінкою (вбачається із оголошень про торги, які розміщені в т. 14, а. с. 80-81), виконавцю не було відомо про наявність даної рецензії, що виключає неправомірність дій приватного виконавця.

При цьому, надана скаржником до матеріалів справи довідка від 29.11.2019 р. №356 щодо балансової вартості майна не приймажться до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки остання є внутрішнім документом та вказує на балансову вартість за якою майно обліковується в бухгалтерському обліку боржника і не може свідчити про реальну вартість майна.

Також, судом не приймаються надані скаржником договори купівлі-продажу від 26.04.2016р. та від 27.04.2016 р. та висновок про вартість майна, оскільки вказані документи також не можуть слугувати доказом ринкової вартості вказаного вище майна станом на дату оцінки, здійсненої ТОВ "Євроексперт Груп".

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Матеріалами справи підтверджується, що приватний виконавець Таранко Д.В. листом від 24.12.2019 р. №614, повідомив ТОВ "Пакко Холдинг" про вартість описаного та арештованого майна.

Відтак, апеляційним судом не встановлено порушення процедури вчинення виконавчих дій приватним виконавцем передбаченої Закону України "Про виконавче провадження".

В той же час, суд бере до уваги, що відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" порушення виконавцем строків здійснення виконавчих дій (надання виконавцем повідомлення про результати оцінки майна), не є підставою для скасування відповідної виконавчої дії (прийняття звіту).

Підсумовуючи викладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що приватний виконавець діяв у відповідності до ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження", залучив до участі у виконавчому провадженні суб'єкта оціночної діяльності, ознайомив з результатами оцінки сторін виконавчого провадження, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення скарги позивача.

Суд апеляційної інстанції бере до уваги, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довод. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Згідно із п.1 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, ухвалу Господарського суду Волинської області від 16.01.2020р. у справі № 903/614/17 необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг" (вх.№839/20) - без задоволення.

Керуючись статтями 255, 269, 270, 271, 275-279, 282 ГПК України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг" (вх.№839/20) залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Волинської області від 16.01.2020р. у справі № 903/614/17 - без змін.

2. Справу № 903/614/17 надіслати Господарському суду Волинської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "12" травня 2020 р.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Маціщук А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.