ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року м. ОдесаСправа № 916/1987/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Принцевської Н.М., Ярош А.І.

секретар судового засідання: Клименко О.В.

за участю представників учасників справи:

від Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області, с. Фонтанка Лиманського району Одеської області - не з`явився;

від Малого приватного підприємства "Базальт", с. Фонтанка Лиманського району Одеської області - не з`явився;

від Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, м. Одеса - не з`явився;

від ОСОБА_1 , с. Фонтанка Лиманського району Одеської області - не з`явився;

від ОСОБА_2 , с. Фонтанка Лиманського району Одеської області - не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2 , с. Фонтанка Лиманського району Одеської області та ОСОБА_1 , с. Фонтанка Лиманського району Одеської області

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.02.2019 року про затвердження мирової угоди, м. Одеса, суддя Желєзна С.П., повний текст ухвали складено 07.02.2019 року

у справі № 916/1987/18

за позовом Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області, с. Фонтанка Лиманського району Одеської області

до відповідача Малого приватного підприємства "Базальт", с. Фонтанка Лиманського району Одеської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, м. Одеса

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 , с. Фонтанка Лиманського району Одеської області, ОСОБА_2 , с. Фонтанка Лиманського району Одеської області

про стягнення збитків у розмірі 1 093 344 грн. 06 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовної заяви та ухвали суду першої інстанції.

В вересні 2018 року Фонтанська сільська рада Лиманського району Одеської області, с. Фонтанка Лиманського району Одеської області звернулась до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Малого приватного підприємства "Базальт", с.Фонтанка Лиманського району Одеської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, ОСОБА_1 , с. Фонтанка Лиманського району Одеської області, в якій просила суд стягнути з Малого приватного підприємства "Базальт", с.Фонтанка Лиманського району Одеської області на користь Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області, с. Фонтанка Лиманського району Одеської області збитки, заподіяні внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів у сумі 1 093 344 грн. 06 коп., а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані фактом використання відповідачем земельної ділянки, яка розташована на території сільської ради за адресою: с. Фонтанка, Олександрівська дорога, 12-В, без оформлення правовстановлюючих документів, які посвідчують право користування земельною ділянкою, в зв`язку з чим, позивачем було нараховано збитки у вигляді неодержаних доходів (орендної плати за землю) за час фактичного користування земельною ділянкою.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.11.2018 року було залучено до участі у справі № 916/1987/18, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, м. Одеса.

06.02.2019 року до Господарського суд Одеської області від Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області, с. Фонтанка Лиманського району Одеської області та Малого приватного підприємства "Базальт", с. Фонтанка Лиманського району Одеської області надійшла заява про укладення мирової угоди, в редакції, доданій до заяви.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.02.2019 року у справі №916/1987/18 (суддя Желєзна С.П.) спільну заяву Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області та Малого приватного підприємства "Базальт" про затвердження мирової угоди задоволено; затверджено мирову угоду по справі № 916/1987/18, укладену між Фонтанською сільською радою Лиманського району Одеської області та Малим приватним підприємством "Базальт", у відповідності до якої:

« 1. Відповідач визнає, що сума збитків, заподіяних Позивачу внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів, на момент укладання цієї Мирової угоди відповідає заявленим у позовній заяві вимогам і становить 1 093 344,06 грн. (один мільйон дев`яносто три тисячі триста сорок чотири гривні 06 копійок).

2. Відповідач гарантує, що вказані збитки у загальній сумі 1 093 344,06 грн. будуть відшкодовані Позивачу окремими частинами у наступні терміни, а саме:

- 546 672,03 грн. (п`ятсот сорок шість тисяч шістсот сімдесят дві гривні 03 копійки) - у строк до 30.06.2019 року;

- 546 672,03 грн. (п`ятсот сорок шість тисяч шістсот сімдесят дві гривні 03 копійки) - у строк до 31.10.2019 року.

3. Оплата може проводитись окремими частинами або однім платежем в межах строків, встановлених у п. 2 Мирової угоди, за такими реквізитами: одержувач - УК у Лиманському районі/с. Фонтанка/24062200, рахунок: 5292, , МФО 899998, банк: ГУДКСУ в Одеській області.

