ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2020м. ДніпроСправа № 904/1132/20
Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г. , розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажів в розмірі 81 484,58 грн.

Без виклику (повідомлення) учасників.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажів в розмірі 81 484,58 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у грудні 2019 року відповідачем здійснено перевезення порожніх власних вагонів за залізничними накладними: №№ 40085086, 40085219, 40086480, 40086498, 40086506, 40086514, 40086530, 40098790, 40098808, 40098816, 40098824, 40098832, 40098840, 40098857, 40098865, 40098915, 40098956, 40098980, 40099244, 40158917, 40158933, 40158941, 40158974, 40158990, 40159030, 40161770, 40232118, 40232142, 40232175, 40232191, 40232233, 40293904, 40348732, 40348906, 40348914, 40348948, 40348955, 40353005, 40357931, 40357972, 42975805, 42975813, 44730752, 44730786, 44730836, 44730844, 44730885, 44730919, 44730927, 44730935, 44730943, 44743490, 44748820, 46704052, 46716262, 46717856, 46717914, 46717922, 46739413, 46762100, 46762159, 46780961, 46783973, 46783999, 46799623, 46799631, 46799649, 46799656, 46799664, 46799672, 46799698, 46799995, 46805602, 46809224, 46809232, 46828612, 46846747, 46851226, 46871695, 46873048, 46888582, 46888616, 46888640, 46889457, 46889481, 46904199, 46911962, 46930400, 46930533, 46939534, 46939674, 46959391, 46959417, 46959425, 46959441, 46959458, 46960043, 46978367, 46978375, 46997946, 47014816, 52947223, 40150609, 40185739, 401175747, 40184616, 40190035, 52969441, 52970605, 52970621.

Вантаж відповідачем доставлено позивачу із порушенням встановленого терміну доставки, визначеного статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, у зв`язку із чим сума штрафу за несвоєчасну доставку вантажу в період з 16.12.2019 по 24.12.2019 складає 81 484,58 грн.

Ухвалою суду від 28.02.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

13.04.2020 позивач надав до суду заяву в якій просив суд при ухваленні рішення у резолютивній частині вказати про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати та зазначив, що докази, на підставі яких суд зможе встановити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, які позивач сплатив або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, будуть подані позивачем протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

05.05.2020 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву в якому просить поновити строк на подачу відзиву на позов та зазначив, що відповідач не згоден з позовними вимогами на стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу на суму 7 487,082 грн., оскільки ця сума заявлена позивачем вдруге і розгляду не підлягає. Як зазначає відповідача 7 487,082 грн. вже було заявлено позивачем до відповідача в іншій позовній заяві від 26.02.2020 та вона розглядається у справі № 904/1128/20.

Також відповідач просить зменшити розмір штрафу на 50%.

Розглянувши клопотання відповідача про поновлення строку на подання відзиву, суд дійшов такого висновку.

Клопотання відповідача про поновлення строку на подачу відзиву на позов обґрунтовано значним документообігом на підприємстві та багатоструктурністю підприємства.

Згідно з ч. 8 ст. 165 ГПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Частинами першою та другою ст. 119 ГПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Правовий аналіз наведених положень процесуального законодавства дозволяє дійти висновку про те, що учаснику справи гарантується право подати до суду відзив на позов протягом строку, встановленого судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Цей процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи за умови, якщо таку заяву подано до його закінчення.

Виходячи з положень статті 119 ГПК України, за заявою учасника справи суд може поновити пропущений процесуальний строк, встановлений законом, тоді як встановлений судом процесуальний строк за заявою учасника справи може бути продовжений судом.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 03.12.2018 у справі № 904/5995/16.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.02.2020 встановлено відповідачу строк для подання до суду відзиву на позовну заяву - п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Зазначена ухвала отримана 03.03.2020 (Регіональна філія "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця") та 11.03.2020 (Акціонерне товариство "Українська залізниця").

Частиною 1 статті 116 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Отже, строк для подання відзиву на позов сплинув, в зв`язку з чим відповідач і звернувся до суду з клопотанням про його поновлення. При цьому відповідно до частини 4 ст.119 Господарського процесуального кодексу України відповідачем разом з клопотанням був поданий відзив, стосовно якого був пропущений строк.

