номер провадження справи 17/24/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2020 Справа № 908/437/20

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Корсун В.Л.

при секретарі судового засідання - Юсубовій Д.В.

розглянувши матеріали справи № 908/437/20

за позовною заявою: державного підприємства Енергоринок, 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 27

до відповідача: публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго, 69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14

про стягнення 114 865,49 грн.

Присутні представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

20.02.20 до господарського суду Запорізької області звернулось державне підприємство Енергоринок (далі ДП Енергоринок) з позовною заявою від 14.02.20 № 01/22-909 про стягнення з публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго (надалі ПАТ Запоріжжяобленерго) 114 865,49 грн. штрафу за договором купівлі-продажу електричної енергії від 29.08.07 № 4243/02.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 908/437/20 між суддями, 20.02.20 вказану позовну заяву передано для розгляду судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 24.02.20 судом прийнято вказану вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/437/20, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 26.03.20.

16.03.20 до суд надійшов відзив за вих. від 12.03.20 № 33-33/4294 на позовну заяву, в якому представник ПАТ Запоріжжяобленерго просить суд зменшити штраф до 10 000,00 грн. та розстрочити виконання рішення суду на 12 календарних місяців.

23.03.20 до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи за вих. від 20.03.20 № 01/22-1870, в якому представник позивача просить суд відкласти розгляд справи призначений на 260320 на іншу дату.

24.03.20 на електронну адресу суду (без ЕЦП) ДП Енергоринок направлено відповідь за вих. від 24.03.20 № 02/22-1892 на відзив ПАТ Запоріжжяобленерго.

Ухвалою від 26.03.20 судом відкладено розгляд справи на 23.04.20.

30.03.20 до суду надійшла відповідь за вих. від 24.03.20 № 02/22-1892 на відзив, в якому представник позивача заперечує проти зменшення штрафних санкцій до 10 000,00 грн. та щодо розстрочення виконання рішення суду на 12 місяців і просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

17.04.20 до суду надійшло клопотання за вих. від 13.04.20 № 01/22-2028, в якому представник позивача просить суд розглянути справу № 908/437/20 без участі представника ДП «Енергоринок», за наявними в матеріалах справи документами, а у разі якщо в суду виникне необхідність викликати в судове засідання представника позивача для надання додаткових пояснень то відкласти розгляд справи на іншу дату.

23.04.20 до суду від відповідача надішли пояснення за вих. від 23.04.20 № 33-33/6494 та клопотання за вих. від 22.04.20 № 33-33/6414, в якому представник відповідача просить суд продовжити строк розгляду справи № 908/437/20 у порядку спрощеного позовного провадження на строк дії карантину та відкласти розгляд справи на іншу дату.

Розглянувши вказане вище клопотання суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення через необґрунтованість.

Відмовляючи у задоволенні вказаного клопотання відповідача від 22.04.20 № 33-33/6414 суд виходив з наступного.

Не зважаючи на внесення змін до чинного ГПК України через введення постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.20 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2», карантину із 12.03.20, вказані зміни не знімають із суду обов`язку вчиняти процесуальні дії та ухвалювати відповідні процесуальні рішення у строки, прямо передбачені нормами чинного ГПК України, якщо учасники справи належним чином виконали покладені на них обов`язки та реалізували надані їм права.

Судом у цій справі враховано, що «зобов`язані» учасники у цій справі вчинили процесуальні дії, які від них очікувались у зв`язку із ухвалою суду у цій справі від 24.02.20, а також реалізували надані їм (сторонам) процесуальні права.

Так, зокрема, в судовому засіданні 23.04.20 судом прийнято до розгляду:

- відзив ПАТ «Запоріжжяобленерго» за вих. від 12.03.20 № 33-33/4294 на позовну заяву;

- відповідь ДП «Енергоринок» за вих. від 24.03.20 № 02/22-1892 на відзив ПАТ «Запоріжжяобленерго» від 12.03.20 № 33-33/4294;

- пояснення ПАТ «Запоріжжяобленерго» за вих. від 23.04.20 № 33-33/6494.

