ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відкладення підготовчого засідання

27.04.2020 м. ДніпроСправа № 904/1117/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.

за участю секретаря судового засідання Ільєнко Д.Ю.

та представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку підготовчого провадження справу

за позовом Комунального підприємства "Кривбасводоканал" (м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області)

до Комунального підприємства "Криворізька міська лікарня № 4" Дніпропетровської обласної ради (м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області)

про визнання укладеним договору № 135 від 06.02.2020 про надання послуг з централізованого водопостачання в редакції позивача

Суддя Фещенко Ю.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Кривбасводоканал" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд визнати укладеним з Комунальним підприємством "Криворізька міська лікарня №4" Дніпропетровської обласної ради (далі - відповідач) договір № 135 від 06.02.2020 про надання послуг з централізованого водопостачання в редакції позивача.

Також позивач просить суд стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані недосягненням згоди сторонами щодо змісту договору в процесі його погодження в порядку статті 181 Господарського кодексу України, у зв`язку з непогодженням відповідачем з окремими умовами договору в редакції позивача, а саме: доповнення пунктом 1.8., пунктом 1.9., абзацом другим пунктом 2.3., підпунктами 5.1.9., 5.1.10., 5.1.11., 5.1.12. пункту 5.1., пунктом 5.4.12 пункту 5.4., підпунктом 6.8.4., підпунктом 6.8.5. пункту 6.8., підпунктом 10.3.1. пункту 10.3., пунктом 10.7., зміни пункту 4.2., підпункту 5.1.3. пункту 5.1., підпункту 5.3.5 пункту 5.3., про що свідчить протокол розбіжностей від 06.02.2020 до договору.

Ухвалою суду від 28.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено її розгляд у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження на 17.03.2020.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. суду № 12977/20 від 16.03.2020), в якому він просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на таке:

- договір № 135 про надання послуг з централізованого водопостачання від 06.02.2020, підписаний відповідачем з протоколом розбіжностей від 06.02.2020;

- пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України № 690 від 05.07.2019 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення" передбачено, що послуги надаються споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання комунальних послуг;

- відповідач в розумінні зазначеної норми Закону України "Про житлово-комунальні послуги" є індивідуальним споживачем, який одержує послуги у будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна. Нерухоме майно, яке є самостійними об`єктами нерухомого майна, власником якого є територіальна громада м. Кривого Рогу, знаходиться у відповідача у користуванні на праві оперативного управління, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.02.2020 №199665132 та Статутом відповідача;

- відповідач доповнив Розділ 1 Договору, який визначає його предмет, пункт 1.8. наступного змісті: "1.8. Виконавець забезпечує якість питної води відповідно до вимог державних санітарних норм і правил з тиском питної води відповідно до параметрів, встановлених державними будівельними нормами, на межі інженерно-технічних систем постачання послуги виконавця та інженерно-технічних систем споживача." Ця умова повністю відповідає пункту 2 Типового договору, в якому зазначено: "Виконавець забезпечує якість питної води відповідно до вимог державних санітарних норм і правил з тиском питної води відповідно до параметрів, встановлених державними будівельними нормами, на межі інженерно-технічних систем постачання послуги виконавця та інженерно-технічних систем споживача";

- відповідач доповнив Розділ 1 Договору, який визначає його предмет, пункт 1.9. наступного змісту: "Послуга з централізованого водопостачання надається споживачеві безперервно, крім часу перерв на проведення ремонтних і профілактичних робіт згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації і користування, положеннями про проведення поточного і капітального ремонтів та іншими нормативно-правовими актами та на ліквідацію наслідків аварії". Ця умова відповідає пункту 3 Типового договору, в якому зазначено: "Послуги надаються споживачеві безперервно, крім часу перерв, визначених частиною 1 статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги";

- відповідно до абзацу другого частини 2 статті 22 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" споживачі питної води, послуг з питного водопостачання мають право на забезпечення питною водою, якість якої відповідає державним стандартам, кількість і режим подачі якої визначаються на договірних засадах в обсязі, не меншому від нормативів питного водопостачання;

- отже, умови, викладені в пунктах 1.8. та 1.9. є істотними умовами договору, щодо яких сторони мають досягти згоди, для того, щоб договір вважався укладеним;