Господарський суд вважає за доцільне звернутись до практики Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує на те, що "при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (рішення у справі "Walchli v. France", заява №35787/03, п. 29, 26.07.2007; "ТОВ "Фріда" проти України", заява №24003/07, п. 33, 08.12.2016).

Також, суд зазначає, що згідно Постанови Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від 11.03.2020 № 211, відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 Кабінет Міністрів України постановлено установити з 12 березня до 03 квітня 2020 на усій території України карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 № 215 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211" введено заборону залізничних, авіа- та автобусних міжміських та міжобласних пасажирських перевезень, а також робота метрополітенів; заборонено проведення всіх масових (культурних, розважальних, спортивних, соціальних, релігійних, рекламних та інших) заходів, у яких бере участь понад 10 осіб. Дозволено лише заходи, необхідні для забезпечення роботи органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Також, з 17.03.2020 заклади громадського харчування (ресторани, кафе), торговельно-розважальні центри, інші заклади розважальної діяльності, фітнес-центри, заклади культури повинні тимчасово припинити свою роботу.

Листом Ради суддів України № 186/20 від 16.03.2020, голова Ради суддів України Богдан Моніч звернувся до голів судів з рекомендацією, враховуючи Постанову Кабінету Міністрів України № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", на період з 16 березня до 03 квітня 2020 року встановити особливий режим роботи.

Рішенням зборів суддів Господарського суду Дніпропетровської області від 17.03.2020, керуючись статтею 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", яка надає можливість змінювати режими роботи підприємств, установ, організацій, вносити інші необхідні зміни в умови діяльності у період карантину, з метою мінімізації ризику розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, вирішено, зокрема, перенести судові засідання, які призначені у період з 18 березня по 03 квітня 2020 року та в яких участь учасників судового процесу є обов`язковою (або необхідною), на дату після 03 квітня 2020 року в межах розумних строків розгляду справ з урахуванням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 239 дію карантину продовжено до 24 квітня 2020 р. включно.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 № 291 дію карантину продовжено до 11 травня 2020 р. включно.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 № 343 дію карантину продовжено до 22 травня 2020 р. включно.

Відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 30.03.2020 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", який набрав чинності 01.04.2020) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання відповідача, поновити процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву та прийняти відзив до розгляду.

07.05.2020 позивач (засобами електронного зв`язку) надав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що ним дійсно помилково заявлено вимогу про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку залізницею порожніх приватних вагонів на адресу відповідача в розмірі 7 487,82 грн. за залізничними накладними №№ 40085086, 40085219, 40086480, 40086498, 40086506, 40086514, 40086530, 40098790, 40098808, 40098816, 40098824, 40098832, 40098840, 40098857, 40098865, 40098915, 40098956, 40098980, 40099244.

В зв`язку з чим позивач заявляє про часткову відмову від позовних вимог в частині стягнення штрафу в розмірі 7 487,52 грн., що був нарахований за несвоєчасну доставку вантажу за вказаними вище залізничними накладними та просить суд провадження у справі в цій частині закрити.

Також позивач проти зменшення штрафних санкцій заперечив.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без виклику учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд встановив.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ.

Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин, пов`язаних із встановленням факту порушенням відповідачам терміну доставки вантажу, визначеного статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, та встановлення факту нарахування позивачем штрафу за несвоєчасну доставку вантажу в період з 16.12.2019 по 24.12.2019 у сумі 81 484,58 грн.

У грудні 2019 року Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" здійснено перевезення порожніх власних вагонів до станції призначення Інгулець Придніпровської залізниці одержувач - ПАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат".

