РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.04.2020Справа № 910/2449/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмежено відповідальністю «Транспортно-експедиторське підприємство «Вертикаль»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 324437,10 грн,

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року Товариство з обмежено відповідальністю «Транспортно-експедиторське підприємство «Вертикаль» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 324437,10 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем було несвоєчасно доставлено прийнятий до перевезення вантаж за залізничними накладними: №41971946, №41937012, №41926932, №41926957, №46193256, №35477843, №35441773, №34793539 (досилочна накладна), №35527712, №35571041, №43623123, №43623131, №34678052, №42208694, №42358416, №42320432, №34724641, №34773564, №34765305, №34793943, №34793703, №34790964, №34761981, внаслідок чого позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 324437,10 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2020 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач у поданому до суду відзиві на позов заперечив проти задоволення позовних вимог, зокрема зазначив, що прострочення термінів доставки вантажу відбулось не з вини залізниці, про що було повідомлено позивача. З огляду на викладене відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову.

Крім того відповідач подав заяву про зменшення розміру нарахованої суми штрафу на 50% до 162218,55 грн.

Позивач у поданій до суду відповіді на відзив заперечив проти тверджень відповідача, зазначивши, що останні є необґрунтованими, оскільки у спірних залізничних накладних відсутні відповідні відмітки, які б давали залізниці підстави для збільшення термінів доставки вантажу.

Також позивачем було подано письмові заперечення на заяву відповідача про зменшення суми штрафу на 50%.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.08.2019 залізницею за залізничною накладною №41971946 було прийнято до перевезення вагони №95651774, №95695342, №95543104, №95449005, №95053138, №95679452; 20.08.2019 залізницею за залізничною накладною №46193256 було прийнято до перевезення вагон №95077343; 24.08.2019 залізницею за залізничною накладною №35477843 було прийнято до перевезення вагони №95704870, №95704961, №95728978, №95729042; 25.08.2019 залізницею за залізничною накладною №42208694 було прийнято до перевезення вагони №95663175, №95663217.

Як вбачається з копій вказаних залізничних накладних, які долучені позивачем до позовної заяви, відправником вантажу в них вказаний позивач, якому передано право пред`явлення претензій; накладні містять відомості про дату відправлення вантажу та дату прибуття вантажу у відповідних вагонах; розмір провізної плати та відстань перевезення вантажу.

У позовній заяві позивач вказав на те, що відповідачем всупереч встановленим Правилам обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, було прострочено термін доставки вантажу у вказаних вагонах зі станцій відправлення на 2 доби, у зв`язку з чим позивачем нараховано штраф за несвоєчасну доставку вантажу залізницею у розмірі 10% від провізної плати.

Крім того, судом встановлено, що 18.08.2019 залізницею за залізничною накладною №41937012 було прийнято до перевезення вагони №95542346, №95313466, №95631701, №95650081, №95371886, №95651378, №95830543, №95446621, №95526711, №95448312; 19.08.2019 за залізничною накладною №43623123 прийнято до перевезення вагони №95769469, №95769402, №95637351, за залізничною накладною №43623131, прийнято до перевезення вагони №95637344, №95769477, №95601480; 29.08.2019 за залізничною накладною №34773564 прийнято до перевезення вагони №95705240, №95661518, №95134011, №53201885.

Як вбачається з копій вказаних залізничних накладних, які долучені позивачем до позовної заяви, відправником вантажу в них вказаний позивач, якому передано право пред`явлення претензій; накладні містять відомості про дату відправлення вантажу та дату прибуття вантажу (враховуючи досилочні накладні) у відповідних вагонах; розмір провізної плати та відстань перевезення вантажу.

У позовній заяві позивач вказав на те, що відповідачем всупереч встановленим Правилам обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, було прострочено термін доставки вантажу у вказаних вагонах зі станцій відправлення на 3 доби, у зв`язку з чим позивачем нараховано штраф за несвоєчасну доставку вантажу залізницею у розмірі 20% від провізної плати.

Також, судом встановлено, що 18.08.2019 залізницею за залізничною накладною №41926932 прийнято до перевезення вагони №95318341, №95668406, №95536348, №95680724, №95353850, №95364568, №95712527, №95538765, №95447173, за залізничною накладною №41926957 прийнято до перевезення вагони №95792784, №58563578; 21.08.2019 залізницею за залізничною накладною №35441773 було прийнято до перевезення вагони №95181780, №95692547, №53202073, №95463857, за залізничною накладною №35441773 (досилочна накладна №34793539) прийнято до перевезення вагон №95171780, за залізничною накладною №34678052 прийнято до перевезення вагон 95761151; 25.08.2019 залізницею за залізничною накладною №34724641 прийнято до перевезення вагони №95003513, №95029609, №95003372, №95013660, №95029641, №95029625, №95029260; 27.08.2019 залізницею за залізничною накладною №35527712 було прийнято до перевезення вагони №95705521, №95240081, №53203816, №95206470, №95141131, №95077525, №95464830, №95222063, №95243556; 28.08.2019 залізницею за залізничною накладною №42320432 було прийнято до перевезення вагони №95670204, №95696829, №5670964, за залізничною накладною №34761981 прийнято до перевезення вагони №95013512, №95034252, №95077384, №53202107; 29.08.2019 залізницею за залізничною накладною №42358416 було прийнято до перевезення вагони №95661575, №95136156, за залізничною накладною №34765305 прийнято до перевезення вагони №95665774, №95206652, №95077368, №95471702; 30.08.2019 залізницею за залізничною накладною №35571041 було прийнято до перевезення вагони №95462800, №95077483, №95163168, №95463428, за залізничною накладною №34790964 прийнято до перевезення вагони №95000121, №95003323, №95000444, №95036174; 31.08.2019 залізницею за залізничною накладною №34793703 було прийнято до перевезення вагони №95441242, №95682845, №95660262, №95799649, №53201935, №95477824, за залізничною накладною №34793943 прийнято до перевезення вагони №95077467.

