ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2020р. Справа № 904/1335/20

За позовом: Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», м. Кривий Ріг

До: Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Дніпро

Про: стягнення 82 119, 97 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ : не викликалися

СУТЬ СПОРУ :

ПрАТ «Інгулецький ГЗК» (позивач) звернувся до господарського суду з позовом до АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» (відповідач) про стягнення 82 119, 97 грн. штрафу. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на наступні обставини: при здійсненні АТ «Українська залізниця» перевезення вантажів на адресу ПрАТ «Інгулецький ГЗК» зі станцій, зазначених в залізничних накладних, до станції призначення - Інгулець Придніпровської залізниці , відповідачем було допущено прострочення його доставки, що є порушенням ст. 41, 116 Статуту залізниць України. За порушення терміну доставки вантажів позивач просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 82 119, 97 грн. Також позивач просив стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 5 396, 20 грн.

Ухвалою суду від 10.03.20р. було відкрите провадження у справі №904/1335/20 за правилами спрощеного позовного провадження, встановленими ГПК України, без призначення судового засідання та виклику сторін - за наявними у ній матеріалами.

АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» (відповідач) проти задоволення позовних вимог заперечував, стверджуючи (поміж-іншим), що позивачем було невірно нараховано штраф за залізничними накладними. Так зазначає, що за накладними №№42192112, 42192120, 42192138, 4219246, 42192153, 45873429, 45873445 - вагони були доставлені 19.11.19р. (дата прибуття вантажу); за накладними №№45725157, 45725603, 45753647 - вагони були доставлені 13.11.19р. (дата прибуття вантажу); за накладною №41767948 - вагони були доставлені 08.11.2019р. (дата прибуття вантажу). У зв`язку з цим вважає, що позивачем невірно розраховано період прострочки та відсоток штрафу за вищезазначеними залізничними накладними. Згідно наданого відповідачем контррозрахунку розмір штрафу за спірними накладними складає 4 542, 96 грн., що на 2 316, 14 грн. менше ніж вказує позивач . Також відповідач зазначає, що позивачем за накладною №32656407 невірно визначено термін доставки без врахування акту загальної форми ГУ-23 від 15.11.19р. № 202 щодо збільшення терміну доставки на термін затримки в процесі перевезення не з вини залізниці. Окрім того відповідач просив в разі задоволення позовних вимог , зменшити розмір нарахованого штрафу до 50% у зв`язку з тяжким фінансовим становищем підприємства.

ПрАТ «Інгулецький ГЗК» (позивач) у відповіді на відзив заперечував проти обставин, викладених відповідачем у відзиві на позов , зазначаючи наступне: відповідно п.2.10 Правил обчислення термінів доставки вантажів та ст.41 Статуту залізниць України належним доказом своєчасної доставки вантажу відповідачем має бути не штемпель про прибуття вантажу, а документи, що підтверджують факт подання вагонів під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки; в той же час, як вбачається з залізничних накладних №№42192112, 42192120, 42192138, 42192146, 42192153, 45873429, 45873445 вагони були доставлені 20.11.19р., як зазначено в розрахунку суми штрафу. Згідно залізничних накладних №№45725157, 45725603, 45753647 вбачається, що вагони були доставлені 14.11.19р. та згідно залізничної накладної №41767948 - вагони були доставлені 09.11.19р. Враховуючи вищезазначене та те, що фактичною датою доставки вантажу одержувачеві є дата подання вагонів під вивантаження, позивач вважає, що ним не було допущено порушення під час нарахування штрафу відповідачу за спірними накладними.

Окрім того, позивач зазначив, що за залізничною накладною №45487162 було помилково зазначена провізна плата, внаслідок чого некоректно розрахований штраф та надав вірний розрахунок штрафу, який склав 1 861,23 грн., замість 1 951,23 грн. ; відповідно до залізничної накладної №45555315 - помилково була зазначена дата приймання до перевезення (замість 02.11.19р. в розрахунку вказано 29.10.19р.), внаслідок чого невірно розрахований штраф; позивач надав розрахунок штрафу, який склав 177,26 грн., замість 794,82 грн.

Також позивач зазначає, що твердження відповідача, що в накладній № 32656407 неправильно визначено термін доставки без врахування акту загальної форми ГУ-23 від 15.11.19р. № 202 ( щодо збільшення терміну доставки на термін затримки в процесі перевезення не з вини залізниці ); оскільки ці твердження є безпідставним та недоведеними з огляду на та, що належним доказом для звільнення відповідача від відповідальності у зв`язку з порушенням встановлених термінів доставки та покладання такої відповідальності на вантажовідправника або вантажоодержувача мають бути комерційні або акти загальної форми, в яких повинні бути відображені причини затримки вантажу, та які повинні бути складені відповідно до вимог Правил складання актів (затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002р. №334). Окрім того, позивач заперечував проти зменшення розміру штрафу, зазначаючи, що сума штрафу не є надмірною та завищеною, а також не доведена наявність підстав для зменшення неустойки.