4. Позивач підтверджує, що з моменту підписання цієї Мирової угоди та у випадку належного її виконання Відповідачем, не матиме жодних майнових претензій до Відповідача з приводу відшкодування збитків, заподіяних Позивачу внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів, погашення яких є предметом цієї Мирової угоди.

5. Позивач і Відповідач заявляють, що ні в процесі укладення цієї Мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі й держави.

6. Сторони з даною Мировою угодою ознайомлені, заперечень не мають.

7. Наслідки закриття провадження у справі, встановленні ч.3 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, сторонам зрозумілі.

8. Дана Мирова угода набуває чинності з дня її затвердження господарським судом Одеської області і є обов`язковою для Позивача та Відповідача.

9. Дана Мирова угода укладена у трьох примірниках: один примірник залишається в матеріалах справи №916/1987/18, другий примірник залишається у Позивача, третій примірник залишається у Відповідача.»; провадження у справі № 916/1987/18 було закрито.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що за наслідком надання правової оцінки поданій сторонами по даній справі на затвердження мирової угоди, господарський суд дійшов висновку, що шляхом укладення даної мирової угоди сторонами по справі було досягнуто домовленості на припинення виключно спірних правовідносин, які є предметом спору по справі № 916/1987/18; зміст укладеної між сторонами по даній справі мирової угоди відповідає вимогам чинного законодавства та її затвердження судом не призведе до порушення прав та охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Вищевикладені обставини в їх сукупності свідчать про відповідність мирової угоди, укладеної між Фонтанською сільською радою Лиманського району Одеської області та Малим приватним підприємством "Базальт", положенням чинного законодавства.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

ОСОБА_2 , с. Фонтанка Лиманського району Одеської області, як засновник Малого приватного підприємства "Базальт", с. Фонтанка Лиманського району Одеської області, з ухвалою суду першої інстанції не погодився, тому звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.02.2019 року у справі №916/1987/18 скасувати та направити справу № 916/1987/18 для продовження розгляду до Господарського суду Одеської області.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права і неповним з`ясуванням всіх обставин справи.

Зокрема, скаржник зазначає, що директором Малого приватного підприємства "Базальт", с. Фонтанка Лиманського району Одеської області не було повідомлено учасника підприємства про факт наявності судового спору з Фонтанською сільською радою, про відкриття провадження, проведення судових засідань та наявність факту затвердження мирової угоди скаржнику відомо не було, про обставини справи йому стало відомо після отримання річного Акту Ревізійної комісії підприємства від 27.01.2020 року. З огляду на зазначене, на думку скаржника, оскаржувана ухвала зачіпає корпоративні права учасника на управління підприємством, покладає на учасника відповідальність за понесені підприємством збитки, а отже, зачіпає майнові права та обов`язки скаржника.

Також скаржник зазначає, що мирова угода про визнання збитків та згода з відповідними виплатами була підписана директором Малого приватного підприємства "Базальт" ОСОБА_3 за власної ініціативи, без узгодження та уповноваження на підпис такої угоди учасником Малого приватного підприємства "Базальт", що в свою чергу порушує положення Статуту Малого приватного підприємства "Базальт" в редакції, чинній на момент підписання відповідної мирової угоди, оскільки директор Малого приватного підприємства "Базальт" не мав достатнього обсягу повноважень для прийняття рішення про укладання мирової угоди та її підписання без погодження з учасником Малого приватного підприємства "Базальт".

При цьому, скаржник зазначає, що відповідно до змісту ст. 192 Господарського процесуального кодексу України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін правом вчиняти відповідні дії. В матеріалах господарської справи наявний повний текст Статуту Малого приватного підприємства "Базальт", з якого вбачається, що директор Малого приватного підприємства "Базальт" ОСОБА_3 не мав повноважень на укладання мирової угоди без погодження з учасником Малого приватного підприємства "Базальт". Отже, Господарський суд Одеської області, а томі суд, вирішуючи питання про затвердження Мирової угоди, міг і повинен був пересвідчитись про наявність у директора Малого приватного підприємства "Базальт" достатнього обсягу повноважень для укладання такої Мирової угоди.

