ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2020 Справа № 917/374/20

Господарський суд Полтавської області у складі судді Тимощенко О.М., при секретарі судового засідання Отюговій О.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу №917/374/20

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Каіс Агро" вул. Іванівська 1 к. 403, м. Харків, 61058

до відповідача Державного підприємства "Полтавський комбінат хлібопродуктів" вул. Небесної Сотні, 69, м. Полтава, Полтавська область,36022

про 36 897,39 грн. заборгованості

ВСТАНОВИВ:

02.03.2020 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Каіс Агро" до відповідача Державного підприємства "Полтавський комбінат хлібопродуктів" про стягнення 36 897,39 грн. заборгованості.

Ухвалою суду від 04.03.2020 року відкрито провадження у даній справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України протягом 15 днів з дня отримання ухвали; після отримання від позивача відповіді на відзив подати до суду заперечення в строк 5 днів з дня отримання такої відповіді від позивача з урахуванням вимог ст.167,184 ГПК України. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив з урахуванням вимог ст. 166 ГПК України 5 днів з моменту отримання від відповідача відзиву на позов. Попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.9 ст.165 ГПК України).

Сторони були належним чином та завчасно повідомлені за місцем їх реєстрації про покладені на них обов`язки, про що свідчать матеріали справи (поштові повідомлення про вручення даної ухвали наявні у матеріалах справи). Крім того, ухвала суду у даній справі була своєчасно розміщена судом в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

05.05.2020 року віл відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач підтверджує укладення договору договір купівлі-продажу № 18/10-19 та додаток №1 до договору та отримання від позивача товару на загальну суму 32 218,56 грн. Також відповідач вказує на своє скрутне фінансове становище та неможливість оплати отриманого товару.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, дослідивши та в оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

18 жовтня 2019 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «КАІС АГРО» (продавець, позивач) та Філією «Хлібна база № 88» Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» (покупець, відповідач) укладено договір купівлі-продажу № 18/10-19 та додаток №1 до договору (арк. с. 7-10).

Відповідно до п. 1.1. цього договору, продавець зобов`язувався передати покупцю в строки, передбачені цим договором, продукцію виробничо-технічної о призначення (надалі - «товар») в асортименті (номенклатурі), кількості та за цінами згідно відповідних додатків та видаткових накладних до цього договору, а покупець зобов`язався прийняти товар і сплатити за нього грошову суму у розмірі та в порядку, визначених у цьому договорі. Товаром за цим договором є засоби захисту рослин (надалі - «ЗЗР»).

Пунктом 2.2. договору визначено, що строк оплати товару вказується у відповідному додатку до договору. Товар, що був поставлений покупцю в межах цього договору на підставі видаткових накладних, але без укладення відповідних додатків, має бути оплачений покупцем в повному обсязі не пізніше 10 (десяти) календарних днів з моменту його отримання за відповідною видатковою накладною.

Пунктом 3.3. договору встановлено, що строк поставки товару визначається у відповідних додатках до цього Договору. Товар повинен бути поставлений покупцю в асортименті, кількості та якості, що визначені додатком. Датою поставки партії товару вважається дата, вказана в видатковій накладній на відповідну партію товару.

Пунктом 3.6. договору передбачено, що право власності на поставлений товар переходить від продавця до покупця в момент передачі товару, проте не раніше моменту передачі покупцем продавцю належним чином оформленої видаткової накладної та довіреності на отримання товару.

18 жовтня між сторонами також був підписаний додаток №1 до договору купівлі-продажу № 18/10-19 від 18.10.2019 року (арк. с. 10).

В п. 2.1. додатку №1 сторони погодили, що покупець зобов`язаний сплатити продавцю загальну вартість за товар, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок продавця у наступні строки: 100% до 28 жовтня 2019 року.

В даному додатку №1 сторони також погодили асортимент, кількість, ціну та вартість товару.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на те, що ним на виконання умов договору було поставлено відповідачу товар на загальну суму 32 218,56 грн. разом з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною №424 від 18.10.2019 року, довіреністю №4/1 від 16.10.2019 року виданою відповідачем на отримання цінностей та рахунком №64 від 18.10.2019 року (арк. с. 12-13,18). Дана обставина не спростовується відповідачем.

Як вказує позивач, відповідач взяті на себе зобов`язання щодо оплати отриманого за договором товару не здійснив, а тому за ним рахується заборгованість у розмірі 32 218,56 грн.

19.11.2019 року позивачем на адресу відповідача була направлена вимога про сплату заборгованості за договором в сумі 32 218,56 грн. за вих. № 306 від 13.11.2019 року (арк. с. 19-21).