- щодо аргументів позивача, що пункти 1.8., 1.9. дублюють підпункт 5.4.1. пункту 5.4. договору, в якому зазначені обов`язки виконавця, то в Типовому договорі також пункту 2, 3, що визначають істотну умову договору частково дублюються в підпункті 5 п. 33, де зазначено як обов`язок виконавця: "5) забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів";

- аналогічна норма міститься в частині 5 статті 10 Закону України "Про житлово-комунальні послуги";

- умова включена відповідачем до договору, бо істотною умовою договору є розмір та порядок оплати послуг централізованого водопостачання. Зміна тарифів впливає на розмір оплати послуг, а отже впливає на істотну умову договору;

- відповідач є комунальним підприємством метою діяльності якого є медична практика, видатки якого на комунальні послуги відповідно до статті 89 Бюджетного кодексу України фінансуються за рахунок коштів місцевого бюджету;

- включення до договору зобов`язання позивача повідомляти відповідача про зміну тарифів не суперечить законодавству;

- так, в 2019 році відповідач уклав з позивачем договір № 249 від 14.02.2019 про центральне водопостачання та договір № 250 від 14.02.2019 про послуги з водовідведення пунктами 4.2., 6.3. та 4.1., 6.3. відповідно, яких була передбачена оплата послуг в 3-денний строк та неустойка. Договори відповідно до положень бюджетного законодавства були зареєстровані в Державній казначейській службі. Неможливість здійснення оплати через казначейські рахунки у встановлений в договорі 3-денний строк призвела до порушення зобов`язання з боку відповідача та нарахування неустойки позивачем, які відповідач зобов`язаний був сплачувати, що підтверджується рахунками № 32894/05/21279б від 19.08.2019, № 32898/05/21279б від 19.08.2019, № 36122/05/21279б від18.09.2019, № 36081/05/21279б від 18.09.2019, платіжними дорученнями № 120 від 29.08.2019 та № 146 від 19.09.2019;

- встановлення строку оплати в 7 календарних днів, що майже втричі меншим, передбаченого Типовим договором строку для оплати послуг з водопостачання, не порушує прав позивача;

- крім того, аргумент позивача, щодо відсутності нормативів питного водопостачання для юридичних осіб спростовуються положеннями Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення";

- включення до договору пунктів 5.1.3., 5.1.10., 5.1.11., 5.1.12., якими визначаються права відповідача у разі неналежного виконання своїх зобов`язань за договором позивачем, забезпечує захист відповідача як сторони договору;

- позивач не врахував в договорі важливі умови, які стосуються його цивільно-правової відповідальності у разі невиконання або неналежного виконання умов договору;

- включення умов, визначених в пунктах та підпунктах 2.3., 4.2., 5.1.3., 5.1.10., 5.1.11., 5.1.12., 5.4.2., 6.8.4., 6.8.5., 10.3.1., 10.7. за протоколом розбіжностей від 06.02.2020, запропоноване відповідачем відповідно до типового договору, і жодним чином не порушує прав позивача;

- відповідач підписав договір з протоколом розбіжностей, тобто не погоджується лише з окремими умовами договору, тому і рішення суду має прийматися тільки стосовно тих умова, які непогоджені сторонами, що відповідає вимогам частини 9 статті 238 Господарського процесуального кодексу України;

- даний спір виник внаслідок неправильних дій позивача, який безпідставно не підписав протокол розбіжностей від 06.02.2020, а також недодержався порядку укладення договору, за наявності протоколу розбіжностей.

Від позивача надійшла відповідь на відзив на позов (вх. суду № 13194/20 від 17.03.2020), у якому просить суд задовольнити вимоги у повному обсязі та визнати договір № 135 від 06.02.2020 про надання послуг з централізованого водопостачання укладеним в редакції Комунального підприємства "Кривбасводоканал", посилаючись на те, що:

- щодо твердження відповідача про віднесення його до індивідуального споживача у розумінні пункту 6 частини 1 статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та посилання відповідача кожного разу при обґрунтуванні кожного пункту, який він хоче додати до договору, на умови Типового договору з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщений якої є самостійними об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690. Відповідно до статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від Імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги, відповідач не є індивідуальним споживачем у розумінні вищезазначеної статті і отримує послугу з централізованого водовідведення не для власних потреб, а для здійснення господарської діяльності. Тому, посилання відповідача в цілому на Типовий договір з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690, та на пункти даного Типового договору, зокрема, не є правомірним. У зв`язку з тим, що постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690 не затверджено типової форми договору, яка б могла регулювати відносини з централізованого водопостачання та водовідведення між позивачем і відповідачем, позивач надає послуги з централізованого водовідведення на підставі господарсько-правових договорів з додержанням діючого законодавства України;