28.04.20р. від позивача надійшла заява про призначення судового засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат по справі, обґрунтована посиланням на приписи ст.ст.129 та 238 ГПК України .

АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» (відповідач) своїм право на надання заперечень на відповідь на відзив не скористалась.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

В період з 08.11.19р. по 20.11.19р. АТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» (відповідач) на адресу ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» ( позивач) здійснювалось перевезення порожніх власних вагонів.

Перевезення порожніх власних вагонів здійснювалось за залізничними накладними №№ 44350379, 44343150, 32525933, 32470338, 32470320, 45555315, 32458234, 32458267, 32458333, 32538365, 32598419, 32598427, 32602385, 32656407, 32688749, 32688749, 32689705, 41437542, 41437559, 41498098, 41609801, 41609819, 41609827, 41609835, 41684580, 41684663, 41684671, 41684671, 41684689, 41749417, 41749425, 41749433, 41767948, 41767955, 41775040, 41775057, 41775065, 41786385, 41786393, 41788993, 41876368, 41876376, 41876384, 41876392, 41876467, 41876582, 41876608, 41925066, 41975939, 42150870, 42151878, 44350502, 44447548, 45373388, 45459369, 45486925, 45487055, 45487063, 45487162, 45487170, 45487329, 45516838, 45555323, 45555331, 45647641, 45699147, 45725157, 45725603, 45756475, 45747680, 45751773, 45752052, 45752342, 45752557, 45753647, 45794963, 45802501, 45835634, 45843489, 45845377, 45859360, 45912615, 45912664, 51841955, 52451838, 52452752, 52453636, 52453644, 52453651, 52460052, 52460060, 52461779, 52466281, 52485828, 52486834, 52490448, 52490455, 32521437, 32526022, 32526063, 32526097, 32542367, 36306694, 42192112, 42192120, 42192138, 42192146, 42192153, 45873429, 45873445 (а.с.13-144).

Пунктом 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р., а також статтею 23 Статуту залізниць України передбачено, що на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладу). Накладна згідно з цими правилами може оформлюватися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Отже, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус «вантажу», які залізниця зобов`язана доставити на станцію призначення своєчасно і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов`язки, передбачені Статутом залізниць України; зокрема, право заявити до залізниці вимогу про сплату штрафу за прострочення в доставці вантажу.

Як вбачається із змісту копій залізничних накладних ( доданих до позовної заяви ) порожні власні вагони були доставлені на адресу позивача із простроченням. Відповідно до доданого розрахунку штраф за несвоєчасну доставку вантажу у період з 10.11.19р. по 20.11.19 р. складає 82 119, 97 грн. (а.с.10-12).

В той же час, як вбачається з наданих сторонами пояснень та розрахунків розміру штрафу: згідно залізничної накладної №45487162 вірним розміром штрафу є 1 861,23 грн ( що на 90 грн. менше, ніж просить позивач у позові); та за залізничною накладною №45555315 вірним розміром штрафу є 177,26 грн. ( що на 617,56 грн. менше, ніж позивач просить у позові ). Таким чином, розмір штрафу за несвоєчасну доставку порожніх приватних власних вагонів за залізничними накладними, на які позивач посилається у позові, складає 81 412,41 грн.

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України , положення якої кореспондуються із положеннями статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі - (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (ч. 2, 3 ст. 909 Цивільного кодексу України).

Пунктом 8 статті 6 Статуту визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статтею 116 Статуту залізниць України передбачено, що за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Відповідно до 41 Статуту залізниць України ( затвердженого постановою КМУ від 6 квітня 1998р. №457 ), залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Так, пунктами 2.1, 2.2, 2.4,2.9, 2.10, 2.11 Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №64, встановлено, що обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі «Навантаження призначено на __________ число _____________ місяць». Терміни доставки для вагонних відправок застосовуються при перевезенні вантажів, для яких надані окремі вагони та при перевезенні порожніх власних і орендованих вагонів. Терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються:

на одну добу:

на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу;

у разі переадресування вантажів;

на 2 доби:

у разі перевезення вантажів за участю поромної переправи;

у разі перевантаження вантажу у вагони іншої ширини колії.

У разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін: виконання митних та інших адміністративних правил; тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці; необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин; вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника; інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

За вимогами п.8 Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Згідно зі ст. 41 Статуту залізниць України залізниця зобов`язана доставити вантаж за призначенням у встановлений строк.

Відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

В п. 4 Оглядового листа ВГСУ від 21.05.2014 р. N 01-06/662/2014 «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про залізничні перевезення (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку ВГСУ)» зазначено, що за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, Залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі, встановленому статтею 116 Статуту залізниць України.

Відповідно до п. 2.9. Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. N 644, про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача 81 412,41 грн. штрафу. В задоволенні іншої частини позовних вимог, суд вважає не обхідне відмовити (оскільки позивачем було невірно нараховано штраф за залізничними накладними №№45487162 та 45555315).

Одночасно заперечення відповідача, суд оцінює критично, які спростовуються наданими позивачем доказами.

Також, суд не вбачає достатньо правових підставі для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу до 50% з урахуванням наступного. Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штраф, пеня), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником, причини неналежного виконання або не виконання зобов`язання; незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи не вжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки), тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставини, за яких можливе зменшення неустойки.

Зважаючи на те, що нарахована до сплати сума штрафу не є надмірно великою, порушення зобов`язання відповідачем за спірний період має системний характер, господарський суд не вбачає підстав для зменшення розміру підлягаючого до стягнення штрафу.

Стосовно заяви позивача про призначення судового засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне : відповідно до приписів ч. 8 ст.129 ГПК України : розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Особливості розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження встановлені ст.252 ГПК України , відповідно до якої : якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов:

1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Враховуючи вищевикладені особливості розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження (встановлені чинним ГПК України) та ту обставину, що позивач, будучи обізнаним про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження ще з часу отримання копії відповідної ухвали суду від 10.03.20 р. , мав достатньо часу для того, щоб надати відповідні належні докази , але не скористався цим процесуальним правом та подав разом із позовною заявою на підтвердження понесення таких витрат лише копії договору та додаткових угод до нього; суд не знаходить достатньо правових підстав для призначення судового засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат у справі, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження. Одночасно, надаючи оцінку доказам , наданим позивачем на підтвердження розміру понесених ним судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу; суд дійшов до наступних висновків : позовна заява від 21.02.20р. ( а.с.1-5), заява від 22.04.20 р.(а.с.188-189), відповідь на відзив ( а.с.194-196) підписані від імені ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» (позивача) представником по довіреності від 12.12.19р. № 14/10342 адвокатом Соколовською О.А. ( а.с.155). Одночасно в матеріалах справи наявні копії договору № 180316-МІХ/ІНГЗК/1 про надання юридичних послуг ( правової допомоги ) від 16.03.18 р. , укладений між Адвокатським об`єднанням «Всеукраїнська адвокатська допомога» (адвокатське об`єднання) та ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» (клієнт) ,згідно якого клієнт доручає ,а адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати клієнту правову допомогу (а.с.145-147), додаткові угоди про продовження строку дії цього договору (а.с.148,149) та додаткова угода №7 від 13.01.20 р. про встановлення вартості послуг за цим договором (а.с.150) свідчать лише про наявність домовленості між ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» та Адвокатським об`єднанням «Всеукраїнська адвокатська допомога» про надання юридичних послуг, а не про їх фактичне надання. При цьому зробити висновок про те, що адвокат Соколовська О.А. представляла інтереси позивача саме відповідно до вищенаведеного договору № 180316-МІХ/ІНГЗК/1, не надається можливим на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Враховуючи вищевикладене, суд не знаходить достатньо правових підстав для покладення на відповідача 5 396,20 грн. витрат на професійну правничу допомогу .

Одночасно, згідно ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційної до розміру задоволених позовних вимог та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 2 083, 89 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 178, 233, 238, 240, 241, 247-252 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вулиця Тверська, будинок 5; ) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» (49600, м. Дніпро, пр. Д.Яворницького, 108; код ЄДРПОУ 40081237) на користь позивача - Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» (50102, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, вул. Рудна, буд. 47; код ЄДРПОУ 00190905): 81 412, 41 грн. штрафу за несвоєчасну доставку вантажу та 2 083, 89 грн. витрат на сплату судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

3.В іншій частині позовних вимог відмовити, судові витрати в цій частині покласти на позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення складено та підписано без його проголошення 08.05.2020р.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення . Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення .

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції .

Згідно п.4 розділу Х Прикинцеві положення ГПК України ( з урахуванням внесених змін Законом України від 30.03.20р. №540-ІХ), під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя О.Ю.Васильєв