ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" квітня 2020 р. Справа № 924/106/20

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заверухи С.В., за участю секретаря судового засідання Тлустої У.О., розглянувши у залі судового засідання № 337 справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Укрросхим", м. Суми

до товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Шепетівський цукор", с. Мокіївці Шепетівського району Хмельницької області

про стягнення 11240712,67 грн., з яких 8310600,00 грн. основна заборгованість, 43032,97 грн. 3% річних, 393899,70 грн. пеня, 2493180,00 грн. штраф,

представники сторін:

позивача: не з`явився;

відповідача: не з`явився.

У судовому засіданні 27.04.2020р. відповідно до ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 14.02.2020р. відкрито провадження у справі в порядку розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання по справі, надано строк для подання відзиву та відповіді на відзив.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 31.03.2020р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Укрросхим" звернулося з позовом до суду про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Шепетівський цукор" 8310600,00 грн. основної заборгованості, 43032,97 грн. 3% річних, 393899,70 грн. пені, 2493180,00 грн. штрафу на підставі договору поставки № 1381 від 13.09.2019р.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що на виконання договору поставки № 1381 від 13.09.2019 та специфікації № 1 до цього договору позивач передав у власність покупця товар на загальну суму 8310600,00 грн., що підтверджується видатковими та транспортними накладними. Однак, в порушення умов договору поставки та специфікації № 1, відповідач не розрахувався за поставлений товар у строк, передбачений договором. Позивачем 11.12.2019р. була направлена претензія за вих. № 2849 на адресу відповідача, яку останній одержав 11 та 18 грудня 2020 року (електронну копію та оригінал відповідно).

Позивач зазначає, що станом на дату звернення з позовною заявою, відповідачем не було здійснено жодного платежу.

Крім того, на суму основного боргу у розмірі 8310600,00 грн. позивачем нараховано 43032,97 грн. 3% річних, 393899,70 грн. пені, 2493180,00 грн. штрафу.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак надав заяву від 22.04.2020р., у якій просить суд розглядати справу без участі представника позивача. Також позивачем повідомлено, що станом на 22.04.2020р. відповідачем не здійснено жодного платежу у рахунок боргу за договором поставки від 13.09.2019р. Позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, причин неявки та неподання доказів не повідомив, при цьому під час розгляду справи по суті відповідач не надав жодного клопотання про відкладення судового розгляду справи ( в тому числі на час дії карантину).

Ухвали суду від 14.02.2020р., від 10.03.2020р. та від 31.03.2020р. були отримані відповідачем про що свідчать судові повістки.

Згідно ст. 176 ГПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи в порядку, встановленому ст. 242 цього кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої ст. 120 цього кодексу.

Положеннями ст. 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є, зокрема, день вручення судового рішення під розписку. З наведеного, відповідач є такий, що належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, проте, відзиву на позов не подав та причин неявки та неподання відзиву не повідомив.

Ст. 202 ГПК України передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності учасника справи, якщо його було належно повідомлено, проте, він не повідомив про причин неявки або така неявка є повторною.

Згідно ч. 3 ст. 252 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи вищевикладене, відсутність клопотання сторін про відкладення розгляду справи, належного повідомлення відповідача, суд дійшов висновку про розгляд справи без участі відповідача та за наявними в матеріалах справи доказами.

Перелік обставин, які є предметом доказування; та доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність даних обставин.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 11.02.2020р. товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Шепетівський цукор" зареєстровано за адресою: Хмельницька область, Шепетівський район, с. Мокіївці, вул. Овчарука, 36, ідентифікаційний код 36681090.

13.09.2019р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Укрросхим" (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Шепетівський цукор" (покупець) укладено договір поставки № 1381, відповідно до пункту 1.1 якого протягом терміну дії договору постачальник зобов`язується передавати у власність покупця майно (товар), перелік і кількість якого визначається специфікаціями, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його на умовах, передбачених договором.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що загальна ціна договору визначається сумарною вартістю товару, згідно підписаних сторонами специфікацій.

Згідно пункту 2.2 договору розрахунки здійснюються шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, на умовах попередньої оплати 100% вартості партії товару, якщо інше не зазначено в специфікації. Оплата проводиться згідно з виставленим постачальником рахунком-фактурою. Обов`язки покупця щодо сплати вартості товару вважаються виконаними з моменту надходження відповідної суми на розрахунковий рахунок постачальника.

Відповідно до пункту 3.1 договору відвантаження товару здійснюється у строки, визначені підписаною сторонами специфікацією на конкретну партію товару.

Пунктом 3.2 договору визначено, що поставка товару здійснюється на умовах СРТ або EXW згідно Правил ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року. Обов`язки постачальника вважаються виконаними в момент передачі товару перевізнику (СРТ) або уповноваженій на отримання товару особі (EXW).