- щодо аргументів відповідача про доповнення договору пунктом 1.8., пунктом 1.9. По-перше, посилання відповідача на положення, зокрема пункту 2, пункту 3., підпункт 5 пункту 33 Типового договору з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690, є неправомірним з підстав, що зазначалися позивачем вище (в пункті 1 відзиву). По-друге, посилання відповідача на те, що саме пункт 1.8, 1.9. є істотними умовами договору, бо саме пункт 1.8 визначає якість послуги з водопостачання, а пункт 1.9 - визначає режим надання послуг водопостачання, є перебільшенням в зв`язку з тим, що положення щодо якості містяться в договорі, зокрема в підпункті 5.1.1 пункту 5.1, підпункті 5.4.1 пункту 5.4. договору. положення щодо режиму надання послуг водопостачання як сукупності певних умов, реально існуючих або необхідних для забезпечення роботи, функціонування, існування чого-небудь. сукупності правил, заходів, норм для досягнення якої-небудь мети, визначені, зокрема, в пунктах 1.1., 1.6. підпункт 5.4.1. пункту 5.4. Договорі (в редакції позивача);

- щодо аргументів відповідача про доповнений пункту 2.3. Договору абзацом другим наступного змісту: "У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну тарифів на послуги централізованого водовідведення виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживача із зазначенням рішення відповідних органів.". Відповідно до частини 7 статті 14 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - НКРЕКП або Регулятор), що мають ознаки регуляторних актів, та рішення з питань встановлення тарифів на товари (послуги) суб`єктів природних монополій, цін (тарифів) для населення (якщо відповідні повноваження щодо встановлення цін (тарифів) надані спеціальними законами) набирають чинності з дня, наступного за днем їх оприлюднення на офіційному веб-сайті регулятора, якщо більш пізній строк набрання чинності не встановлено рішенням, але не раніше дня оприлюднення рішення. Регулятор оприлюднює свої рішення не пізніше п`яти робочих днів з дня їх прийняття. Позивач на своєму офіційному веб-сайті, який є загальнодоступним, оприлюднює інформацію щодо рішень НКРЕКП про зміну тарифів на послуги централізованого водовідведення;

- щодо аргументів відповідача змінити в пункті 4.2. договору строки оплати вартості послуг за розрахунковий період з трьох календарних днів з моменту отримання рахунку на сім календарних днів. По-перше, посилання відповідача на положення пункту 17 Типового договору з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690, є неправомірним з підстав, що зазначалися позивачем вище. По-друге, пояснення відповідача не можуть братися до уваги, оскільки відповідачем не надано жодних доказів того, що технічно неможливо через казначейські рахунки провести оплату наданих послуг протягом 3-х календарних днів з моменту одержання рахунку, жодних обґрунтувань та доказів можливості цього проведення протягом 7-ми календарних днів, жодних доказів відсутності вини відповідача при нарахуванні неустойки за прострочення проплати, на яке посилається відповідач;

- щодо аргументів відповідача доповнити підпунктом 5.1.9. пункт 5.1. Договору щодо права споживача на забезпечення питною водою, якість якої відповідає державним санітарним нормам та правилам, кількість і режим подання якої визначаються на договірних засадах, в обсязі, не меншому від нормативів питного водопостачання". Даний підпункт не може бути доданий до договору в зв`язку з тим, що нормативів питного водопостачання для юридичних осіб, якою є відповідач, законодавчо не передбачено. Нормативи питного водопостачання затверджені лише для населення відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 № 1107 "Про затвердження порядку розроблення та затвердження нормативів питного водопостачання" та Наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 27.09.2005 №148 "Про затвердження Методики визначення нормативів питного водопостачання населення". На виконання вищезазначених постанов в м. Кривий Ріг Виконавчим комітетом Криворізької міської ради прийняте рішення № 367 від 12.12.2012 "Про затвердження науково обґрунтованих нормативів питного водопостачання населення м. Кривого Рогу та норм витрат питної води на поливання газонів, присадибних ділянок, теплиць", яке розміщено на офіційному сайті позивача - Комунального підприємства "Кривбасводоканал" у вільному доступі. Відповідачем не надано спростувань доводам позивача, так само як не надані посилання на нормативи водопостачання, встановлені для юридичних осіб. Викладене відповідачем у відзиві на позовну заяву цитування поняття споживачів питної води не спростовує відсутність нормативів питного водопостачання, закріплених на нормативно-правовому рівні;