Перевезення здійснювалось за залізничними накладними: №№ 40085086, 40085219, 40086480, 40086498, 40086506, 40086514, 40086530, 40098790, 40098808, 40098816, 40098824, 40098832, 40098840, 40098857, 40098865, 40098915, 40098956, 40098980, 40099244, 40158917, 40158933, 40158941, 40158974, 40158990, 40159030, 40161770, 40232118, 40232142, 40232175, 40232191, 40232233, 40293904, 40348732, 40348906, 40348914, 40348948, 40348955, 40353005, 40357931, 40357972, 42975805, 42975813, 44730752, 44730786, 44730836, 44730844, 44730885, 44730919, 44730927, 44730935, 44730943, 44743490, 44748820, 46704052, 46716262, 46717856, 46717914, 46717922, 46739413, 46762100, 46762159, 46780961, 46783973, 46783999, 46799623, 46799631, 46799649, 46799656, 46799664, 46799672, 46799698, 46799995, 46805602, 46809224, 46809232, 46828612, 46846747, 46851226, 46871695, 46873048, 46888582, 46888616, 46888640, 46889457, 46889481, 46904199, 46911962, 46930400, 46930533, 46939534, 46939674, 46959391, 46959417, 46959425, 46959441, 46959458, 46960043, 46978367, 46978375, 46997946, 47014816, 52947223, 40150609, 40185739, 401175747, 40184616, 40190035, 52969441, 52970605, 52970621.

Позивач зазначає, що під час здійснення вказаних перевезень вантажів відповідачем допущено прострочення термінів доставки, що підтверджується календарними штемпелями на вказаних залізничних накладних.

Відтак, посилаючись на допущене відповідачем прострочення термінів доставки вантажу, що передбачені ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, на підставі ст. 116 Статуту залізниць України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача штраф за несвоєчасну доставку вантажу у загальному розмірі 81 484,58 грн.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

У відповідності до ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України).

Відповідно до підпункту 8 п. 6 розд. 1 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі - Статут), накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

При цьому, Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту). На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п. 1.1. "Правил оформлення перевізних документів", затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 № 138) та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.06.2011 за № 765/19503, а також ст.23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Накладна згідно з вказаними Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Згідно зі статтею 22 Статуту за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відповідно до статті 41 Статуту залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами обчислення термінів доставки вантажів, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно статті 130 Статуту залізниць України належним доказом прострочення доставки вантажу залізницею є накладна.

Згідно пункту 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажу (далі - Правила), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Пунктом 1.1. Правил визначено терміни, в які залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, відповідно до підпункту 1.1.1. наведеного пункту, у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками у великотоннажних контейнерах термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 200 км.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах (пункт 2.1. Правил).

Разом з тим, згідно з пунктом 2.4. Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (пункт 2.9. Правил).

Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки (п. 2.10. Правил).

Оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної і дорожньої відомості. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці, або дата подачі вагона під вивантаження, якщо вона здійснюється одержувачем на місцях загального або не загального користування (п. 8 Правил).

Згідно статті 131 Статуту залізниць України претензії вантажоодержувачів щодо сплати штрафів заявляються залізниці призначення.

Відповідно до статті 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документ на вантаж, що прибув.

У Інформаційному листі Вищого господарського суду України №01-06/420/2012 від 04.04.2012 "Про обчислення термінів доставки залізницею вантажів та визначення розміру штрафу за порушення цих термінів" зазначено, що встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш як на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченого статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання, в силу статті 525 Цивільного кодексу України, не допускається.

Відповідно до частини 1 статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За вимогами Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної і дорожньої відомості. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці, або дата подачі вагона під вивантаження, якщо вона здійснюється одержувачем на місцях загального або не загального користування (пункт 8 Правил).

З матеріалів справи вбачається, що у грудні 2019 року на адресу позивача (одержувача) надійшли вагони за залізничними накладними: №№ 40085086, 40085219, 40086480, 40086498, 40086506, 40086514, 40086530, 40098790, 40098808, 40098816, 40098824, 40098832, 40098840, 40098857, 40098865, 40098915, 40098956, 40098980, 40099244, 40158917, 40158933, 40158941, 40158974, 40158990, 40159030, 40161770, 40232118, 40232142, 40232175, 40232191, 40232233, 40293904, 40348732, 40348906, 40348914, 40348948, 40348955, 40353005, 40357931, 40357972, 42975805, 42975813, 44730752, 44730786, 44730836, 44730844, 44730885, 44730919, 44730927, 44730935, 44730943, 44743490, 44748820, 46704052, 46716262, 46717856, 46717914, 46717922, 46739413, 46762100, 46762159, 46780961, 46783973, 46783999, 46799623, 46799631, 46799649, 46799656, 46799664, 46799672, 46799698, 46799995, 46805602, 46809224, 46809232, 46828612, 46846747, 46851226, 46871695, 46873048, 46888582, 46888616, 46888640, 46889457, 46889481, 46904199, 46911962, 46930400, 46930533, 46939534, 46939674, 46959391, 46959417, 46959425, 46959441, 46959458, 46960043, 46978367, 46978375, 46997946, 47014816, 52947223, 40150609, 40185739, 401175747, 40184616, 40190035, 52969441, 52970605, 52970621.

