ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року Справа № 918/10/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Дужич С.П. , суддя Юрчук М.І.

без виклику (повідомлення) учасників справи

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Рівненської області від 28.01.2020, повне рішення складено 31.01.2020,

у справі № 918/10/20

за позовом Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до відповідача Комунальне підприємство «Березнекомуненергія»

про стягнення 4 592,41 грн заборгованості

В січні 2020 Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовом до Комунального підприємства «Березнекомуненергія» про стягнення 4 592,41 грн, з яких: 4 299,28 грн - пеня та 293,13 грн - 3% річних.

Обґрунтовуючи свої вимоги АТ «НАК «Нафтогаз України» зазначило про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором постачання природного газу № 3383/16-ТЕ-28 від 21.12.2015 щодо повної та своєчасної оплати за поставлений природний газ, просило стягнути з відповідача на користь позивача 4 299,28 грн - пені та 293,13 грн - 3% річних /а.с. 1-6/.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 28.01.2020 у справі № 918/10/20, у позові АТ «НАК «Нафтогаз України» до КП «Березнекомуненергія» про стягнення 4 592,41 грн - відмовлено.

Приймаюче дане рішення, суд першої інстанції вказав, що підписавши спільні протокольні рішення між сторонами та іншими учасниками взаєморозрахунків на виконання постанови КМУ № 20 від 11.01.2015, відбулася фактична зміна порядку та строків проведення розрахунків за наданий природний газ по Договору від 21.12.2015 за № 3383/16-ТЕ-28, а тому зазначені обставини виключають застосування до відповідача штрафних санкцій у вигляді пені, і нарахування трьох процентів річних на суму, яка була сплачена на підставі спільних протокольних рішень /а.с. 89-97/.

Позивач АТ «НАК «Нафтогаз України», не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Рівненської області від 28.01.2020 у справі № 918/10/20 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задоволити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначає:

- додатковою угодою № 3 від 09.03.2016 було внесено зміни в п.6.1 Договору, зокрема, додано останній абзац в наступній редакції: «Сторони погодили, що з урахуванням п.11.3 цього Договору, укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, не звільняє Споживача від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором, включаючи, але не обмежуючись обов`язком Споживача сплатити на користь Постачальника неустойку (штраф, пеню), платежі відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України;

- до Договору № 3383/16-ТЕ-28 від 21.12.2015 не вносилися жодні зміни шляхом укладення додаткового договору або додаткової угоди, які б стосувалися строків та порядку розрахунку за вказаним договором;

- Договір № 3383/16-ТЕ-28 від 21.12.2015 містить положення про те, що будь-які спільні протокольні рішення або ж договори про організацію взаєморозрахунків не змінюють порядок та строки взаєморозрахунків;

- порядок внесення змін до договору (зокрема, в т.ч. і у частині порядку та строку розрахунків) відповідає положенням ст. 654 ЦК України (форма зміни або розірвання договору): зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту;

- Договір № 3383/16-ТЕ-28 від 21.12.2015 є чинним і ніякі його умов не визнання недійсними. За наведеного, висновок суду щодо зміни порядку та строку виконання зобов`язання по здійсненню оплати є хибним і таким, що не відповідає матеріалам справи.

Таким чином, скаржник вважає, що рішення місцевого господарського суду від 28.01.2020 у справі № 918/10/20 прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без дослідження всіх істотних обставин, що мають значення для справи, а тому відповідно до приписів ст.277 ГПК України підлягає скасуванню /а.с.103-107/.

Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України, у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.

Частиною 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Частиною 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.04.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Рівненської області від 28.01.2020 у справі № 918/10/20; розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» ухвалено здійснювати без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи; зобов`язано відповідача КП «Березнекомуненергія» протягом десяти днів з дня одержання даної ухвали надати суду обґрунтований відзив на апеляційну скаргу та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

16.04.2020 на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від КП «Березнекомуненергія» надійшов відзив (вх.№ 2868/20 від 16.04.2020), в якому відповідач заперечує проти доводів та вимог апеляційної скарги та просить рішення Господарського суду Рівненської області від 28.01.2020 - залишити без змін.

Статтею 269 ГПК України встановлено, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

21.12.2015 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (наразі Акціонерним товариством) (Постачальник) та Комунальним підприємством «Березнекомуненергія» (Споживач) укладено Договір на постачання природного газу № 3383/16-ТЕ-28, відповідно до предмету якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016 році природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що газ, який поставляється за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Пунктом 2.1 Договору встановлено, що постачальник передає споживачу з 01.01.2016 по 31.03.2016 (включно) газ обсягом до 368 тис. куб. м.