- щодо аргументів відповідача доповнити права споживача, передбачені підпунктами 5.1.3., 5.1.10., 5.1.11., 5.1.12, які відповідач пропонує додати до пункту 5.1. Договору містяться в пункті 37 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690, та додаткового зазначення в договорі не потребують. Натомість посилання відповідача на положення саме Типового договору з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690, є неправомірним з підстав, що зазначалися позивачем;

- щодо аргументів відповідача доповнити підпункт 5.3.5. пункту 5.3. Договору після слів ".... виставлених Виконавцем рахунків" словами "в порядку і строки, встановлені законом, крім випадків, коли якість та/або кількість таких послуг не відповідають умовам договору". Тобто, саме це доповнення передбачає, що договором встановлена конкретна кількість послуг, що надається, і в зв`язку з її порушення застосовуються певні заходи. У зв`язку з тим, що пунктом 1.2. Договору встановлений орієнтовний кількісний показник послуг з централізованого водопостачання, підпункт 5.3.5. пункту 5.3. Договору після слів "...виставлених Виконавцем рахунків" не може бути доповнений словами "в порядку і строки, встановлені законом, крім випадків, коли якість та/або кількість таких послуг не відповідають умовам договору". Посилання відповідача на положення підпункту 5 пункту 32 Типового договору з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690, є неправомірним з підстав, що зазначалися позивачем;

- щодо аргументів відповідача доповнити пункт 5.4. Договору підпунктом 5.4.12. щодо зобов`язання виконавця своєчасно проводити підготовку об`єктів споживача до експлуатації в осінньо-зимовий період. По-перше, посилання відповідача на положення підпункту 8 пункту 33 Типового договору з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690, є неправомірним з підстав, що зазначалися позивачем. По-друге, дане доповнення і самостійне формулювання відповідачем "об`єкт споживача" є нечітким, некоректним і суперечливим, в зв`язку з чим не може бути додане до Договору. Так, відповідно до пункту 14.1. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27.06.2008. (надалі - Правила № 190) вуличні, квартальні, дворові, будинкові мережі, споруди і обладнання систем водопостачання та водовідведення обслуговуються та реконструюються тим підприємством, у якого ці об`єкти перебувають на балансі. Відповідно до пункту 7.1. договору точки розподілу, в яких здійснюється передача послуг від виконавця до споживача є межа балансової належності, яка визначається Актом/схемою розподілу балансової належності та меж обслуговування мереж водопостачання і водовідведення від 23.06.2017, який є невід`ємною частиною договору. Пункт 4 частини 2 статті 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", на який посилається відповідач, містить положення, відповідно до якого виконавець комунальної послуги зобов`язаний своєчасно проводити підготовку об`єктів житлово-комунального господарства до експлуатації в осінньо-зимовий період;

- щодо аргументів відповідача доповнити пункт 6.8. Договору підпунктом 6.8.4. наступного змісту: "п. 6.8.4. перевищення нормативних строків проведення аварійно-відновних робіт у вигляді штрафу у розмірі 5% відсотків середньомісячної плати за послугу за попередні 12 місяців (якщо попередніх місяців нараховується менш як 12, за фактичний час споживання послуги) за кожну добу такого перевищення, який сплачується споживачу". По-перше, зазначення відповідача про те, що позивач не включив до договору свою відповідальність, яка є істотною умовою договору, не відповідає дійсності. Так, пункт 6.8. договору містить відповідальність позивача, як виконавця за договором. По-друге, посилання відповідача на положення підпункту 11 пункту 33 Типового договору з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690, є неправомірним з підстав, що зазначалися позивачем. Крім того, не має жодних обґрунтувань доцільності такого значного відсотка штрафу, який самостійно встановив відповідач для позивача, як для виконавця за договором - комунального підприємства. Посилання відповідача на підпункт 9.3.6. пункту 9.3 Розділу 9 Правил технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених пунктів України, затвердженого Наказом Держжитлокомунгоспу України від 05.07.1995 № 30, не містить нормативних строків проведення аварійно-відновних робіт;

