РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.05.2020Справа № 910/3156/20

За позовом Приватного підприємства "Фенікс-Агро" (м. Умань Черкаської області)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Константа-Комбікорм" (м. Київ)

про стягнення 85.865,86 грн

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "Фенікс-Агро" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Константа-Комбікорм" про стягнення 85.865,86 грн, з яких: 55.580,00 грн основного боргу, 26.319,32 грн пені, 2.540,40 грн 3% річних, 1.426,14 грн інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки № 19/07-2019 від 19.07.19.

До позовної заяви позивачем додано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Суд станом на день відкриття провадження у справі не встановив підстав для розгляду справи з викликом сторін, з огляду на що, ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.03.20. відкрив провадження у справі № 910/3156/20, та з підстав, викладених в ухвалі постановив її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

02.04.20. відповідачем подано письмовий відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві.

06.04.20. позивачем подано відповідь на відзив.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

19.07.19. між позивачем (Постачальник) та відповідачем (Покупець) було укладено Договір поставки № 19/07-2019 (далі - Договір), за умовами якого (п. 1.1) Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупця макуху ріпакову, шрот ріпаковий (виробництва Україна) (далі - Товар), а Покупець зобов`язується здійснити приймання та оплату Товару. Найменування, асортимент, вартість за одиницю, кількість, якість, умови поставки, строк оплати товару Покупцем обмовляється в Специфікаціях, які є невід`ємною частиною Договору, та товарно-супровідних документах на кожну окрему партію Товару (п. 1.2 Договору).

Між сторонами було підписано та скріплено печатками Специфікацію № 1 від 19.07.19. до Договору та Специфікацію № 2 від 07.08.19. до Договору.

У відповідності до Специфікації № 1 від 19.07.19. до Договору постачається Товар - макуха ріпакова у кількості 50 тон +- 10% ціною 6200 грн за 1 тону у строк до 31.07.19.

У відповідності до Специфікації № 2 від 07.08.19. до Договору постачається Товар - шрот соєвий у кількості 25 тон +- 10% ціною 11500 грн за 1 тону у строк до 10.08.19.

Строк дії Договору сторонами погоджено пунктом 8.1 з моменту його підписання обома сторонами і скріплення печатками та діє до 31.12.19.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги Договір як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків з постачання товару.

За своїм змістом та правовою природою Договір є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтею 663 Цивільного Кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Поставка Товару здійснюється автомобільним транспортом на умовах DDP на склад Покупця відповідно до Інкотермс-2010, чи інших умов, визначених в Специфікаціях (3.1 Договору).

Відповідно до п. 3.8 Договору право власності на товар та ризик випадкової загибелі товару переходить від Постачальника до Покупця після підписання сторонами видаткової накладної.

У відповідності до Специфікації № 1 від 19.07.19. до Договору умови поставки DDP відповідно до Інкотермс-2010: Житомирська область, с. Піски, вул. Польова, 3. Датою поставки вважається дата фактичного одержання Товару Покупцем відповідно до підписаної сторонами видаткової накладної й відміток Покупця про одержання Товару в товарно-транспортній накладній.

У відповідності до Специфікації № 2 від 07.08.19. до Договору умови поставки DDP відповідно до Інкотермс-2010: Житомирська область, с. Піски, вул. Польова, 3. Датою поставки вважається дата фактичного одержання Товару Покупцем відповідно до підписаної сторонами видаткової накладної й відміток Покупця про одержання Товару в товарно-транспортній накладній.

Згідно наявних в матеріалах справи:

- видаткової накладної № РН-0008443 від 09.08.19. на суму 345.460,00 грн

- видаткової накладної № РН-0007715 від 26.07.19. на суму 140.120,00 грн

складених на виконання зобов`язань за Договором, позивачем було поставлено відповідачу Товар на загальну суму 485.580,00 грн.

Оцінюючи представлені позивачем в обґрунтування викладених в позовній заяві обставин щодо передачі Товару відповідачу докази, суд виходить з наступного.

У відповідності до ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Статтею 688 Цивільного кодексу України на покупця покладено обов`язок повідомити продавця про порушення умов договору щодо кількості, асортименту, якості, комплектності товару в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Жодних заперечень з приводу отримання Товару відповідачем суду надано не було.

Отже, суд при розгляді справи приймає до уваги відсутність у відповідача, як Покупця за Договором, будь-яких заперечень та претензій щодо належного виконання Постачальником прийнятих за Договором зобов`язань з передання Товару на суму 485.580,00 грн.

Зважаючи на викладені вище обставини та виходячи з положень ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, за висновками суду, представлені до матеріалів справи видаткові накладні є належними доказами передачі Товару відповідачу, а отже виконання позивачем своїх зобов`язань з передання Товару на суму 485.580,00 грн в межах Договору здійснено належним чином.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України зазначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 4.2 Договору сторони узгодили, що оплата за Товар проводиться Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 3 банківських днів з моменту поставки Товару, якщо інше не передбачено у Специфікації до Договору. Моментом поставки є підписання сторонами видаткової накладної.

У відповідності до Специфікації № 1 від 19.07.19. до Договору Покупець здійснює оплату за Товар шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 1 днів з моменту поставки Товару, на підставі виставленого рахунку.

У відповідності до Специфікації № 2 від 07.08.19. до Договору Покупець здійснює оплату за Товар шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 1 днів з моменту поставки Товару, на підставі виставленого рахунку.