Враховуючи наявність всіх необхідних документів для прийняття законного, обґрунтованого рішення у даній справі по суті спору, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду даної справи та як наслідок задоволення клопотання ДП «Енергоринок» за вих. від 13.04.20 № 01/22-2028 про відкладення розгляду справу.

У засіданні суду 23.04.20, на підставі ст. 240 ГПК України, вирішено справу по суті спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям представників сторін до судових засідань.

Відповідно до пунктів 1 і 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Приймаючи до уваги, що представники сторін належним чином повідомлено про дату, місце та час розгляду справи № 908/437/20, враховуючи неявку в судові засідання сторін (їх представників), а також надання до суду відзиву, відповіді на відзи, пояснення та закінчення процесуального строку визначеного чинним ГПК України (за ст. 248 ГПК України протягом розумного строку, але не більше 60 днів із дня відкриття провадже6ння у справі), а також те, що розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження (а не загального позовного провадження), суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи за відсутності таких учасників справи за наявними у матеріалах справи документами (доказами).

Дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

29.08.07 між державним підприємством Енергоринок (ДПЕ) та відкритим акціонерним товариством Запоріжжяобленерго (ЕК) укладено договір купівлі-продажу електроенергії між ДП «Енергоринок» та ВАТ «Запоріжжяобленерго» № 4243/02 (далі договір).

Додатковою угодою від 10.02.17 № 13103/01 до договору від 29.08.07 № 4243/02, повне та скорочене найменування ЕК замінено на публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» та ПАТ «Запоріжжяобленерго» відповідно (п. 1).

Пунктом 2 додаткової угоди від 10.02.17 № 13103/01 визначено, що правонаступником всіх зобов`язань (прав та обов`язків) відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» за договором є публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго».

Додатковою угодою від 28.12.18 № 16194/01 до договору від 29.08.07 № 4243/02, сторони дійшли згоди викласти з 01.01.19 умови договору (крім додатку № 1 «Перелік місць встановлення приладів та систем розрахункового обліку», додатку № 4 «Акти розмежування балансової належності електричних мереж та експлуатаційної відповідальності» та додатку № 5 «Схеми розташування приладів розрахункового обліку») в новій редакції.

Пунктом 3 додаткової угоди від 28.12.18 № 16194/01 до договору від 29.08.07 № 4243/02 визначено, що сторони дійшли згоди викласти з 01.01.19 преамбулу договору в частині найменування, ліцензії та статусу ЕК в такій редакції: «публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» (ОСР), що є правонаступником а частині прав та обов`язків за договорами, укладеними з державним підприємством, що проводить діяльність з оптового постачання електричної енергії, судовими рішеннями, прийнятими у справах щодо цього підприємства; діє на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії та має статус платника податку на прибуток за базовою (основною) ставкою відповідно до Податкового кодексу України».

Відповідно до п. 1 договору (з урахуванням додаткової угоди від 28.12.18 № 16194/01), за цим договором ДПЕ зобов`язується продавати, а ОСР зобов`язується купувати електричну енергію, необхідну для компенсації технологічних витрат електричної енергії на її розподіл електричними мережами та здійснювати її оплату відповідно до умов договору.

Згідно із п. 4.1. договору (з урахуванням додаткової угоди від 28.12.18 № 16194/01), обсяг, у т.ч. погодинний, електричної енергії для компенсації технологічних витрат на її розподіл електричними мережами ОСР у розрахунковому місяці визначається згідно з Порядком.

У відповідності до п. 4.2. договору (з урахуванням додаткової угоди від 28.12.18 № 16194/01), ОСР надає до ДПЕ Повідомлення та Макет 10019.