- щодо аргументів відповідача доповнити пунктом 6.8.5. пункт 6.8. Договору щодо того, що виконавець несе відповідальність у разі: "ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості послуг з централізованого водопостачання самостійно здійснювати перерахунок вартості послуг за період ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості послуг, а також сплачувати неустойку (штраф, пеню) у розмірі 10 відсотків суми здійсненого перерахунку вартості послуги". По-перше, посилання відповідача на положення підпункту 16 пункту 33 Типового договору з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690, є неправомірним з підстав, що зазначалися позивачем. Крім того, не має визначення одного з виду неустойки щодо конкретного випадку, не має жодних обґрунтувань доцільності такого значного відсотка санкції, яку самостійно встановив відповідач для позивача, як для виконавця за договором - комунального підприємства. Думка відповідача щодо уникнення позивачем цивільно-правової відповідальності є хибною, так як відповідальність позивача встановлена в пункті 6.8. договору;

- щодо аргументів відповідача доповнити підпунктом 10.3.1. пункт 10.3. договору та пунктом 10.7 договору. Зміст вищезазначених пунктів випливає з самої суті зобов`язань та договірного права, тому додаткового включення до договору не потребує. Таким чином, думка відповідача щодо того, що умови, які передбачені в пункті 1.8., пункті 1.9., які відповідно до Протоколу розбіжностей відповідач бажає додати до договору, є істотними умовами, без яких договір вважається неукладеним, є хибною, і спростовується доводами позивача, викладеними у відповіді на відзив. Зазначення відповідачем пункту 6.4. договору незрозуміле, оскільки даний пункт не був зазначений в Протоколі розбіжностей. Посилання відповідача в цілому на Типовий договір з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої с самостійними об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690, та на окремо "вирвані" пункти даного Типового договору, зокрема, не є правомірним та спростовується доводами, викладеними позивачем у відповіді на відзив.

Від позивача надійшло клопотання (вх. суду № 13244/20 від 17.03.2020), в якому він просив суд провести підготовче засідання по справі без участі представника позивача та зазначив, що відповідь на відзив подано через канцелярію суду 17.03.2020.

У судове засідання 17.03.2020 представники позивача та відповідача не з`явилися. При цьому, судом враховано наявність клопотання позивача про проведення судового засідання без участі представника позивача, яке було задоволено судом. Також судом враховано, що відповідь на відзив була направлена відповідачу лише 16.03.2020, отже час для наданні відповіді, визначений ухвалою суду від 02.03.2020, ще не закінчився.

Враховуючи наведені обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність відкладення розгляду справи, оскільки суд був позбавлений можливості вирішити питання, передбачені частиною 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 17.03.2020 підготовче засідання було відкладено на 27.04.2020.

Від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх. суду № 16158/20 від 02.04.2020), у яких він просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на наступне:

- відповідач відповідно до статуту є некомерційним підприємством, яке споживає комунальні послуги з централізованого водопостачання питною водою;

- щодо заперечень позивача на посилання відповідачем на положення Типового договору, аргументуючи свою позицію, відповідач у відзиві не тільки посилається на положення Типового договору, а також посилається на відповідні положення Законів України "Про житлово-комунальні послуги", "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", а також положення ЦК та ГК України;

- позивач вказує, що в договорі наявні підпункт 5.1.1. пункту 5.1., підпункт 5.4.1. пункту 5.4., але цими пунктами встановлено право відповідача та обов`язок позивача щодо отримання та надання своєчасно і належної якості послуг з водопостачання, а не вимоги щодо якості та режиму надання послуг з централізованого водопостачання;

- пунктами 1.8, 1.9. в редакції відповідача визначають якість послуги з централізованого водопостачання та режим надання послуг з централізованого водопостачання, що є важливою характеристикою предмету договору та його істотними умовами;

- посилання позивача, що вимоги щодо якості та режиму централізованого водопостачання вказані в пунктах 1.1. та 1.6. договору не відповідають їх змісту, так як в цих пунктах не вказані вимоги щодо якості надання послуг та режиму централізованого водопостачання;

- в пункті 3 відповіді на відзив позивач не спростовує аргументи відповідача, а повторює аргументи, викладені ним в позовній заяві;