Згідно пункту 4.1 договору приймання товару здійснюється покупцем по кількості і якості товару, асортименту, тарі/пакуванню товару відповідно до "Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення й товарів народного споживання по кількості", затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 № П-6 (зі змінами й доповненнями) і "Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення й товарів народного споживання по якості", затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 № П-7 (зі змінами й доповненнями), у частині, що не суперечить умовам цього договору.

Відповідно до пункту 5.4 договору за несвоєчасну оплату покупець сплачує постачальникові пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на дату виникнення зобов`язання, від вартості несвоєчасно оплаченого товару, за кожен день прострочення. Нарахування пені здійснюється за весь період прострочення.

Пунктом 5.5 договору передбачено, що, за умови поставки товару з відстрочкою платежу, у випадку прострочення оплати більш ніж на 5 календарних днів, покупець, окрім пені, зобов`язаний також сплатити на користь постачальника штраф у розмірі 30% від неоплаченої (несвоєчасно оплаченої) партії товару. У разі прострочення оплати, покупець, протягом 10 календарних днів з моменту отримання відповідної вимоги постачальника, зобов`язаний сплатити штраф, а також пеню за несвоєчасну оплату, нараховану до дати одержання відповідної вимоги постачальника.

Відповідно до пунктів 8.1 та 8.2 договору договір набуває чинності з моменту підписання уповноваженими представниками сторін, а також проставляння печаток сторін та діє до 31 грудня 2019 року, а у частині розрахунків, сплати штрафних санкцій або відшкодування збитків - до моменту оплати. У випадку невиконання, неналежного виконання сторонами, стороною, за Договором, термін його дії продовжується до повного виконання зобов`язань.

На підтвердження того, що правовідносини за договором поставки № 1381 від 13.09.2020 дійсно мали місце, позивачем надано копії специфікації № 1 від 13.09.2019р. на суму 8310600,00 грн. (додаток № 1 до договору № 1381 від 13.09.2019р.), рахунку на оплату по замовленню № 8205 від 13 вересня 2019р., транспортної інструкції від 13.09.2019р., видаткової накладної № 11532 від 20 вересня 2019 р. на суму 2770200,00 грн., видаткової накладної № 11533 від 20 вересня 2019 р. на суму 923400,0 грн., видаткової накладної № 11535 від 22 вересня 2019 р. на суму 4617000,00 грн., залізничних накладних № 43942846 від 20.09.2019 та 43952589 від 22.09.2019.

Відповідно до претензії від 11.12.2019р. № 2849 товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрросхим", надісланої товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Шепетівський цукор", позивач вимагав сплатити кошти за отриманий відповідачем товар в сумі 8310600,00 грн. В разі несплати заборгованість буде стягнуто в судовому порядку з відшкодуванням судових витрат, а також пені та штрафу. Факт надіслання претензії підтверджується описом вкладення у цінний лист від 12.12.2019р. та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

На вказану претензію відповідачем було надано відповідь листом за вих. № б/н від 12.12.2019р., яким вказано, що відповідач планує виконати фінансове зобов`язання перед позивачем за наступним графіком: 4 тиждень 2020 року - 310600 грн., 5 тиждень 2020 року - 2000000 грн., 6 тиждень 2020 року - 2000000 грн., 7 тиждень 2020 року - 2000000 грн., 8 тиждень 2020 року - 2000000 грн.

З урахуванням викладеного, оскільки відповідачем не виконано свої зобов`язання щодо оплати вартості товару згідно договору поставки № 1381 від 13.09.2019р. та специфікації № 1 до нього, позивач звернувся з позовом до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів (визнання більш вірогідними), аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 175 Господарського кодексу України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтями 11 Цивільного кодексу України та 174 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод (правочинів), передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

З положень статті 509 ЦК України, яку розширює стаття 173 ГК України, вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до норм статей 6 та 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками справи, правовідносини, що виникли між ними, носять характер таких, що виникають з договору купівлі-продажу (поставки), про що, зокрема, свідчать договірні зобов`язання сторін - постачальник зобов`язується передати у власність, поставити, на попередньо визначених умовах майно (товар) покупцю, а останній, в свою чергу, зобов`язується це майно оплатити у строки та розмірах, погоджених сторонами.

Відповідно до частини 1, 2 статті 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу

Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до пункту 3.1. договору та специфікації № 1, товар, визначений у специфікації, повинен був бути поставлений у вересні 2019 року.

Згідно частини 2 статті 664 ЦК України, якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Як зазначалось, відповідно до пункту 3.2 договору, поставка товару здійснюється на умовах СРТ або EXW згідно Правил ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року. Обов`язки постачальника вважаються виконаними в момент передачі товару перевізнику (СРТ) або уповноваженій на отримання товару особі (EXW).

