ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2020 справа № 914/2702/19

Господарський суд Львівської області у складі судді Мазовіти А.Б. за участю секретаря судового засідання Андрусика В.Д., розглянув матеріали позовної заяви

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Суффле Агро Україна», с. Крупець, Хмельницька область

до відповідача-1: Головного управління Національної поліції у Львівській області, м. Львів

до відповідача-2: Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, м. Львів

про стягнення 2 000 000,00 грн

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача-1: не з'явився;

від відповідача-2: не з'явився;

Обставини розгляду справи.

21.12.2019 на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Суффле Агро Україна», с. Крупець, Хмельницька область до Головного управління Національної поліції у Львівській області, м. Львів та Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, м. Львів про стягнення 2 000 000,00 грн.

Ухвалою суду від 26.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 27.01.2020.

17.01.2020 через канцелярію суду від Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області надійшов відзив на позовну заяву (вх. №2872/20 від 17.01.2020).

20.01.2020 через канцелярію суду від Головного управління Національної поліції у Львівській області надійшло клопотання про закриття провадження у справі (вх. №3239/20 від 21.01.2020).

Ухвалою від 27.01.2020 суд відклав підготовче засідання на 10.02.2020.

Ухвалами від 10.02.2020 суд відмовив у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі, відклав підготовче засідання на 24.02.2020.

24.02.2020 через канцелярію суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Суффле Агро Україна» надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання без участі представника позивача (вх. №9243/20 від 24.02.2020).

Ухвалою від 24.02.2020 суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів, відклав підготовче засідання на 23.03.2020.

19.03.2020 через канцелярію суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Суффле Агро Україна» надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання без участі представника позивача (вх. №13200/20 від 19.03.2020).

23.03.2020 через канцелярію суду від Головного управління Національної поліції у Львівській області надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання (вх. №13490/20 від 23.03.2020).

З огляду на те, що за результатами підготовчого провадження було вирішено усі необхідні завдання, сторонами подані усі докази, які доводять обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, суд ухвалою від 23.03.2020 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 23.04.2020.

Заяв про відвід суду не поступало.

Суть спору та правова позиція сторін.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що 17.05.2018 між позивачем та СТОВ «Нива» було підписано товарну аграрну розписку №931 на поставку 500 тонн зерна пшениці третього класу вартістю 2 400 000,00 грн в строк до 30.08.2018 включно. Вказаною розпискою СТОВ «Нива» передало 500 тонн зерна у заставу позивачу. Зважаючи на невиконання СТОВ «Нива» своїх зобов'язань за аграрною розпискою, за заявою позивача було відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого напису нотаріуса про передачу позивачу 500 тонн зерна. За наслідками проведення виконавчих дій зерна не було виявлено. Позивач звернувся до СВ Кам'янка-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області із заявою про вчинення злочину у зв'язку із незаконним відчуженням заставного майна, яке мало бути передано відповідно до аграрної розписки. Вказана заява розслідувалась в межах кримінального провадження №0000438. 29.12.2018 слідчим СВ Кам'янка-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області було винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000438 у зв'язку з відсутністю ознак складу кримінального правопорушення. У зв'язку із закриттям кримінального провадження ділову репутацію позивача було принижено, яке полягало в тому, що контрагентам позивача стала відома інформація про те, що позивач не в змозі захистити свої порушені права, яке, з огляду на уникнення винними особами відповідальності, в подальшому призвело до невиконання своїх зобов'язань іншими виробниками за аграрними розписками, припинення співпраці із клієнтами. Таким чином, позивачу було завдано моральну шкоду, яка оцінена позивачем у розмірі 2 000 000,00 грн, яку позивач просив стягнути з Державного бюджету України.

В судових засіданнях представник відповідача-1 проти позову заперечив, заявив клопотання про закриття провадження у справі.

В судових засіданнях представник відповідача-2 проти позову заперечив, просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зокрема, зазначив про необґрунтованість і безпідставність позовних вимог, наголосивши на тому, що жодних прав та інтересів позивача не порушував, шкоди не завдавав, тому не може нести відповідальність за шкоду, завдану позивачеві внаслідок дій інших осіб; доказів на підтвердження наявності причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою відповідачів і вини відповідачів у спричиненні шкоди позивач не надав.

У процесі розгляду справи суд встановив наступне.

17.05.2018 між ТОВ «Суффле Агро Україна» та СТОВ «Нива» було підписано товарну аграрну розписку №931 на поставку 500 тонн зерна м'якої пшениці третього класу вартістю 2 400 000,00 грн в строк до 30.08.2018 включно. Також, даною розпискою СТОВ «Нива» передало у заставу ТОВ «Суффле Агро Україна» 500 тонн зерна пшениці, про що було внесено запис до Державного реєстру обтяжень рухомого майна та реєстру аграрних розписок.