Пунктом 4.2.1. договору (з урахуванням додаткової угоди від 28.12.18 № 16194/01), ОСР надає до ДПЕ Повідомлення на розрахунковий місяць до 16-00 25 числа (включно) місяця, що передує розрахунковому, в електронному вигляді з накладенням кваліфікованого електронного підпису (далі - КЕП) керівника (уповноваженої особи) ОСР шляхом його завантаження на офіційний веб-сайт ДПЕ у вигляді електронного файлу. Цифрова інформація, що міститься у Повідомленні, також заноситься ОСР у розроблені ДПЕ форми на офіційному веб-сайті ДПЕ. У разі порушень в роботі офіційного веб-сайту ДПЕ або порушень доступу до нього (відповідно до звернення ОСР), в якості резервного способу надання Повідомлення у вигляді файлу використовується електронна пошта, з наступним виконанням необхідних дій на офіційному веб-сайті ДПЕ після відновлення його роботи/доступу до нього. В Повідомленні зазначається заявлений місячний обсяг купівлі електричної енергії ОСР для компенсації технологічних витрат електричної енергії на її розподіл, вартість заявленого обсягу купівлі електричної енергії та розміри оплати за куповану електричну енергію по етапах. Вартість заявленого обсягу купівлі електроенергії для покриття витрат електричної енергії на її розподіл розраховується за встановленою НКРЕКП прогнозованою оптовою ринковою ціною на відповідний розрахунковий період. Розміри оплати по етапах визначаються відповідно до розділу 6 Договору. Форма Повідомлення наведена в Додатку № 6 до Договору.

Відповідно до п. 4.2.2. договору (з урахуванням додаткової угоди від 28.12.18 № 16194/01), Макет 10019 про добовий (по годинах) прогноз споживання електроенергії та потужності (брутто, МВт), які стосуються ОСР і Електропостачальннків, що здійснюють купівлю електроенергії на території ліцензованої діяльності відповідного ОСР, і виробників електричної енергії, що не здійснюють продаж в ОРЕ та знаходяться на території ліцензованої діяльності відповідного ОСР, на кожний розрахунковий період наступної доби надається ОСР ДПЕ до 10-00 дня, попереднього до розрахункового, за формою та шляхом, визначеними ДПЕ.

Згідно із п. 4.2.3. договору (з урахуванням додаткової угоди від 28.12.18 № 16194/01), ДПЕ, у разі відсутності зауважень, проводить реєстрацію Повідомлення, чим підтверджує згоду на продаж електричної енергії ОСР, про що повідомляє ОСР шляхом відображення на офіційному веб-сайті ДПЕ номера, дати реєстрації та П.І.Б. працівника ДПЕ, який провів реєстрацію Повідомлення. Також вказаний працівник ДПЕ накладає власний КЕП на Повідомлення у вигляді електронного файла та завантажує його на офіційний веб-сайт ДПЕ. У разі наявності зауважень до оформлення Повідомлення, наданого ОСР, ДПЕ до 17-00 26 числа місяця, що передує розрахунковому, повідомляє ОСР про відмову в реєстрації Повідомлення шляхом зазначення причини відмови у відповідному полі на офіційному веб-сайті ДПЕ. У разі порушень в роботі офіційного веб-сайту ДПЕ або порушень доступу до нього (відповідно до звернення ОСР), ДПЕ повідомляє ОСР про зауваження до Повідомлення в електронному вигляді на електронну пошту ОСР. ОСР протягом одного робочого дня з дати його повідомлення про відмову в реєстрації Повідомлення, виправляє Повідомлення з урахуванням зауважень ДПЕ та повторно надає виправлене Повідомлення до ДПЕ у такому ж порядку, як це визначено в п. 4.2.1 Договору.