Відповідач своїм листом за вих. № 25/1 1-306 від 25.11.2019 р. погодився з розміром заборгованості за договором купівлі-продажу № 18/10-19 від 18.10.2019 року в сумі 32218,56 грн., однак зазначив, що, враховуючи скрутний фінансовий стан філії на теперішній час, виконати претензію шляхом перерахування грошових коштів на вказаний розрахунковий рахунок позивача, у відповідача не має фінансової можливості (арк. с. 22).

Крім того, в матеріалах наявна укладена між сторонами угода про визнання боргу №8 від 13.11.2019 року, в якій відповідач визнає заборгованість за договором купівлі-продажу №18/10-19 від 18.10.2019 року в сумі 32 218,56 грн. (арк. с. 24).

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою про стягнення з відповідача 36 897,39 грн. заборгованості за договором купівлі-продажу №18/10-19 від 18.10.2019 року, яка складається з: основної заборгованості у розмірі 32 218,56 грн., 2255,31 грн. штрафу, 2423,52 грн. пені за період з 28.10.2019 року по 14.02.2020 року.

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав наступні докази: копію договору купівлі-продажу №18/10-19 від 18.10.2019 року; копію додатку №1 від 18.10.2019 року; копію листа згоди №18/10-19 від 18.10.2019 року; копію видатковою накладної №424 від 18.10.2019 року; копію довіреності №4/1 від 16.10.2019 року; копії сертифікатів якості; копію рахунку №64 від 18.10.2019 року; копію вимоги №306 від 13.11.2019 року та докази її направлення; копію відповіді №25/11-306 від 25.11.2019 року; копію акту звірки; копію угоди про визнання боргу №8 від 13.11.2019 року; і т.д.

При прийнятті рішення суд керувався наступним.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов`язки відповідно до договору.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зазначені положення викладені і в ст.193 Господарського кодексу України.

Відповідно ст. 655 Цивільного Кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Судом встановлено, що факт поставки позивачем та прийняття відповідачем товару на загальну суму 32 218,56 грн. підтверджується наступними документами: видатковою накладною №424 від 18.10.2019 року, довіреністю №4/1 від 16.10.2019 року, виданою відповідачем на отримання цінностей та рахунком №64 від 18.10.2019 року (арк. с. 12-13,18).

Відповідач взяті на себе зобов`язання щодо оплати отриманого за договором товару не здійснив і за відповідачем рахується заборгованість за договором у розмірі 32218,56 грн. Дана обставина не спростовується відповідачем.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у даному випадку мало місце порушення договірних зобов`язань з боку відповідача щодо оплати вартості поставленого товару і позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 32 218,56 є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Згідно статті 4 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

У пункті 6.4. договору сторони погодили, що покупець за несвоєчасну оплату товару сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент такої несплати за кожен день прострочення оплати. Нарахування пені за прострочення виконання зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати за поставлений товар триває до дня, коли зобов`язання щодо оплати фактично виконане покупцем або до моменту звернення продавця до суду з позовом про стягнення заборгованості. Продавець має право вдаватися до інших видів захисту своїх інтересів згідно чинного законодавства.

Відповідно до пунктів 6.5. договору, у випадку порушення покупцем терміну/строку оплати товару, що вказаний у відповідному додатку або договорі, більш як на 2 (два) календарних дні, покупець додатково сплачує продавцю штраф у розмірі 7% (сім відсотків) від ціни поставленого, але не оплаченого товару.

На підставі вищевикладеного позивачем заявлено до стягнення в сумі 2255,31 грн. штрафу, 2423,52 грн. пені за період з 28.10.2019 року по 14.02.2020 року.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку щодо стягнення з відповідача пені та штрафу, суд прийшов до висновку, що заявлений розмір пені та штрафу відповідає вимогам Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості у розмірі 32 218,56 грн., 2255,31 грн. штрафу, 2423,52 грн. пені є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судовий збір згідно ст. 129 ГПК України відшкодовується позивачу за рахунок відповідача.

Керуючись статтями 129, 232-233,237-238,240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Полтавський комбінат хлібопродуктів" (вул. Небесної Сотні, 69, м. Полтава, Полтавська область,36022, ідентифікаційний код 00952166) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Каіс Агро" (вул. Іванівська 1 к. 403, м. Харків, 61058, ідентифікаційний код 35071227) 32 218,56 грн. основного боргу, 2255,31 грн. штрафу, 2423,52 грн. пені та 2102,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набранням рішенням законної сили.

Рішення підписано 12.05.2020 року

Суддя Тимощенко О.М.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.