20.08.2018 у виконавчому провадженні №56996394 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області від 13.08.2018 у справі №914/483/18 за заявою стягувача - ТОВ «Агрозахист-Донбас» приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Маковецьким Зоряном Вікторовичем було складено постанову про опис та арешт майна СТОВ «Нива», зокрема, зерна пшениці в кількості 500 тонн. Вказане арештоване зерно було передано на відповідальне зберігання єдиному засновнику СТОВ «Нива» Максимовичу Ярославу Богдановичу. Відповідно до вищевказаної постанови Максимович Я.Б. був попереджений про кримінальну відповідальність за відчуження арештованого майна.

14.09.2018 приватним виконавцем Маковецьким З.В. складено акт про те, що проведеної перевіркою встановлено відсутність на території СТОВ «Нива» арештованого майна, а саме 5000 тонн зерна пшениці та 500 тонн зерна ячменю, при цьому Максимович Я.Б. відмовився надати зерно для огляду, чим вчинив приховування арештованого майна.

21.09.2018 за повідомленням приватного виконавця Маковецького З.В. слідчим СВ Кам'янка-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000438 за ознаками ч. 1 ст. 388 КК України.

05.11.2018 за заявою ТОВ «Суффле Агро Україна» приватним виконавцем Баіровою Наталією Михайлівною було відкрито виконавче провадження №57607685 щодо виконання виконавчого напису нотаріуса №2140 від 05.11.2018 про передачу від СТОВ «Нива» ТОВ «Суффле Агро Україна» 500 тонн пшениці, які перебували в заставі за вищевказаною аграрною розпискою. За наслідками проведення виконавчих дій арештованого майна у СТОВ «Нива» та Максимовича Я.Б. не було виявлено.

ТОВ «Суффле Агро Україна» звернулося до СВ Кам'янка-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області із заявою про вчинення злочину у зв'язку із незаконним відчуженням заставного майна, а саме 500 тонн м'якої пшениці, яке мало бути передано відповідно до аграрної розписки. В подальшому ТОВ «Суффле Агро Україна» було визнано потерпілим у кримінальному проваджені №0000438.

29.12.2018 слідчим СВ Кам'янка-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області було винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000438 у зв'язку з відсутністю ознак складу кримінального правопорушення.

ТОВ «Суффле Агро Україна» звернулося до СВ Кам'янка-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області та СУ ГУ ГП у Львівській області із проханням надати інформацію щодо кримінального провадження №0000438. 18.04.2019 ТОВ «Суффле Агро Україна» дізналося про те, що кримінальне провадження №0000438 було закрито.

06.05.2019 ТОВ «Суффле Агро Україна» звернулося до Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області із скаргою на постанову слідчого СВ Кам'янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області від 29.12.2018 про закриття кримінального провадження №0000438.

Ухвалою Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 21.10.2019 у справі №446/1846/18 постанова слідчого СВ Кам'янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області про закриття кримінального провадження №0000438 була скасована.

Зважаючи на те, що у зв'язку з неправомірними діями працівника відповідача-1 щодо закриття кримінального провадження №0000438 завдано значної шкоди іміджу позивача, принижено його ділову репутацію, ТОВ «Суффле Агро Україна» звернулося до суду із позовом про стягнення з Державного бюджету України 2 000 000,00 грн моральної шкоди.

Дослідивши представлені суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Чинне законодавство не містить визначення поняття ділової репутації юридичної особи, оскільки воно є морально-етичною категорією й одночасно особистим немайновим благом, якому закон надає значення самостійного об'єкта судового захисту (ст. 201 ЦК України).

Під діловою репутацією юридичної особи розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Норми ст. 94 ЦК України констатують, що юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації. Способами захисту ділової репутації може бути вимога про відшкодування збитків та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної такими порушеннями юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються відповідно до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, згідно з якою моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов'язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов'язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов'язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Чинним законодавством України обов'язок доведення факту наявності таких збитків та їх розмір, а також причинно-наслідковий зв'язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача.

Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, диспозитивність, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості є одними з основних засад судочинства, закріпленими у статті 124 Конституції України, статтях 2, 7, 13, 14 ГПК України.

Принцип диспозитивності передбачає, зокрема, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи та в межах заявлених вимог і на підставі доказів, а збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених ГПК України.

У частині 2 статті 80 цього Кодексу визначено, що позивач або особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

За приписами частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд в силу приписів частини першої статті 86 ГПК України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановлені судом фактичні обставини викладаються в судовому рішенні з посиланням на докази, на підставі яких їх встановлено.