Специфікацією № 1 до договору визначено, що поставка товару, зазначеного в специфікації, здійснюється на умовах СРТ згідно Правил ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року, тобто постачальник вважається таким, що виконав свій обов`язок з моменту передачі обумовленої партії товару перевізникові.

Факт належного виконання своїх зобов`язань постачальником підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: залізничними накладними № 43942846 від 20.09.2019р. та 43952589 від 22.09.2019р., згідно яких вантаж (Амофос, код ЄТСНВ 436025 ГОСТ 18918-85, в поліпропіленовій упаковці типу біг-бег) загальною масою 616,9 тон було передано для перевезення до станції та отримувача, вказаних покупцем в транспортній інструкції від 13.09.2019р. (наявній в матеріалах справи).

Відповідно до статей 193 ГК України та 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями статті 692 ЦК України врегульовано порядок оплати товару за договорами купівлі-продажу (поставки). Зокрема, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивач поставив відповідачу товар на умовах відтермінування 100% платежу до 01 грудня 2019 року, відповідно до специфікації № 1 до договору поставки № 1381 від 13.09.2019р. Факт поставки товару, його належної кількості та якості не заперечувався та не спростовувався покупцем в порядку та на умовах, визначених пунктом 4.1 договору поставки № 1391 від 13.09.2019р.

Відповідачем, у вказаний в специфікації № 1 строк, оплата здійснена не була, в результаті чого у покупця виникла заборгованість перед постачальником у розмірі всієї вартості поставленого товару у розмірі 8310600,00 грн.

Відповідно до норм статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Судом об`єктивно встановлено, що відповідачем у погоджений сторонами строк не було виконано зобов`язання щодо оплати вартості поставленого йому товару.

Відповідно до частини 1 статті 199 ГК України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно норм статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Пунктами 1-3 частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Частиною 5 статті 254 ЦК України встановлено, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Відповідно до специфікації № 1 до договору поставки № 1381 від 13.09.2019р. оплата поставленого покупцю товару повинна була бути здійснена ним до 01.12.2019р. Суд дійшов висновку про те, що позивачем правильно визначено момент початку строку прострочення виконання зобов`язання.

Сторонами погоджено, що несвоєчасну оплату покупець сплачує постачальникові пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на дату виникнення зобов`язання, від вартості несвоєчасно оплаченого товару, за кожен день прострочення (пункт 5.4 договору), а за умови поставки товару з відстрочкою платежу, у випадку прострочення оплати більш ніж на 5 календарних днів, покупець, окрім пені, зобов`язаний також сплатити на користь постачальника штраф у розмірі 30% від неоплаченої (несвоєчасно оплаченої) партії товару. У разі прострочення оплати, покупець, протягом 10 календарних днів з моменту отримання відповідної вимоги постачальника, зобов`язаний сплатити штраф, а також пеню за несвоєчасну оплату, нараховану до дати одержання відповідної вимоги постачальника.

З урахуванням того, що сторонами не було встановлено обмеження строку для нарахування пені, вона нараховується згідно обмежень, визначених нормами частини 6 статті 232 ГК України.

Судом досліджено розрахунок пені за прострочення покупцем виконання свого зобов`язання, який наведений позивачем у тексті позовної заяви. З даного розрахунку вбачається, що пеня нараховувалась позивачем на відсоткові ставки 15,5%, 13% та 11%, відповідно до зміни розміру облікової ставки Національним банком України.

Проте, даний розрахунок суперечить умовам пункту 5.4 договору поставки № 1381 від 13.09.2019р., оскільки відповідно до умов даного пункту, пеня обчислюється у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на дату виникнення зобов`язання. Датою виникнення зобов`язання щодо сплати пені є дата, з якої боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання. Оскільки за умовами договору оплата вартості поставленого товару повинна була бути здійсненою до 01 грудня 2019 року, то нарахування пені слід здійснювати, виходячи з розміру облікової ставки Національного банку України, що була встановлена на день початку прострочення виконання зобов`язання боржником, тобто з 01 грудня 2019 року.

Згідно п. 1.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України за № 14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" якщо у договорі виконання грошового зобов`язання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року (частина друга статті 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобов`язання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі - 31 липня 2014 року). Водночас коли у тексті договору виконання грошового зобов`язання визначено "по 1 серпня 2014 року" або "включно до 1 серпня 2014 року", то останнім днем виконання такого зобов`язання буде 1 серпня 2014 року.