Крім того, скаржник зазначає, що Господарським судом Одеської області, під час винесення ухвали про затвердження мирової угоди, не було належним чином встановлено, чи відповідають дії директора Малого приватного підприємства "Базальт" ОСОБА_3 інтересам підприємства, оскільки, затверджуючи мирову угоду, директор Малого приватного підприємства "Базальт" визнав факт нанесення підприємством збитків Фонтанській сільській раді. Разом з тим, зазначене не відповідає дійсності, оскільки Мале приватне підприємство "Базальт" не здійснює господарської діяльності на зазначеній земельній ділянці, до того ж, Фонтанська сільська рада не довела належним чином право комунальної власності на зазначену ділянку. Зокрема, під час розгляду справи, всіма учасниками справи було визнано, та не заперечувався факт наявності права власності ОСОБА_1 на нерухоме майно, розташоване на земельній ділянці, щодо якої виник спір.

Таким чином, на думку скаржника, затвердження Господарським судом Одеської області мирової угоди по справі суперечить нормам Господарського процесуального кодексу, оскільки воно порушує майнові та корпоративні права та інтереси ОСОБА_2 , як учасника Малого приватного підприємства "Базальт", а також у зв`язку з тим, що дії директора Малого приватного підприємства "Базальт" по укладанню мирової угоди були здійснені з перевищенням повноважень та з порушенням інтересів Малого приватного підприємства "Базальт".

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, ОСОБА_1 , с. Фонтанка Лиманського району Одеської області з ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.02.2019 року у справі №916/1987/18 також не погодився, тому звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.02.2019 року у справі № 916/1987/18 скасувати та направити справу № 916/1987/18 для продовження розгляду до Господарського суду Одеської області.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права і неповним з`ясуванням всіх обставин справи. Зокрема, ОСОБА_1 зазначає, що він, як третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, не був належним чином сповіщений про розгляд спору. В день проголошення ухвали, примірник ОСОБА_1 вручено не було, скаржнику стало відомо про наявність ухвали про затвердження мирової угоди лише 29.01.2020 року разом із вимогою Малого приватного підприємства "Базальт" про відшкодування грошових коштів в порядку регресу.

Також, ОСОБА_1 зазначає, що фактично, затверджуючи мирову угоду між Фонтанською сільською радою та відповідачем у справі, судом першої інстанції було визнано факт порушення порядку користування земельною ділянкою, як з боку Малого приватного підприємства "Базальт", так і з боку ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 6 затвердженої мирової угоди позивач і відповідач (тобто Фонтанська сільська рада та Мале приватне підприємство "Базальт") заявляють, що ні в процесі укладення цієї Мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі й держави. Разом з тим, 29.01.2020 року Малим приватним підприємством "Базальт", було висунуто вимогу до ОСОБА_1 щодо відшкодування грошових коштів в порядку регресу, в якій Мале приватне підприємство "Базальт", констатує, що визнало факт порушення порядку користування земельною ділянкою як зі свого боку, так і з боку ОСОБА_1 і вимагає від останнього компенсувати частку в визнаному в Мировій угоді зобов`язанні перед Фонтанською сільською радою в розмірі 546 672 грн. 03 коп.

Скаржник зауважує, що Малим приватним підприємством "Базальт", укладаючи мирову угоду, було визнано зобов`язання в розмірі, який Фонтанська сільська рада не доводить належним чином, оскільки наявні в матеріалах справи докази на обґрунтування розміру збитків не містять жодних документів, які б належним чином доводили площу земельної ділянки, яка перебуває у користуванні ОСОБА_1 , а отже, не дають змогу об`єктивно визначити реальний розмір зазначеної ділянки.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 вважає, що судом, під час затвердження мирової угоди, не було належним чином встановлено, чи дійсно укладення мирової угоди між двома сторонами не зачіпає інтересів третіх осіб та чи дійсно зміст мирової угоди відповідає фактичним обставинам справи. Окрім того, судом не було враховано того факту, що саме ОСОБА_1 є користувачем земельної ділянки, збитки від використання якої були визнані МПП «Базальт». Так, відповідно до матеріалів справи, і сторони у справі, і безпосередньо суд визнають наявність права власності ОСОБА_1 на тваринницький комплекс, розташований на земельній ділянці по АДРЕСА_1 . В свою чергу, ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу України та ч. 1, ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України встановлено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені. З огляду на зазначене, ОСОБА_1 , як власник споруд тваринницького комплексу, має право користування на земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_1 . Разом з тим, судом першої інстанції, під час затвердження мирової угоди, було проігноровано зазначений факт.