- технічна неможливість оплати наданих послуг протягом трьох календарних днів пов`язані з тим, що після одержання рахунку від позивача головний бухгалтер підприємства відповідно до вимог бюджетного законодавства надає пропозицію на фінансування до управління охорони здоров`я виконкому Криворізької міської ради. Такі пропозиції відповідно до Додатку № 6 "Перелік звітів та терміни їх подання до фінансово-економічного відділу управління охорони здоров`я" до наказу № 80 від 02.05.2019 управління охорони здоров`я виконкому Криворізької міської ради можуть подаватися тільки раз на тиждень - щосереди. Тільки після погодження платіжного доручення органами Казначейства позивачем може бути здійснений платіж;

- з наведених документів вбачається, що рахунки позивача надійшли 18.02.2020 (вівторок), пропозиція на фінансування видатків надана 19.02.2020 (середа), кошти надійшли 21.02.2020 (п`ятниця), оплачено банком по платіжним дорученням від 24.02.2020 (понеділок) - 25.02.2020;

- отже, зазначене підтверджує, що оплата рахунків позивача в триденний строк є для відповідача технічно неможливою не з його вини;

- відповідач, який укладає договори з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення з позивачем щорічно, постійно пропонував позивачу збільшити строк для оплати послуг. Так, в 2019 році відповідач надавав позивачу додаткові угоди про внесення змін до договорів з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, що підтверджується листами вих. №№ 1313, 1314 від 16.09.2019, але позивач додаткові угоди не підписав;

- не погоджуючись з встановленням семиденного строку для оплати послуг, позивач не зазначає, чим оплата послуги в такий строк може порушити його права;

- аргументи позивача викладені в пункті 5 відповіді на відзив щодо підпункту 5.1.9. пункту 5.1. договору, не відповідають положенням статті 1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", яким юридичні особи визначені як споживачі питної води, нарівні з фізичними особами. Крім того, позивач акцентує увагу тільки на нормативах питного водопостачання, які на його думку не встановлені для юридичних осіб-споживачів, та не звертає увагу, що цим підпунктом передбачене також право відповідача на забезпечення питною водою, якість якої відповідає державним санітарним нормам та правилам, які встановлені Державними санітарними нормами та правилами "Гігієнічні вимоги до води питної, призначеної для споживання людиною";

- включення до договору підпунктів 5.1.3., 5.1.10., 5.1.11., 5.1.12, які за змістом відповідають нормам, що містяться в пункті 37 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690, жодним чином не порушує прав позивача;

- в пункті 7 відповіді на відзив позивач не спростовує аргументи відповідача, а фактично повторює аргументи, викладеним ним у позовній заяві;

- щодо аргументів, викладених позивачем в пункті 8 відповіді на відзив, то вважаємо їх такими, що не відповідають законодавству, та відповідно, статті 1 Закону України "Про житлові-комунальні послуги";

- системний аналіз зазначених норм, дає можливість дійти висновку, що виконавець комунальної послуги з централізованого водопостачання - суб`єкт господарювання, що проводить господарську діяльність з централізованого водопостачання зобов`язаний проводити підготовку об`єктів житлово-комунального господарства до експлуатації в осінньо-зимовий період;

- аргумент позивача, викладений в пункті 9 відповіді на відзив на позовну заяву, що ним в пункті 6.8. договору включена його відповідальність не відповідає змісту цього пункту. Тільки в підпункті 6.8.1. визначена конкретна відповідальність виконавця у разі заподіяння збитків. Підпунктом 6.8.2. договору передбачено, що виконавець несе відповідальність у разі порушення прав споживачів згідно із законодавством, підпунктом 6.8.3. договору передбачено, що виконавець несе відповідальність у разі порушення зобов`язань, установлених цим договором або законодавством України, тобто ці підпункти не містять конкретних умов за які порушення, яких зобов`язань і яку саме відповідальність несе позивач. Отже, ці підпункти договору фактично не встановлюють конкретну відповідальність позивача. Позивач не включив пункти, які б визначали його конкретну відповідальність за конкретні порушення умов договору і в інші його розділи;

- крім того, вважаючи розмір штрафу, встановлений відповідачем в пункті 6.8.4. договору значним, позивач не аргументує, чому він вважає його значним. Вважаємо, що такий аргумент, що позивач є комунальним підприємством, є непереконливим;

- включаючи конкретну відповідальність позивача до договору відповідач також виконував вказане вище положення наказу представника засновника;