Зокрема, з'ясуванню підлягає факт приниженні ділової репутації позивача, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Надмірна тривалість кримінального провадження здатна призвести до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин; необхідністю відвідування органів досудового розслідування; неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність; підривом репутації тощо.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції позивач може претендувати на компенсацію за шкоду, спричинену надмірною тривалістю кримінального провадження, якщо доведе факт надмірної тривалості досудового розслідування і те, що тим самим йому було завдано матеріальної чи моральної шкоди, та обгрунтує її розмір.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що незаконне закриття кримінального провадження потягло за собою репутаційні втрати позивача, оскільки, знаходячись у однаковому процесуальному статусі потерпілого з ТОВ «Агрозахист-Донбас», відповідач-1 спромігся захистити лише права ТОВ «Агрозахист-Донбас». Таке ставлення до позивача та безкарність винних осіб призвела до більш легковажного ставлення інших контрагентів позивача в частині вчасного та повного виконання своїх зобов'язань. Так, СТОВ «Нива» стало першим господарством, що не розрахувалося за аграрною розпискою з позивачем в 2018 році, а вже в 2019 чотири таких господарства не виконали зобов'язання на загальну суму більше 32 000 000 грн, зокрема, невиконаними є аграрні розписки №1100, №1197, №1207, №1683, №2121, №2247. Тобто, внаслідок невиконання посадовою особою відповідача-1 обов'язків, встановлених КПК України, на даний час перед деякими господарствами позивач має репутацію компанії, зобов'язання перед якою можна безкарно не виконувати, що є значною втратою для ділової репутації. Крім цього, вказані факти показали клієнтам, що позивач може і не виконати свої зобов'язання з поставки зерна, бо з ним можуть не розрахуватись виробники, а захистити себе законними методами він не спроможний. Таким чином, цей факт підірвав ділову репутацію позивача, оскільки деякі клієнти відмовились від співпраці з позивачем на наступний рік, мотивуючи таку співпрацю в процесі переговорів її ненадійністю. Окрім того, це стало й причиною того, що позивач неодноразово програвав тендери у клієнтів. Зволікання із досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні без належних правових підстав, прийняття неправомірних процесуальних рішень позбавило можливості ТОВ «Суффле Агро Україна» отримати своє майно чи розшукати осіб, яким вказане майно було передано у власність. Таким чином, позивач залишився ні з чим після того, як його обмануло СТОВ «Нива» і його права не захистила поліція.

Однак, позивачем не представлено доказів, які б доводили заподіяння шкоди іміджу позивача, приниження його ділової репутації, не обґрунтовано доказами розмір заподіяння моральної шкоди в сумі 2 000 000,00 грн. Позивач з клопотаннями про витребування таких доказів до суду не звертався.

Зокрема, як встановлено судом, ухвалою Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 21.10.2019 у справі №446/1846/18 постанова слідчого СВ Кам'янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області про закриття кримінального провадження №0000438 була скасована. Водночас, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000438 станом на момент розгляду даної справи завершене чи кримінальне провадження повторно закрите. Слід також зазначити, що за фактом втрати зерна за заявою позивача було розпочато кримінальне провадження №0000222, доказів завершення якого також у матеріалах справи не має. Таким чином, стверджувати про відсутність притягнення винних осіб та, у зв'язку із цим, відсутність захисту інтересів позивача, підстав не має. Також до матеріалів справи позивачем не долучено жодних доказів щодо ходу досудового слідства у кримінальних провадженнях №0000438 та №0000222, які б підтверджували надмірну тривалість вказаних кримінальних проваджень.

Також позивачем не долучено до матеріалів справи доказів на підтвердження того, що неналежне виконання зобов'язань за іншими аграрними розписками іншими контрагентами позивача пов'язані саме із винесенням слідчим постанови про закриття кримінального провадження, як не долучено і безпосередньо доказів на підтвердження такого неналежного виконання.

Позивачем також не долучено доказів на підтвердження того, що від співпраці із позивачем відмовилися його клієнти та доказів на підтвердження того, що така відмова була наслідком винесення постанови про закриття кримінального провадження чи відсутності захисту інтересів позивача органами поліції, оскільки така відмова може бути пов'язана із будь-якими причинами, які не мають нічого спільного із закриттям кримінального провадження, зокрема, незадовільним фінансовим станом клієнтів позивача, ціновою політикою, посиленням конкуренції, зміною пріоритетів у їх господарській діяльності, тощо. Не долучено позивачем і доказів на підтвердження того, що внаслідок закриття кримінального провадження позивач не став переможцем під час здійснення тендерних процедур, як не долучено і безпосередньо доказів на підтвердження участі позивача у таких процедурах.

Позивачем не обґрунтовано доказами і розмір заявленої моральної шкоди, зокрема, не зазначено, з чого саме позивач виходив при визначенні суми в 2 000 000,00 грн, як саме та скільки часу та зусиль необхідно позивачу для відновлення тієї репутації, яка на його думку була до порушеного права.

Слід також зазначити, що передбачене законодавством відшкодування моральної шкоди не може бути засобом для безпідставного збагачення.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необґрунтовані та безпідставні, а тому в позові слід відмовити.

Оскільки спір виник з вини позивача, судові витрати по розгляду справи відповідно до ст. 129 ГПК України необхідно покласти на позивача.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 233, 236, 237, 241, 326 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

2. Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

В судовому засіданні 23.04.2020 оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повне рішення складено 04.05.2020.

Суддя Мазовіта А.Б.