Таким чином, на думку скаржника, затвердження Господарським судом Одеської області мирової угоди по справі суперечить нормам Господарського процесуального кодексу, оскільки, судом не було належним чином встановлено всі обставини справи та не враховано порушення прав ОСОБА_1 в процесі укладання мирової угоди.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.03.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , с. Фонтанка Лиманського району Одеської області на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.02.2019 року про затвердження мирової угоди у справі № 916/1987/18, справу призначено до судового розгляду на 30.03.2020 року.

Також, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.03.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , с. Фонтанка Лиманського району Одеської області на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.02.2019 року про затвердження мирової угоди у справі №916/1987/18; об`єднано для спільного розгляду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , с. Фонтанка Лиманського району Одеської області з апеляційною скаргою ОСОБА_2 , с. Фонтанка Лиманського району Одеської області на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.02.2019 року про затвердження мирової угоди у справі № 916/1987/18.

В зв`язку з введенням з 12 березня на усій території України карантину на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.03.2020 року повідомлено учасників справи №916/1987/18, що судове засідання, призначене на 30.03.2020 року з розгляду апеляційних скарг ОСОБА_2 , с.Фонтанка Лиманського району Одеської області та ОСОБА_1 , с. Фонтанка Лиманського району Одеської області на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.02.2019 року про затвердження мирової угоди у справі № 916/1987/18 не відбудеться; а також вирішено розглянути апеляційні скарги ОСОБА_2 , с. Фонтанка Лиманського району Одеської області та ОСОБА_1 , с. Фонтанка Лиманського району Одеської області на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.02.2019 року про затвердження мирової угоди у справі № 916/1987/18 у розумний строк, обумовлений встановленням в Україні карантину та/або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням короновірусної хвороби "COVID-19", оскільки строк розгляду скарги на ухвалу суду обмежений нормами чинного процесуального законодавства.

30.03.2020 року електронною поштою до Південно-західного апеляційного господарського суду від ОСОБА_2 , с. Фонтанка Лиманського району Одеської області та ОСОБА_1 , с. Фонтанка Лиманського району Одеської області надійшли клопотання про розгляд справи № 916/1987/18 за відсутності скаржників та їх представників, в зв`язку з чим ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.03.2020 року справу призначено до судового розгляду на 27.04.2020 року, а також запропоновано учасникам справи або подати клопотання про розгляд справи за відсутності представників учасників справи № 916/1987/18, за наявними у ній матеріалами, або письмові обґрунтовані заперечення на такі клопотання скаржників.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ухвала про призначення справи до розгляду була належним чином направлена всім учасникам справи до впровадження карантинних заходів в державі, в подальшому ухвали про перенесення розгляду справи з пропозицією надання клопотань та призначення справи до розгляду після отримання клопотань отримані ними належним чином, але, як на виконання ухвали суду від 02.03.2020 року (тобто, до впровадження у державі карантину та внесення змін до процесуального законодавства 02.04.2020 року в зв`язку з цим), так і на виконання ухвали суду від 30.03.2020 року, від інших учасників справи будь-яких клопотань чи заперечень на апеляційні скарги, клопотань іншого змісту не надходило.

Учасники справи своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористались, відзиви на апеляційні скарги не надали, що згідно з ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Крім того, з метою належного повідомлення учасників справи, 07.04.2020 року на офіційному веб-сайті суду на веб-порталі «Судова влада» додатково було розміщено інформацію щодо повідомлення учасників справи про дату, час та місце проведення судового засідання у справі № 916/1987/18.