Обсяги фактично проданої ДПЕ електричної енергії ОСР, необхідні для компенсації технологічних витрат електричної енергії на її розподіл електричними мережами ОСР, визначаються за підсумком розрахункового місяця як різниця між фактичним обсягом надходження електричної енергії до мереж ОСР та фактичним обсягом купівлі електричної енергії Електропостачальниками для постачання її споживачам, які знаходяться на території здійснення ліцензованої діяльності ОСР, згідно з ІПР з використанням погодинних даних, розрахованих відповідно до Порядку (п. 4.3. договору (з урахуванням додаткової угоди від 28.12.18 № 16194/01).

У відповідності до п. 4.4. договору (з урахуванням додаткової угоди від 28.12.18 № 16194/01), облік електроенергії, що надійшла в електричні мережі ОСР, здійснюється з використанням погодинних даних, отриманих з засобів комерційного обліку електроенергії, згідно з ІКО. Облік електроенергії, купленої Електропостачальником для постачання її споживачам, які знаходяться на території здійснення ліцензованої діяльності ОСР, здійснюється відповідно до Договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії згідно з Правилами роздрібного ринку електричної енергії.

Документом, який підтверджує факт переходу права власності на електроенергію від ДПЕ до ОСР, є підписаний з боку ДПЕ та ОСР та скріплений печатками (за наявності) Акт купівлі-продажу (п. 4.13. договору (з урахуванням додаткової угоди від 28.12.18 № 16194/01).

Пунктом 4.14. договору (з урахуванням додаткової угоди від 28.12.18 № 16194/01) визначено, що у разі необхідності, ОСР може скоригувати заявлений обсяг купівлі електричної енергії для компенсації технологічних витрат електричної енергії на її розподіл до 15-го числа (включно) розрахункового місяця за умови надання до ДПЕ скоригованого Повідомлення у такому ж порядку, як це передбачено в п. 4.2.1 Договору. Вартість заявленого обсягу купівлі електроенергії у скоригованому Повідомленні розраховується за встановленою НКРЕКП прогнозованою оптовою ринковою ціною на відповідний розрахунковий період. При здійсненні ОСР коригування вказані в скоригованому Повідомленні розміри оплати за етапи до 15 числа (включно) розрахункового місяця не коригуються. Коригуються розміри оплати за етапи, наступні після 15 числа розрахункового місяця. При цьому різниця між скоригованою сумарною оплатою вартості етапів до 15 числа (включно) розрахункового місяця та сумарною оплатою вартості етапів до 15 числа (включно) розрахункового місяця враховується в наступному етапі після 15 числа розрахункового місяця. Скориговане Повідомлення, отримане ДПЕ після 15 числа розрахункового місяця, не розглядається.

Відповідно до п. 7.4.3. договору (з урахуванням додаткової угоди від 28.12.18 № 16194/01), ДПЕ має право, зокрема, нарахувати ОСР штраф у розмірі 1 % від вартості фактичного обсягу електричної енергії за підсумком розрахункового місяця на величину, що перевищує 5 % від замовленого обсягу електричної енергії у разі перевищення фактичного обсягу купівлі електричної енергії ОСР за розрахунковий місяць від заявленого.

Усі суперечки та розбіжності, що виникають при виконанні умов Договору чи з зв`язку з ним, вирішуватимуться по можливості шляхом переговорів між Сторонами (п. 9.1. договору (з урахуванням додаткової угоди від 28.12.18 № 16194/01).

Згідно із п. 9.2. договору (з урахуванням додаткової угоди від 28.12.18 № 16194/01), у разі, якщо суперечки та розбіжності не можуть бути вирішені шляхом переговорів, вони підлягають вирішенню в судовому порядку.

Пунктом 10.5. договору (з урахуванням додаткової угоди від 28.12.18 № 16194/01) визначено, що Договір вступає в силу з 01.09.07 та діє до 30.06.19 (включно). Договір може бути розірвано в разі письмового повідомлення про це однією Стороною Договору іншої Сторони за місяць до дати розірвання Договору. В цьому випадку дія Договору в частині купівлі-продажу електричної енергії припиняється, а в частині розрахунків дія Договору припиняється після повного виконання Сторонами своїх зобов`язань. Розірвання Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору.