Календарними штемпелями на вищезазначених накладних підтверджується, що вантаж доставлено одержувачу з порушенням встановленого терміну доставки, який визначений згідно зі статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу.

Позивач у відповіді на відзив зазначив, що ним помилково заявлено вимогу про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку залізницею порожніх приватних вагонів на адресу відповідача в розмірі 7 487,82 грн. за залізничними накладними №№ 40085086, 40085219, 40086480, 40086498, 40086506, 40086514, 40086530, 40098790, 40098808, 40098816, 40098824, 40098832, 40098840, 40098857, 40098865, 40098915, 40098956, 40098980, 40099244.

В зв`язку з чим позивач відмовляється від частини позовних вимог в розмірі 7 487,52 грн. штрафу, що був нарахований за несвоєчасну доставку вантажу за вказаними вище залізничними накладними та просить суд провадження у справі в цій частині закрити.

Відповідно до ст. 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

На підставі викладеного суд закриває провадження у справі в частині стягнення 7 487,52 грн. штрафу.

Перевіривши розрахунок штрафу, судом встановлено, що його сума, яка підлягає стягненню становить 73 997,06 грн.

Щодо клопотання відповідача про зменшення штрафу на 50 % суд зазначає наступне.

Відповідач обґрунтовує клопотання про зменшення штрафних санкцій тим, що істотною у даному випадку є та обставина, що Придніпровська залізниця внесена до переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави. Зазначений перелік затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 № 83.

Також відповідач зазначає, що стратегічне значення для економіки держави забезпечує економічну незалежність країни, її державність.

Залізниця несе основний тягар у такому важливому соціальному питанні, як надання безкоштовних послуг з перевезення пільгових категорій громадян (5,7 млн. осіб у 2018 році та 5,8 млн. осіб у 2019 році), але не отримує компенсації у потрібному обсязі. Місцевими органами влади не прийнято до оплати та не компенсовано 54,6 млн. грн. у 2018 році (68,9% нарахувань) та 72,5 млн. грн. у 2019 році (73,8% нарахувань). Що стосується надання пільг дітям віком від 6 до 14 років, то законодавчо не визначено хто саме має компенсувати в наслідок чого недоотримано 16,4 млн. грн. за 2018 рік та 21,8 млн. грн. за 2019 рік.

АТ "Укрзалізниця" змушена звернутися до суду з позовом про стягнення таких коштів.

Крім того, відповідач вказує на те, що фінансово-економічний стан залізниці, як і Укрзалізниці в цілому, багато в чому визначається тими тенденціями, які сформувалися у попередніх роках. За основними фінансоутворюючими показниками роботи (вантажообіг, відправлення вантажів) продовжується тенденція щодо їх зниження. Основною причиною є зниження обсягів промислового виробництва та пред`явлення вантажу до перевезень. Так, у 2019 році регіональною філією виконано перевезення вантажів у обсязі 31,2 млрд. т-км, що менше попереднього року на 1,6 млрд. т-км (-4,8%).

При зниженні обсягів перевезень та значному зростанні вартості матеріалів та паливно-енергетичних ресурсів, які становлять третину у складі операційних витрат регіональної філії залізниця має забезпечувати баланс доходів та витрат і, як наслідок, змушена переходити до жорстокого регулювання всіх видів ресурсів. В умовах дефіциту фінансових ресурсів, маючи гостру потребу у коштах для підтримання належного технічного стану основних засобів та виконання вимог щодо забезпечення безпеки руху поїздів, а також для оновлення рухомого складу, 2020 рік залізниця почала зі значними сумами заборгованості.