Також, 27.04.2020 року від ОСОБА_1 , с. Фонтанка Лиманського району Одеської області повторно надійшло клопотання про розгляд справи №916/1987/18 за відсутності його представника.

В судове засідання представники учасників справи не з`явились, будь-яких клопотань не подали, крім клопотань про розгляд справи без участі представників скаржників.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Також необхідно зазначити, що за змістом ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Разом із тим право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за свою природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

При цьому, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі "Мусієнко проти України", № 26976/06).

З урахуванням викладеного, оскільки клопотання скаржників про розгляд справи за відсутності їх представників судовою колегією було задоволено, інші учасники справи не надали суду будь-яких заперечень з цього приводу, судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, явка сторін до суду ухвалами не визнавалася обов`язковою, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, строк розгляду справи, встановлений законом, закінчився, справа перебувала в провадженні досить тривалий час, учасники справи мали можливість подати всі необхідні клопотання та заяви, в т.ч. відзиви на апеляційні скарги, висловити свої позиції щодо суті спору та вимог і доводів апеляційних скарг, а затягування строку розгляду скарг в даному випадку може призвести до порушення прав осіб, що звернулися до суду апеляційної інстанції, спір в даному випадку не було вирішено судом по суті, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників учасників справи, які не скористалися своїми процесуальними правами та не без поважних причин не виконали вимоги ухвали суду від 02.03.2020 року.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Обговоривши доводи та вимоги апеляційних скарг, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_2 , с. Фонтанка Лиманського району Одеської області та ОСОБА_1 , с. Фонтанка Лиманського району Одеської області підлягають задоволенню, а ухвала Господарського суду Одеської області від 06.02.2019 року про затвердження мирової угоди у справі №916/1987/18 скасуванню з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Господарським судом Одеської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

В вересні 2018 року Фонтанська сільська рада Лиманського району Одеської області, с. Фонтанка Лиманського району Одеської області звернулась до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Малого приватного підприємства "Базальт", с.Фонтанка Лиманського району Одеської області, з участю за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 , с. Фонтанка Лиманського району Одеської області, в якій просила суд стягнути з Малого приватного підприємства "Базальт", с.Фонтанка Лиманського району Одеської області на користь Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області, с. Фонтанка Лиманського району Одеської області збитки, заподіяні внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів у сумі 1 093 344 грн. 06 коп., а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані фактом використання відповідачем земельної ділянки, яка розташована на території сільської ради за адресою: с. Фонтанка, Олександрівська дорога, 12-В, без оформлення правовстановлюючих документів, які посвідчують право користування земельною ділянкою, в зв`язку з чим, позивачем було нараховано збитки у вигляді неодержаних доходів (орендної плати за землю) за час фактичного користування земельною ділянкою.

Під час розгляду справи від Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області, с. Фонтанка Лиманського району Одеської області та Малого приватного підприємства "Базальт", с. Фонтанка Лиманського району Одеської області надійшла спільна заява про затвердження мирової угоди, направленої на врегулювання спірних правовідносин, які є предметом розгляду в межах даної справи. З наданої мирової угоди вбачається досягнення сторонами по справі згоди про наступне:

1. Відповідач визнає, що сума збитків, заподіяних Позивачу внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів, на момент укладання цієї Мирової угоди відповідає заявленим у позовній заяві вимогам і становить 1 093 344,06 грн. (один мільйон дев`яносто три тисячі триста сорок чотири гривні 06 копійок).

2. Відповідач гарантує, що вказані збитки у загальній сумі 1 093 344,06 грн. будуть відшкодовані Позивачу окремими частинами у наступні терміни, а саме:

- 546 672,03 грн. (п`ятсот сорок шість тисяч шістсот сімдесят дві гривні 03 копійки) - у строк до 30.06.2019 року;

- 546 672,03 грн. (п`ятсот сорок шість тисяч шістсот сімдесят дві гривні 03 копійки) - у строк до 31.10.2019 року.