Відповідно до пунктів 3.4, 3.5 Договору, приймання-передача газу, переданого постачальником споживачу у відповідному місяці поставки, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу споживачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газ.

Не пізніше 5-го числі місяця, наступного за місцем поставки газу, споживач зобов`язується надати постачальнику, зокрема підписані та скріплені печатками споживача два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу в розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість.

Згідно з п.5.2 Договору, ціна за 1000 куб.м. газу за цим договором в період з 01.01.2016 по 31.03.2016 (включно) для підприємств, які приєднані до газорозподільних мереж, становить 1 770,74 грн, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до ціни на природний газ 2%; податок на додану вартість у розмірі 20%.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу 1 806,15 грн, крім того ПДВ 20% - 361,23 грн, всього з ПДВ - 2 167,38 грн.

Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу (п. 5.4 Договору).

Пунктом 6.1 Договору передбачено, що оплата за газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки (з врахуванням змін внесених Додатковою угодою № 4) /а.с. 24-26/.

Згідно з пунктом 8.2 Договору, у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Згідно з п.12 Договору, цей договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації газу з 01.01.2016 до 30.04.2016, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (з врахуванням змін внесених додатковою угодою № 4).

Вказаний Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплено відбитками печаток юридичних осіб /а.с. 12- 18/.

На виконання умов Договору постачання природного газу № 3383/16-ТЕ-28 від 21.12.2015 АТ «НАК «Нафтогаз України» передано, а КП «Березнекомуненергія» прийнято природний газ на загальну суму 514 929,96 грн, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2016, від 29.02.2016, від 31.03.2016 та від 30.04.2016 /а.с. 27-30/.

Додатковою угодою № 3 від 09.03.2016 до Договору № 3383/16-ТЕ-28 від 21.12.2015 сторони узгодили пункт 6.1 Договору викласти в наступній редакції: «Сторони погодили , що з урахуванням п.11.3 цього Договору укладення договорів про організацію взаємних розрахунків, крім того, підписання відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005 № 20 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання не змінює строків, термінів та умов розрахунків за цим договором, не звільняє споживача від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором, включаючи, але не обмежуючись обов`язком споживача сплатити на користь постачальника неустойку (штраф, пеню), платежі відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України».

Вказаною Додатковою угодою сторони узгодили внесення змін (доповнити пунктом 8.6) до пункту 8 Договору, відповідно до якої: «Сторони погодили, що з урахуванням п. 11.3 цього договору укладення договорів про організацію взаємних розрахунків, крім того, підписання відповідно до постанови КМУ від 11 січня 2005 року № 20 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання не змінює строків, термінів та умов розрахунків за цим договором, не звільняє споживача від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором, включаючи, але не обмежуючись обов`язком споживача сплатити на користь постачальника неустойку (штраф, пеню), платежі відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, нараховані на всю суму заборгованості, в тому числі на суму заборгованості, яка є предметом регулювання договорами про організацію взаєморозрахунків та спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків за природний газ, за весь час прострочення до повного погашення заборгованості за цим Договором» /а.с. 22-23/.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» від 11.01.2005 № 20, між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Рівненській області, Департаментом фінансів Рівненської облдержадміністрації, НАК «Нафтогаз України» та КП «Березнекомуненергія» підписані спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України, а саме:

- Спільне протокольне рішення № 546 від 18.02.2016 на суму 238 425,29 грн; оплату проведено згідно з банківською випискою 23.02.2016 на суму 238 425,29 грн;

- Спільне протокольне рішення № 805 від 14.03.2016 на суму 136 231,43 грн; оплату проведено згідно з банківською випискою 29.03.2016 на суму 136 231, 43 грн;

- Спільне протокольне рішення № 1154 від 14.04.2016 на суму 128 284,64 грн; оплату проведено згідно з банківською випискою 20.04.2016 на суму 128 284,64 грн /а.с. 33-53/.

Крім того, у відповідності до банківської виписки від 19.05.2016 КП «Березнекомуненергія» з НАК «Нафтогаз України» проведено розрахунок в сумі 11 988,62 грн /а.с. 54/.