Відповідно до відомостей офіційного веб-сайту Національного банку України, розмір облікової ставки станом на 01 грудня 2019 року становив 15,5%, відповідно, подвійний розмір облікової ставки НБУ станом на 01.12.2019р. - 31%.

Суд, здійснивши розрахунок розміру пені, що підлягає стягненню відповідно до умов договору поставки № 1381 від 13.09.2019р., в системі "Законодавство", зважаючи на терміни, визначені позивачем у своєму розрахунку (з 02.12.2019р. по 02.02.2020р.), вважає, що стягненню підлягають кошти, у розмірі 444037,62 грн.

Виходячи з викладеного, судом встановлено, що вказаний позивачем розмір пені є меншим, ніж визначений судом, проте, з урахуванням того, що визначення розміру позовних вимог є правом позивача, а також, враховуючи, що суд позбавлений права виходити за межі заявлених позовних вимог, суд визначає розмір пені за період з 02.12.2019р. по 02.02.2020р. у сумі, заявленій позивачем, тобто в розмірі 393899,70 грн.

Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, провівши в системі "Законодавство" перерахунок 3% річних на суму боргу у розмірі 8310600,00 грн. за період з 02.12.2019р. по 02.02.2020р. дійшов висновку, що підставною для стягнення є сума 3% річних у розмірі 42971,38 грн. Таким чином, у задоволенні 61,59 грн. 3 % річних суд відмовляє з підстав необґрунтованості.

Щодо суми штрафу суд, здійснивши обрахунок розміру штрафу, що підлягає стягненню відповідно до умов пункту 5.5 договору поставки № 1381 від 13.09.2019р., дійшов висновку, що позивачем правильно визначений розмір штрафу і вимоги позивача в цій частині є правомірними (8310600,00 грн. * 30% = 2493180 грн.).

Стосовно нарахування одночасно штрафу та пені судом відзначається наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Конституції України передбачено що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Предметом даного спору є стягнення заборгованості та штрафних санкцій згідно укладеного між сторонами договору та додатків до нього.

Згідно зі статтею 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 230 ГК та статті 549 ЦК унормовано, що видами штрафних санкцій є штраф та пеня.

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною 3 статті 549 ЦК, частиною 6 статті 231 ГК та статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", а право встановити у договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною 4 статті 231 ГК України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною 2 статті 231 ГК України.

При цьому, в інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, тобто, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З урахуванням викладеного, одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто, не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.02.2018р. у справі № 911/2813/17, від 22.03.2018р. у справі № 911/1351/17, від 17.05.2018р. у справі № 910/6046/16, від 25.05.2018р. у справі № 922/1720/17, від 09.07.2018р. у справі № 903/647/17. Суд по даній справі не вбачає підстав для відступу від вказаної правової позиції.

Таким чином, з урахуванням наявних у матеріалах справи доказів та керуючись проведеними розрахунками, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача 8310600,00 грн. основного боргу, 42971,38 грн. 3% річних, 393899,70 грн. пені та 2493180,00 грн. штрафу. У задоволенні 61,59 грн. 3 % річних суд відмовляє.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до норм статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтями 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Укрросхим", м. Суми до товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Шепетівський цукор", с. Мокіївці Шепетівського району Хмельницької області про стягнення 11240712,67 грн., з яких 8310600,00 грн. основна заборгованість, 43032,97 грн. 3% річних, 393899,70 грн. пеня, 2493180,00 грн. штраф задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Шепетівський цукор" (ідентифікаційний код 36681090, зареєстровано за адресою: 30440, Хмельницька область, Шепетівський район, село Макіївці, вул. Овчарука, 36) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Укрросхим" (ідентифікаційний код 14013532, зареєстровано за адресою: 40020, м. Суми, вул. Ковпака, 4) 8310600,00 грн. (вісім мільйонів триста десять тисяч шістсот гривень 00 коп.) основного боргу, 42971,38 грн. (сорок дві тисячі дев`ятсот сімдесят одну гривню 38 коп.) 3% річних, 393899,70 грн. (триста дев`яносто три тисячі вісімсот дев`яносто дев`ять гривень 70 коп.) пені та 2493180,00 грн. (два мільйони чотириста дев`яносто три тисячі сто вісімдесят гривень) штрафу, 168609,77 грн. (сто шістдесят вісім тисяч шістсот дев`ять гривень 77 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

У задоволенні 61,59 грн. 3 % річних відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення Господарського суду Хмельницької області подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 27.04.2020р.

Суддя С.В. Заверуха

Відрук. 3 примірники:

1 - у матеріалах справи;

2 - позивачу (40020, м. Суми, вул. Ковпака, 4);

3 - відповідачу (30440 , Хмельницька область, Шепетівський район, село Макіївці, вул . Овчарука , 36).

Всім рекомендованим з повідомленням.