У відповідності до повідомлення від 25.01.19 № 2 ПАТ «Запоріжжяобленерго» надало замовлення на заявлений обсяг купівлі електричної енергії на оптовому ринку електричної енергії України в лютому 2019 р., що становить 70 448 000 кВт. год. на загальну суму 119 324 547,00 грн.

Повідомленням від 15.02.19 № 2/1 ПАТ «Запоріжжяобленерго» скоригувало (відповідно до п. 4.14. договору (з урахуванням додаткової угоди від 28.12.18 № 16194/01) заявлений обсяг купівлі електричної енергії на оптовому ринку електричної енергії України в лютому 2019 році та почав становити 83 001 321 кВт.год. на загальну суму 139 641 093,00 грн.

У відповідності до повідомлення від 25.02.19 № 3 ПАТ «Запоріжжяобленерго» надало замовлення на заявлений обсяг купівлі електричної енергії на оптовому ринку електричної енергії України в березні 2019 році, що становить 55 263 600 кВт. год. на загальну суму 90 127 488,00 грн.

Повідомленням від 15.03.19 № 3/1 ПАТ «Запоріжжяобленерго» скоригувало (відповідно до п. 4.14. договору (з урахуванням додаткової угоди від 28.12.18 № 16194/01) заявлений обсяг купівлі електричної енергії на оптовому ринку електричної енергії України в березні 2019 році та почав становити 77 000 000 кВт.год. на загальну суму 125 306 112,00 грн.

Відповідно до Акту купівлі-продажу електричної енергії між ДП «Енергоринок» та оператором системи розподілу ПАТ «Запоріжжяобленерго» за лютий 2019 р., підписаним сторонами 28.02.19, ДП «Енергоринок» було поставлено відповідачу в лютому 2019 р. електричної енергії в обсязі 88 313, 865 тис. кВт. год. на загальну суму 177 560 325,20 грн.

Згідно із Актом купівлі-продажу електричної енергії між ДП «Енергоринок» та оператором системи розподілу ПАТ «Запоріжжяобленерго» за березень 2019 р., підписаним сторонами 31.03.19, ДП «Енергоринок» було поставлено відповідачу в березні 2019 р. електричної енергії в обсязі 86 707,758 тис. кВт. год. на загальну суму 169 435 373,08 грн.

ДП «Енергоринок» 12.04.19 направило ПАТ «Запоріжжяобленерго» претензію № 755/32 за вих. від 09.04.19 № 03/32-7043 про сплату штрафних санкцій та розрахунок штрафу на перевищення фактичного обсягу купівлі електроенергії ПАТ «ЗАпоріжжяобленерго» з ДП «Енергоринок» від заявленого у лютому 2019 р. на загальну суму 19 476,93 грн. (докази направлення містяться в матеріалах справи).

13.05.19 ДП «Енергоринок» направило ПАТ «Запоріжжяобленерго» претензію № 818/32 за вих. від 10.05.19 № 03/32-9227 про сплату штрафних санкцій та розрахунок штрафу на перевищення фактичного обсягу купівлі електроенергії ПАТ «ЗАпоріжжяобленерго» з ДП «Енергоринок» від заявленого у березні 2019 р. на загальну суму 95 388,56 грн. (докази направлення містяться в матеріалах справи).

У зв`язку із не сплатою наведених вище штрафних санкцій позивач звернувся із цим позовом до суду.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши додані до справи докази суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно із ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та ін. обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2).

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1). У разі посилання учасника справи на невчинення ін. учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ч. 2). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3).

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1). Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2).

Згідно із ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись ін. засобами доказування (ч. 1). Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ч. 2).

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).

Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч. 1). Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2).

У відповідності до вимог ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2). Суд надає оцінку (ч. 3) як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить ГК України, частинами 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що суб`єкти господарювання та ін. учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 7).