На підставі бухгалтерських документів продавця (сальдо та операції по підприємству КП «Березнекомуненергія» за період з 01.01.2016 по 30.06.2018) розрахунки за поставлений природний газ проведено на загальну суму 514 929,96 грн /а.с. 31-32/.

При зверненні до господарського суду із даним позовом позивач вказував на те, що оплату вартості переданого природного газу відповідач здійснив в порядку, встановленому договором, але з порушенням строків оплати, визначених п.6.1 Договору, що призвело до виникнення заборгованості.

У цьому зв`язку на підставі п.8.2 Договору та керуючись положеннями ст. 625 ЦК України позивачем заявлено до стягнення з відповідача 4 299,28 грн - пені та 293,13 грн - 3 % річних, згідно з проведеним розрахунком /а.с.10-11/.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Згідно із п.п.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст.509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст.610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Приписами ст.625 ЦК України передбачено, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що 21.12.2015 АТ «НАК «Нафтогаз України» та КП «Березнекомуненергія» укладено Договір № 3383/16-ТЕ-28 постачання (купівлі-продажу) природного газу, згідно з п.1.1 якого позивач зобов`язався передати у власність відповідача у 2016 році природний газ, а відповідач - прийняти та оплатити газ на умовах договору.

На виконання Договору на постачання природного газу № 3383/16-ТЕ-28 від 21.12.2015 позивач передав відповідачу за період з січня 2016 року по квітень 2016 природний газ на загальну суму 514 929,96 грн виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, що підтверджується підписаними двома сторонами актами приймання-передачі природного газу, копії яких наявні в матеріалах справи.

Матеріалами справи стверджується, що з метою оплати вартості переданого природного газу на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 Головним управлінням Державної казначейської служби України у Рівненській області, Департаментом фінансів Рівненської облдержадміністрації, АТ НАК «Нафтогаз України» та КП «Березнекомуненергія» складені та підписані спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України.

Станом на 20.05.2016 КП «Березнекомуненергія» повністю здійснило оплату за природний газ в сумі 514 929,96 грн, що підтверджується випискою по Операціям по підприємству відповідача.

Як видно з наданого позивачем розрахунку штрафних санкцій та 3% річних їх нарахування здійснено на підставі поставок газу у січні-лютому 2016. За основу обрахунку за зобов`язаннями січня 2016 позивач визначив вартість отриманого відповідачем газу на суму 238 425,29 грн, та яка була оплачена 23.02.2016 саме на підставі спільного протокольного рішення від 18.02.2016. За основу обрахунку за зобов`язаннями лютого 2016 позивач визначив вартість отриманого відповідачем газу на суму 136 231,43 грн, та яка була оплачена 29.03.2016 саме на підставі спільного протокольного рішення від 14.03.2016.

На переконання позивача сума сплата заборгованості у розмірі 238 425,29 грн та у розмірі 136 231,43 грн відповідачем здійснювалась поза межами строків, передбачених Договором на постачання природного газу № 3383/16-ТЕ-28 від 21.12.2015.

Згідно з ст.12 ГК України, держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є, зокрема, регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій.

Постановою Кабінету Міністрів України № 20 від 11.05.2005 затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, яким визначено механізм перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати, тощо за рахунок надходження до загального державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та ПАТ «Укртрансгаз», а також за рахунок надходження до загального державного бюджету від погашення податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого) з податку на додану вартість, що сплачується виробниками електроенергії і вуглевидобувними підприємствами.

Так, укладаючи спільні протокольні рішення, позивач і відповідач керувалися спеціальними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 року, якою затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 року № 493/688, яким затверджено Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію.