Як вбачається з копій вказаних залізничних накладних, які долучені позивачем до позовної заяви, відправником вантажу в них вказаний позивач, якому передано право пред`явлення претензій; накладні містять відомості про дату відправлення вантажу та дату прибуття вантажу (враховуючи досилочні накладні) у відповідних вагонах; розмір провізної плати та відстань перевезення вантажу.

У позовній заяві позивач вказав на те, що відповідачем всупереч встановленим Правилам обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, було прострочено термін доставки вантажу у вказаних вагонах зі станцій відправлення на 4 і більше діб, у зв`язку з чим позивачем нараховано штраф за несвоєчасну доставку вантажу залізницею у розмірі 30% від провізної плати.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 909 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Приписами статті 307 Господарського кодексу України унормовано, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі. Залежно від виду транспорту, яким передбачається систематичне перевезення вантажів, укладаються такі довгострокові договори: довгостроковий - на залізничному і морському транспорті, навігаційний - на річковому транспорті (внутрішньому флоті), спеціальний - на повітряному транспорті, річний - на автомобільному транспорті. Порядок укладення довгострокових договорів встановлюється відповідними транспортними кодексами, транспортними статутами або правилами перевезень. Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Частиною 1 ст.919 Цивільного кодексу України закріплено, що перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі (ч.1 ст.313 Господарського кодексу України).

Згідно приписів статті 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Так, постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 затверджено Статут залізниць України, який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

На підставі цього Статуту Мінтранс затверджує: а) Правила перевезення вантажів (далі - Правила); б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень пасажирів); г) інші нормативні документи.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Пунктом 6 Статуту поміж іншого передбачено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Частинами 1, 2, 5 пункту 23 Статуту закріплено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Відповідно до п. 41 Статуту залізниць України, залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з пунктами 1.1, 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (із змінами та доповненнями), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 № 644 (далі - Правила), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підпункту 1.1.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів (п. 41 Статуту залізниць України) у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі "Навантаження призначено на ____число _____місяць" (п. 2.1. Правил).

Згідно з п. 2.4. наведених Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (п. 2.9. Правил).

Пунктом 2.10. Правил, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з ст. 23 Закону України «Про залізничний транспорт», у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Відповідно до п. 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Згідно п.8 Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Судом встановлено, що позивачем у наданому до суду розрахунку штрафу відповідно до залізничних накладних №41971946, №46193256, №35477843, №42208694 зазначено прострочення строків доставки вантажу на 2 доби, відповідно до залізничних накладних №41937012, №43623123, №43623131, №34773564 зазначено прострочення строків доставки вантажу на 3 доби, відповідно до залізничних накладних №41926932, №41926957, №35441773, №35441773 (досилочна накладна №34793539), №34678052, №34724641, №35527712, №42320432, №34761981, №42358416, №34765305, №35571041, №34790964, №34793703, №34793943 зазначено прострочення строків доставки вантажу на 4 доби і більше.

Розрахунки штрафу за прострочення доставки залізницею вантажу в вагонах (за вказаними залізничними накладними) судом визнаються обґрунтованими, так як здійснені з урахуванням Правил обчислення термінів доставки вантажів, в тому числі з урахуванням відстані доставки, кількості повних діб доставки вантажу та провізної плати (відповідно до розрахунку штрафу, долученого позивачем до позовної заяви).

Разом з тим, стосовно заперечень відповідача, викладених у відзиві на позов, в частині відсутності вини залізниці у простроченні термінів доставки вантажу, суд зазначає, що відповідачем не надано жодних доказів поважності причин затримки стоків доставки вантажу, а відтак вказані доводи судом відхиляються з огляду на їх безпідставність.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, стосовно заявленого відповідачем клопотання про зменшення розміру штрафу на 50% від нарахованої суми штрафу, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Зазначена стаття кореспондується зі ст. 233 Господарського кодексу України, яка визначає, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення (Рішення Конституційного суду України від 11.07.13 № 7-рп/2013).

Отже, питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Суд зазначає, що статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

Тобто, в контексті зазначеного, суд звертає увагу на те, що наявність обставин для зменшення штрафних санкцій повинна бути доведена належними та допустимими доказами саме відповідачем.

Так, суд зазначає, що Акціонерне товариство «Українська залізниця», є стратегічно важливим підприємством залізничного транспорту, яке здійснює вантажні, пасажирські перевезення, а також перевезення військових пасажирів та перевезення військових вантажів в зону операції об`єднаних сил. В той же час, стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» значних сум штрафів загрожує стратегічно важливому товариству зривом плану перевезень, ремонту рухомого складу та верхньої будови колії на залізницях України, що у свою чергу може призвести до масштабних та незворотних негативних наслідків для держави.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення клопотання Акціонерного товариства «Українська залізниця» про зменшення розміру штрафних санкцій на 50%.

За таких обставин суд доходить до висновку щодо наявності підстав для стягнення з відповідача штрафу за прострочення термінів доставки вантажу в розмірі 162218,55 грн.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин.

Разом з тим, відповідно до положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмежено відповідальністю «Транспортно-експедиторське підприємство «Вертикаль» (04073, м. Київ, просп. Степана Бандери, буд. 8, корп. 6; ідентифікаційний код 40001366) грошові кошти в розмірі 162218 (сто шістдесят двi тисячi двісті вісімнадцять) грн 55 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 4866 (чотири тисячi вісімсот шістдесят шість) грн 56 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 29.04.2020.

Суддя Я.В. Маринченко