За змістом ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори, які в силу ст. 629 ЦК України є обов`язком для виконання сторонами.

Положеннями ст. 655 ЦК України закріплено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ч. 1 ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

За приписами ст. 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів цієї господарської справи, на виконання зобов`язання за умовами договору купівлі-продажу електроенергії між ДП «Енергоринок» та ВАТ «Запоріжжяобленерго» № 4243/02, ПАТ «Запоріжжяобленерго» надало заявки (у вигляді повідомлень у електронній формі) на обсяг купівлі електричної енергії на Оптовому ринку електричної енергії України (з урахуванням корегуючих повідомлень):

- в лютому 2019 р. на обсяг 83 001 321 тис. кВт.год. на загальну суму 139 641 093,00 грн.;

- в березні 2019 р. на обсяг 77 000 000 тис. кВт.год. на загальну суму 125 306 112,00 грн.

Однак, відповідно до актів купівлі-продажу електричної енергії між ДП «Енергоринок» та оператором системи розподілу ПАТ «Запоріжжяобленерго», які підписані сторонами, ДП «Енергоринок» поставило ПАТ «Запоріжжяобленерго» інший обсяг електричної енергії, а саме:

- в лютому 2019 році 88 313,865 тис. кВт.год. на загальну суму 177 560 325,20 грн.;

- в березні 2019 році 86 707,758 тис. кВт.год. на загальну суму 169 435 373,08 грн.

Документом, який підтверджує факт переходу права власності на електроенергію

від ДПЕ до ОСР, є підписаний з боку ДПЕ та ОСР та скріплений печатками (за наявності)

Акт купівлі-продажу (п. 4.13. договору (з урахуванням додаткової угоди від 28.12.18 № 16194/01).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України унормовано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як свідчать наявні матеріали цієї справи, відповідач взяті на себе договірні зобов`язання належним чином не виконав, а виконав з порушенням умов договору щодо перевищення фактичного обсягу купівлі електроенергії над заявленим.

Вказане не заперечувалось в письмових поясненнях жодною із сторін під час розгляду цієї справи (докази зворотнього у справі відсутні).

Отже, відповідач порушив умови договору щодо перевищення фактичного обсягу купівлі електроенергії над заявленим.

Господарський суд зазначає, що відповідно до ст. 614 ЦК України, особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідачем у цій справі не надано жодного доказу на підтвердження відсутності вини та доказів вжиття всіх залежних від нього (відповідача) заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

Згідно із ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому у ГК України, іншими законами та договором.

Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нормами ч. 4 ст. 231 ГК України встановлено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 7.4.3. договору (з урахуванням додаткової угоди від 28.12.18 № 16194/01), ДПЕ має право, зокрема, нарахувати ОСР штраф у розмірі 1 % від вартості фактичного обсягу електричної енергії за підсумком розрахункового місяця на величину, що перевищує 5 % від замовленого обсягу електричної енергії у разі перевищення фактичного обсягу купівлі електричної енергії ОСР за розрахунковий місяць від заявленого.

Відповідно до розрахунку позивача та до прохальної частини його позовної заяви по цій справі, до стягнення заявлено 114 865,49 грн. штрафу за перевищення фактичного обсягу купівлі електроенергії над заявленим у лютому-березні 2019 році.

Факт перевищення фактичного обсягу купівлі електроенергії над заявленим у лютому-березні 2019 році матеріалами справи доведений.

Судом перевірено правильність розрахунку позивача та встановлено, що вказаний розрахунок є вірним.

Отже, вимоги в частині стягнення штрафу підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідачем у відзиві за вих. від 12.03.20 № 33-33/4294 заявлено клопотання про розстрочення виконання судового рішення щодо сплати суми боргу строком на 12 календарних місяців з дня ухвалення такого рішення.