У відповідності до пунктів 1.1-1.3 Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 № 493/688 (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин), цей Порядок визначає взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України, департаментами фінансів обласних державних адміністрацій, Департаментом фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідні департаменти фінансів), Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Національною акціонерною компанією Нафтогаз України, ДП Енергоринок та іншими учасниками розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію, що проводяться відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20. Розрахунки, передбачені в пункті 1.1 цього розділу, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню (далі - акти звіряння) або договорів, що визначають обсяг щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) (далі - договори), і спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, форма якого наведена у додатку 1 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, форма якого наведена у додатку 2 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію та природний газ, форма якого наведена у додатку 3 до цього Порядку. Схеми розрахунків узгоджують відповідні департаменти фінансів спільно з постачальниками та/або транспортувальниками ресурсів (товарів, послуг). Відповідні органи Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) контролюють проведення розрахунків від початку розрахунків до зарахування податків до Державного бюджету України або на рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Згідно з п.п.2.1-2.3 даного Порядку, постачальники та/або транспортувальники ресурсів (товарів, послуг), які виявили бажання здійснити розрахунки відповідно до Порядку, складають щомісяця до 10 числа з розпорядниками коштів акти звіряння, а в разі проведення відповідних розрахунків з попередньої оплати ресурсів (товарів, послуг) на строк не більше одного місяця постачальники та/або транспортувальники ресурсів (товарів, послуг) визначають договірну величину споживання ресурсів (товарів, послуг), про що укладають відповідний договір з розпорядниками коштів. Один примірник акта звіряння або договору надається місцевому фінансовому органу для складання зведеного реєстру актів звіряння або договорів. Зведені реєстри актів звіряння або договорів підписуються керівниками місцевих фінансових органів, постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг) та надаються відповідним департаментам фінансів. Відповідні департаменти фінансів узагальнюють отримані дані та подають їх щомісяця до 20 числа Державній казначейській службі України (далі - Казначейство України) та відповідним головним управлінням Державної казначейської служби України в областях, місті Києві (далі - головні управління Казначейства) у формі узгоджених з постачальниками та/або транспортувальниками ресурсів (товарів, послуг) спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків разом з відповідними зведеними реєстрами актів звіряння або реєстрами договорів за підписами керівників відповідних департаментів фінансів, постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг).

Пунктом 2.7 зазначеного Порядку встановлено, що розпорядники коштів за рахунок отриманих субвенцій із загального фонду Державного бюджету України здійснюють розрахунки за природний газ, теплопостачання та електроенергію шляхом перерахування коштів на рахунки постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг), відкриті в органах Казначейства, в разі проведення розрахунків за електроенергію - на поточні рахунки із спеціальним режимом використання енергопостачальників, відкриті в уповноваженому банку.

Таким чином, як вірно зазначено судом першої інстанції, підписання сторонами Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України, а також фактичне виконання розрахунків в порядку, зазначеному в цих протокольних рішеннях відповідно до норм Постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року № 20, свідчить про погодження сторонами зміни порядку і строків проведення оплати за природний газ за Договором на постачання природного газу № 3383/16-ТЕ-28 від 21.12.2015.

Зважаючи на викладене, незалежно від того, що правовідносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсує за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови.

За наведеного, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що підстави для нарахування пені, 3 % річних на суми, що перераховані за спільними протокольним рішеннями від 18.02.2016 та від 14.03.2016, у позивача відсутні.

Крім того, при вирішенні спору, апеляційний суд також враховує, що 30.11.2016 набув чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» від 03.11.2016 за № 1730-VIII, яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до приписів ст.1 Закону № 1730-VIII, заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до ст. 2 Закону № 1730-VIII, його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Частиною 3 ст.7 Закону № 1730-VIII визначено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

За змістом п.1.2 Договору постачання природного газу № 3383/16-ТЕ-28, поставлений позивачем природний газ використовувався відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

Матеріалами справи підтверджено, що розрахунки за укладеним між сторонами Договором постачання природного газу № 3383/16-ТЕ-28 проведені до набрання чинності Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

Таким чином, оскільки на день набрання чинності Законом № 1730-VIII відповідач не мав перед позивачем кредиторської заборгованості за поставлений природний газ за Договором № 3383/16-ТЕ-28 від 21.12.2015, позивачем у будь-якому випадку безпідставно нараховано до стягнення з відповідача пеню та 3 % річних за несвоєчасну оплату отриманого природного газу.

Відповідно до ст.ст.74, 76 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до п.1 част.1 ст.275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів зазначає, що доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі були фактично відображені останнім у позовній заяві та належним чином дослідженні місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення, а тому не можуть бути підставою для його скасування та відхиляються як необґрунтовані.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що скаржник не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та заперечень. Рішення господарського суду Рівненської області від 28.01.2020 у справі № 918/10/20 ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за подання позову та апеляційної скарги покладається на апелянта.

Відповідно до част.4 ст.240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до част.5 ст.240 ГПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.240, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Рівненської області від 28.01.2020 у справі № 918/10/20 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Рівненської області від 28.01.2020 у справі № 918/10/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Справу № 918/10/20 повернути Господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "12" травня 2020 р.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Юрчук М.І.