Заборгованість по залучених коштах на кінець 2019 року становить 4 413,5 млн. грн., з яких 1 214,8 млн. грн. за довгостроковими кредитами, 896,4 млн. грн. - за єврооблігаціями, що емітовані Шортлайн Пі Ел Сі в інтересах АТ "Українська залізниця", та 2 302,3 млн. грн. - заборгованість за договорами фінансового лізингу. Кредиторська заборгованість за товари, роботи, послуги на початок 2019 року становить 311,5 млн. грн. Протягом року її зменшено на 33,9 млн, заборгованість залишається значною - 277,6 млн грн., з яких 90,3 млн. грн. це заборгованість по капвкладеннях, 112,6 млн. грн. - за ТМЦ, 35,8 млн. грн. - за ремонти рухомого складу та інших основних засобів.

Кредиторська заборгованість за товар, роботи, послуги на початок 2019 року становить 311,5 млн. грн., з яких 143,4 млн. грн. це заборгованість по капвкладеннях, 72,1 млн. грн. - ремонти рухомого складу та інших основних засобів, 65,7 млн. грн. - за ТМЦ. Хоча з початку 2019 року заборгованість і зменшилась на 100,5 млн. грн. вона залишається значною - 211 млн. грн.

Дебіторська заборгованість на кінець 2018 року становить 71,6 млн. грн., у тому числі чиста балансова 38,5 млн. грн. (+3,8 млн. грн. з початку роботи), резерв сумнівних боргів - 33,1 млн. грн. (+1,3 млн. грн.). Крім того, на позабалансовий рахунок у 2018 році на віднесено 5,6 млн. грн. дебіторської заборгованості, з яких 5 млн. грн. авансових внесків з податку на прибуток, що сплачені при виплаті дивідендів та не підлягають поверненню платнику податків.

Відповідач звертає увагу на те, що незважаючи на скрутне фінансове становище, залізниця продовжує своєчасно виконувати розрахунки по заробітній платі та з податків і зборів. Регіональна філія є платником податків до бюджетів всіх рівнів та державних фондів соціального страхування, що дозволяє також вирішувати і соціальні питання жителів регіонів, де розташовані підрозділи залізниці. У 2019 році значно зросло навантаження на фінансовий стан регіональної філії внаслідок відміни ціни для залізничного транспорту на загальнодержавному рівні та збільшення органами місцевого самоврядування ставок податку ля земель (відсотків нормативної грошової оцінки землі), які використовуються для розміщення та експлуатації будівель і споруд залізничного транспорту. За 2019 рік регіональною філією сплачено 2 411,8 млн. грн., що більше попереднього року на 480 млн. грн. Із загальної суми 267,2 млн. грн. надійшло до держбюджету, 959,4 млн. грн. до цільових фондів та 1 176,3 млн. грн. до місцевих бюджетів, з яких 552 млн. грн. це плата за землю, що у 2,5 рази більше попереднього року.

Враховуючи приписи частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України господарський суд, приймаючи рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні у чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Суд зазначає, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Суд також зазначає, що сторони в судовому процесі мають право подавати пояснення, заяви, клопотання та довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень.

Господарський суд звертає увагу, що право зменшувати розмір неустойки виникає за наявності виняткових обставини.

Відповідач не повідомив суд про існування виняткових обставин та не надав жодного доказу на обґрунтування заявленого клопотання, у зв`язку з чим господарський суд вважає за необхідне відмовити у його задоволенні.

Щодо обґрунтування кожного доказу суд зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

За викладеного, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу за несвоєчасну доставку вантажу підлягають частковому задоволенню зі стягненням 73 997,06 грн.

В частині стягнення 7 487,52 грн. штрафу провадження у справі слід закрити.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажів в розмірі 81 484,58 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, б.5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108, ідентифікаційний код 40081237) на користь Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (50102, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Рудна, 47, ідентифікаційний код 00190905) штраф за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 73 997,06 грн. та витрати по сплаті судового збору 2 102,00 грн., про що видати наказ, після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 7 487,52 грн. штрафу провадження у справі - закрити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду у строк, передбачений статтею 256 ГПК України з урахуванням частини четвертої розділу Х «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Повне рішення складено 12.05.2020

Суддя Н.Г. Назаренко