Підставами для розстрочення виконання рішення відповідачем викладено у відзиві за вих. від 12.03.20 № 33-33/4294. Зокрема, відповідач вказує, що знаходиться у вкрай тяжкому фінансовому стані, має кредиторську та дебіторську заборгованість; кошти для фінансування першочергових та обов`язкових витрат у товариства відсутні. Також відповідач зазначає про відсутність на його рахунках коштів для виконання рішення єдиним платежем, у т.ч. у зв`язку з накладенням арешту згідно з постановою від 22.09.17 № 53254372.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 ГПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Частиною 1 ст. 331 ГПК України визначено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч. 3 ст. 331 ГПК України).

Згідно з частинами 4, 5 ст. 331 ГПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Розглядаючи клопотання відповідача (про розстрочення виконання судового рішення щодо сплати суми боргу строком на 12 календарних місяців з дня ухвалення такого рішення) судом прийнято до уваги, що відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру», а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення. Тобто, довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути оправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Окрім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника, порушує (може порушити) основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Проаналізувавши доводи відповідача, викладені у його відзиві на позовну заяву у цій справі (стосовно розстрочення виконання судового рішення) та надані в обґрунтування вказаного клопотання (заяви) докази, з`ясувавши правову позицію позивача щодо вказаного клопотання (заперечив повністю у відповіді на відзив від 24.03.20 № 02/22-1892), суд дійшов висновку, що відповідач не надав належних доказів того, яким чином він, з огляду на відсутність грошових коштів на підприємстві та арешт рахунків, планує здійснювати щомісячні платежі у випадку розстрочення суми боргу за судовим рішенням у даній справі рівними частинами на 12 місяців.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що позивач і відповідач є самостійними суб`єктами господарювання, які несуть однакову економічну (матеріальну) відповідальність за свої дії та одинакові ризики; відтак, подальше фактичне ухилення відповідача від сплати належних сум може завдати істотної шкоди позивачу; подана ПАТ «Запоріжжяобленерго» заява (клопотання викладена (не) в прохальній частині відзиву на позов у цій справі) та подальше зволікання з виконання рішення суду суперечить як законним правам та інтересам позивача так і вимогам ГПК України, оскільки не враховує матеріальні інтереси позивача.

Крім того, відповідач просив суд зменшити розмір штрафу до 10 000,00 грн. у відповідності до ст. 233 ГК України.

Відповідно до ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

У відповідності до п. 3.17 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» роз`яснено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Розглянувши вказане клопотання (заяву), приймаючи до уваги заперечення позивача щодо зменшення штрафу (викладене у відповіді за вих. від 24.03.20 № 02/22-1892), суд вважає, що наведені вище відповідачем обставини є передусім наслідком його господарської діяльності, власного комерційного розрахунку та ризику, а не виникли в силу якихось об`єктивних та незалежних від останнього обставин.

Судом прийнято до уваги, що ПАТ «Запоріжжяобленерго» просить суд зважити на тяжке фінансове становище підприємства, не надаючи при цьому належних та допустимих доказів, що підтверджують дані обставини.

Також, судом враховано, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про визначення критеріїв віднесення об`єктів державної власності до таких, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави» від 03.11.10 № 999 ДП «Енергоринок» є підприємством, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави, яке забезпечує цілісність об`єднаної енергетичної системи України.

Таким чином, судом відмовлено відповідачу в задоволенні клопотання (заяви) щодо зменшення штрафних санкцій до 10 000,00 грн.

Згідно зі ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 11, 13, 14, 15, 24, 53, 73-80, 129, 202, 236, 237, 238, 240, 241, ст. ст. 247-252, 331 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14, ) на користь державного підприємства Енергоринок (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 27, ) 114 865 (сто чотирнадцять тисяч вісімсот шістдесят п`ять) грн. 49 коп. штрафу та 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 253-285 ГПК України та п.п. 17.5. п. 1 Розділ ХІ «ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» ГПК України.

Повний текст рішення складено 28.04.2020

Суддя В.Л. Корсун