- щодо аргументи позивача, вказаному в пункті 10 відповіді на відзив про наявність його відповідальності в пункті 6.8. договору, то відповідач свої міркування виклав в пункті 9 цих заперечень. Крім того, порівняння визначення відповідальності відповідача в пунктах 6.1.-6.7., де чітко зазначено за які порушення і яку відповідальність він буде нести, і визначення відповідальності позивача в пункті 6.8., яка визначена загальними словами і неконкретно, свідчить про порушення балансу між сторонами та несправедливість умов договору, яка займає монопольне становище на ринку послуг з централізованого водопостачання;

- щодо тлумачення положень статті 181 Господарського кодексу України, то відповідач не погоджується з думкою позивача, бо вважає, що неможливо тлумачити одну частину 7 цієї статті, як це робить позивач, і не враховувати інші її норми. Також відповідач, висловлюючи свою позицію щодо тлумачення вказаної статті, не мав наміру вводити суд в оману;

- всі умови, включені відповідачем до протоколу розбіжностей є умовами, які відповідають нормам чинного законодавства, а також забезпечують баланс інтересів сторін, відповідають принципам справедливості і розумності.

Крім того, відповідач у доданому до заперечень клопотанні просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову, підготовче засідання проводити за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами, з урахуванням аргументів та доводів, викладених відповідачем у відзиві на позовну заяву та у запереченнях на відповідь на відзив та з урахуванням наданих відповідачем суду письмових пояснень.

Від позивача засобами електронного зв`язку надійшло клопотання (вх. суду № 18718/20 від 24.04.2020), в якому він просить суд визнати неявку представника позивача в судове засідання, поважною та перенести судове засідання на іншу дату, посилаючись на частину 4 статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", постанову Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19" від 11.03.2020 № 211, якою з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин, дію якого 22.04.2020 відповідним рішенням на засіданні уряду продовжено до 11 травня 2020 року.

У судове засідання 27.04.2020 представники позивача та відповідача не з`явилися, при цьому, судом враховано наявність клопотання позивача про відкладення розгляду справи, яке задоволено судом з огляду на таке.

Враховуючи запроваджені на території України карантинні заходи щодо убезпечення населення від поширення гострих респіраторних захворювань, суд визнає причини неявки у підготовче засідання 27.04.2020 представників учасників справи поважними.

Відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 239 від 25.03.2020 та постановою Кабінету Міністрів України № 291 від 22.04.2020 постановлено (поміж-іншим), установити з 12 березня 2020 року до 11 травня 2020 року на усій території України карантин, а також з метою убезпечити населення України від поширення гострих респіраторних захворювань та коронавірусу СОVID-19, який віднесено до особливо небезпечних інфекційних хвороб, рекомендовано на період карантину встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами та можливість розгляду справ в режимі відеоконференції; припинити всі заходи, не пов`язані з процесуальною діяльністю суду та забезпеченням діяльності органів судової влади (круглі столи, семінари, дні відкритих дверей тощо); обмежити допуск в судові засідання осіб, які не є учасниками судових засідань; обмежити допуск у судові засідання та приміщення суду осіб з ознаками респіраторних захворювань: блідість обличчя, почервоніння очей, кашель; ознайомлення учасників судового процесу з матеріалами судової справи, за наявності такої технічної можливості, здійснювати в дистанційному режимі, шляхом надсилання сканкопій матеріалів судової справи на електронну адресу, зазначену у відповідній заяві, заяви про ознайомлення приймати через дистанційні засоби зв`язку; зменшити кількість судових засідань, що призначаються для розгляду протягом робочого дня; по можливості здійснювати судовий розгляд справ без участі сторін, в порядку письмового провадження.

В свою чергу, рішенням Ради суддів України від 17.03.2020 № 19 затверджено Рекомендації Ради суддів України щодо встановлення особливого режиму роботи судів України задля убезпечення населення України від поширення гострих респіраторних захворювань та коронавірусу COVID-19, який віднесено до особливо небезпечних інфекційних хвороб, відповідно до яких Рада суддів України рекомендує: на період карантину, встановити особливий режим роботи судів України, зокрема:

- роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами та можливість розгляду справ в режимі відеоконференції;

- обмежити допуск в судові засідання осіб, які не є учасниками судових засідань;

- обмежити допуск у судові засідання та приміщення суду осіб з ознаками респіраторних захворювань: блідість обличчя, почервоніння очей, кашель;

- ознайомлення учасників судового процесу з матеріалами судової справи, за наявності такої технічної можливості, здійснювати в дистанційному режимі, шляхом надсилання сканкопій матеріалів судової справи на електронну

- зменшити кількість судових засідань, що призначаються для розгляду протягом робочого дня;

- по можливості здійснювати судовий розгляд справ без участі сторін, в порядку письмового провадження.