Твердження відповідача стосовно ненадання заявником рахунку-фактури на оплату поставленого товару не звільняє відповідача від його обов`язку як покупця оплатити отриманий товар.

За своєю правовою природою рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати та ніяким чином не засвідчує обсяг поставленої продукції.

Ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні приписів ст. 212 Цивільного кодексу України, відповідно до ч. 1 якої особи, що вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина) та не є простроченням кредитора у розумінні ст. 613 вказаного нормативно-правового акту, яка передбачає, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Платіжні реквізити Продавця зазначені розділі 8 Договору, Специфікаціях та видаткових накладних, а вартість товару узгоджена контрагентами у специфікаціях та видаткових накладних.

До того ж, господарський суд вказує, що відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Зі змісту ст. 631 Цивільного кодексу України вбачається, що сторони здійснюють свої права і виконують свої обов`язки відповідно до договору протягом строку його дії.

За таких обставин, враховуючи наведені вище умови спірного Договору та Специфікацій №№ 1, 2 до нього, та враховуючи дати поставки (фактичного одержання) Товару - дати видаткових накладних, суд дійшов висновку, що строк оплати Товару є таким, що настав:

- на суму 140.120,00 грн - 27.07.19.

- на суму 345.460,00 грн - 10.08.19.

За приписами ст. ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

У відповідності до наявних в матеріалах справи доказів відповідач сплатив позивачу за Товар грошові кошти за наступними платіжними дорученнями:

- 23.07.19. на суму 90.000,00 грн

- 08.08.19. на суму 90.000,00 грн

- 02.09.19. на суму 50.000,00 грн

- 06.09.19. на суму 100.000,00 грн

- 21.01.20. на суму 100.000,00 грн

на загальну суму 430.000,00 грн.

Оскільки неоплаченим залишився Товар на суму 55.580,00 грн, вказане зумовило звернення позивача з даним позовом до суду шляхом направлення 27.02.20. засобами поштового зв`язку позовної заяви на адресу Господарського суду міста Києва.

Разом з тим, після відкриття (06.03.20) провадження в даній справі, відповідачем платіжним дорученням № 21923 від 20.03.20. було сплачено позивачу решту заборгованості в сумі 55.580,00 грн.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, те благо (річ, право, інше майно), з приводу якого виник спір.

Відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами.

Таким чином, спір в даній справі припинив своє існування в частині суми основного боргу під час розгляду справи в зв`язку зі сплатою відповідачем 55.580,00 грн заборгованості.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

З огляду на вищенаведене, в зв`язку з тим, що відповідач сплатив позивачу пред`явлену до стягнення заборгованість після звернення позивача з даним позовом до суду, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, в зв`язку з відсутністю предмету спору в частині стягнення з відповідача на користь позивача 55.580,00 грн основного боргу.

Суд роз`яснює сторонам, що у відповідності до ч. 3 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Витрати по сплаті судового збору в цій частині покладаються на відповідача.

Також позивачем пред`явлено до стягнення 26.319,32 грн пені, 2.540,40 грн 3% річних, 1.426,14 грн інфляційних втрат.

Згідно із ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як передбачено п. 5.2 Договору у випадку порушення строків оплати поставленого Товару Покупець виплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період за який нараховується пеня, від суми боргу за кожний день прострочення оплати.

Згідно зі статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При здійсненні перерахунку судом враховано, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст.625 Цивільного кодексу України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Такі висновки суду підтверджуються висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 24.04.19. у справі № 910/5625/18, від 13.02.19. у справі № 924/312/18, а також постановою Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.19. у справі № 905/600/18.

Крім вказаного, день оплати до періоду прострочення не зараховується.

Врахувавши періоди та суми, визначені позивачем, суд встановив, що періодами для нарахування пені та 3% річних є:

На суму 305580,00 грн з 11.08.19. по 01.09.10.

На суму 255580,00 грн з 03.09.19. по 05.09.19.

На суму 155580,00 грн з 07.09.19. по 20.01.20.

На суму 55580, 00 грн з 22.01.20. по 18.02.20.

Отже, за перерахунком суду розмір 3% річних становить 2.481,53 грн, розмір інфляційних втрат становить 1.426,14 грн, розмір пені становить 25.682,84 грн, внаслідок чого вказані суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Наявності підстав для стягнення з відповідача решти заявленої до стягнення суми 3% річних в розмірі 58,87 грн та пені в розмірі 636,48 грн позивач належними та допустимими доказами не довів.

Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України в цій частині покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем надано лише попередній орієнтований розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, однак не надано доказів та розміру їх понесення, з огляду на що такі витрати відшкодуванню позивачу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі № 910/3156/20 в частині вимог про стягнення 55.580,00 грн основного боргу.

2. В частині вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Константа-Комбікорм" (01001, м. Київ, провулок Т.Шевченка, б. 13, кв. 39; ідентифікаційний код 40969842) на користь Приватного підприємства "Фенікс-Агро" (20302, м. Умань Черкаської області, вул. Гонти, б. 3, ідентифікаційний код 36780586) 2.481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн 53 коп. 3% річних, 1.426 (одну тисячу чотириста двадцять шість) грн 14 коп. інфляційних втрат, 25.682 (двадцять п`ять тисяч шістсот вісімдесят дві) грн 84 коп. пені, 2.084 (дві тисячі вісімдесят чотири) грн 98 коп. судового збору.

4. В іншій частині в позові відмовити.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя Т.М. Ващенко