Крім того, Рада суддів України рекомендує громадянам та іншим особам:

- всі необхідні документи (позовні заяви, заяви, скарги, відзиви, пояснення, клопотання тощо) надавати суду в електронному вигляді на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі "Електронний суд", поштою, факсом або дистанційні засоби зв`язку;

- рекомендувати учасникам судових засідань подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами;

- утриматися від відвідування приміщення суду, особливо за наявності захворювання (слабість, кашель, задуха, утруднення дихання, тощо).

Разом з тим, слід звернути увагу на те, що згідно з приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013, Папазова та інші проти України від 15.03.2012).

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Суд зауважує, що статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Стаття 27 Конституції України передбачає, що обов`язок держави - захищати життя людини.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 183 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках: 1) визначених частиною другою статті 202 цього Кодексу; 2) залучення до участі або вступу у справу третьої особи, заміни неналежного відповідача, залучення співвідповідача; 3) в інших випадках, коли питання, визначені частиною другою статті 182 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.

Також судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Враховуючи наведені вище правові норми, суд дійшов висновку про необхідність відкладення підготовчого засіданні, з метою надання можливості сторонам скористатися процесуальними правами, визначеними статтями 42 та 46 Господарського процесуального кодексу України, та з метою дотримання принципів господарського судочинства, а саме: рівності усіх учасників перед законом і судом та змагальності.

З урахуванням наведеного, з метою мінімізації ризиків розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, господарський суд прийшов до висновку щодо доцільності призначення підготовчого засідання у даній справі на іншу дату в межах розумного строку.

При цьому, враховуючи необхідність забезпечення участі представників учасників справи у судовому засіданні та право на належний захист своїх прав в суді першої інстанції, для повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи, а також те, що позивачем та відповідачем були подані клопотання про відкладення розгляду справи; з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, суд вважає за необхідне дату наступного підготовчого засідання визначити, виходячи з розумних очікувань усунення обставин, які зумовили неможливість проведення судового засідання, призначеного на 27.04.2020.

Враховуючи все вищевказане, а також норми Господарського процесуального кодексу України щодо можливості розгляду справи за наявними у справі матеріалами, з метою захисту здоров`я учасників судового процесу і співробітників суду та з урахуванням наведених рекомендацій уповноважених суб`єктів щодо запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, суд вважає за необхідне звернути увагу учасників справи на можливість подання всіх наявних у них доказів та пояснень по суті спору у письмовому вигляді дистанційними засобами зв`язку, що дозволить дотриматися заходів, запроваджених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб" з метою запобігання поширенню на території України гострих респіраторних захворювань, а також не призведе до порушення права на судовий розгляд упродовж розумного строку, гарантованого частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі викладеного, керуючись статтями 182, 183, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Відкласти підготовче засідання на 21.05.2020 о 12:40 год., яке відбудеться в приміщенні Господарського суду Дніпропетровської області в залі судового засідання (кабінеті) № 1-207 за адресою: 49027, м. Дніпро, вул. Володимира Винниченка, 1.

2. Явку у судове засідання визнати необов`язковою, залишивши її на розсуд сторін.

3. Запропонувати учасникам справи заяви, клопотання, заперечення, пояснення щодо суті спору та в межах питань судового засідання подавати суду у письмовому вигляді з доказами надсилання на адресу іншим учасникам справи, з використанням дистанційних каналів зв`язку, з дотриманням визначених законом чи судом процесуальних строків та відповідно до вимог, серед іншого, статей 169, 170 ГПК України.

4. Роз`яснити учасникам справи про можливість суду прийняти рішення за наслідком судового засідання за відсутності їх представників за умов повного використання ними процесуальних прав, обов`язків та за наявності від них відповідних заяв.

5. Поінформувати учасників справи про обов`язковість передбачених статтею 2 ГПК України завдання господарського судочинства та засад (принципів), одними з яких є розумність строків розгляду справи та неприпустимість зловживання процесуальними правами, як для учасників судового процесу, так і для суду.

6. Повідомити учасників справи про те, що інформація у цій справі доступна на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: http://dp.arbitr.gov.ua/sud5005/spisok/csz/

7. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 28.04.2020 та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Повний текст ухвали підписаний - 28.04.2020.

Суддя Ю.В. Фещенко