3. Оплата може проводитись окремими частинами або однім платежем в межах строків, встановлених у п. 2 Мирової угоди, за такими реквізитами: одержувач - УК у Лиманському районі/с. Фонтанка/24062200, рахунок: НОМЕР_1 , , МФО 899998, банк: ГУДКСУ в Одеській області.

4. Позивач підтверджує, що з моменту підписання цієї Мирової угоди та у випадку належного її виконання Відповідачем не матиме жодних майнових претензій до Відповідача з приводу відшкодування збитків, заподіяних Позивачу внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів, погашення яких є предметом цієї Мирової угоди.

5. Позивач і Відповідач заявляють, що ні в процесі укладення цієї Мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі й держави.

6. Сторони з даною Мировою угодою ознайомлені, заперечень не мають.

7. Наслідки закриття провадження у справі, встановленні ч. 3 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, сторонам зрозумілі.

8. Дана Мирова угода набуває чинності з дня її затвердження господарським судом Одеської області і є обов`язковою для Позивача та Відповідача.

9. Дана Мирова угода укладена у трьох примірниках: один примірник залишається в матеріалах справи № 916/1987/18, другий примірник залишається у Позивача, третій примірник залишається у Відповідача.

Оскаржуваною ухвалою зазначену мирову угоду затверджено, провадження у справі закрито.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви прийняття аргументів, викладених скаржниками в апеляційних скаргах, за якими суд апеляційної інстанції не погодився з висновками суду першої інстанції.

Враховуючи, що в даному випадку однією з апеляційних скарг є скарга ОСОБА_2 , с. Фонтанка Лиманського району Одеської області, який є засновником Малого приватного підприємства "Базальт", с. Фонтанка Лиманського району Одеської області, та не є учасником справи, а також виходячи з обставин даної справи та доводів апеляційної скарги зазначеної особи, колегія суддів зазначає, що, перш ніж здійснювати апеляційний перегляд ухвали Господарського суду Одеської області від 06.02.2019 року про затвердження мирової угоди у справі № 916/1987/18, існує необхідність спочатку встановити наявність чи відсутність підстав для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 , с. Фонтанка Лиманського району Одеської області, а також наявність або відсутність обставин, які б свідчили про вирішення оскаржуваною ухвалою суду питання порушення прав, інтересів та обов`язків скаржника, для того, щоб його можна було визначити учасником даної справи.

Згідно зі ст. 17 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення. Не допускається касаційне оскарження судового рішення суду першої інстанції без його перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що судове рішення, оскаржене не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто, судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі в справі, а і їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , с. Фонтанка Лиманського району Одеської області зазначено, що оскаржувана ухвала, якою затверджено мирову угоду сторін та покладено на Мале приватне підприємство "Базальт", с. Фонтанка Лиманського району Одеської області обов`язок з оплати, визначених у ній сум, така ухвала зачіпає корпоративні права учасника на управління підприємством, покладає на учасника відповідальність за понесені підприємством збитки, а отже, зачіпає майнові права та обов`язки скаржника, оскільки всі процесуальні дії Малого приватного підприємства "Базальт", с. Фонтанка Лиманського району Одеської області у даній справі вчинялись його директором без відома засновника.

Так, з наявних у матеріалах справи доказів (Статуту Малого приватного підприємства "Базальт", с. Фонтанка Лиманського району Одеської області) вбачається, що ОСОБА_2 є учасником/засновником Малого приватного підприємства "Базальт", с.Фонтанка Лиманського району Одеської області, який володіє 100 % статутного капіталу підприємства.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 113 Господарського кодексу України приватним підприємством визнається підприємство, що діє на основі приватної власності одного або кількох громадян, іноземців, осіб без громадянства та його (їх) праці чи з використанням найманої праці. Приватним є також підприємство, що діє на основі приватної власності суб`єкта господарювання - юридичної особи.

За змістом ч. 3 та 5 ст. 63 Господарського кодексу України залежно від способу утворення (заснування) та формування статутного капіталу в Україні діють підприємства унітарні та корпоративні. Корпоративними є кооперативні підприємства, підприємства, що створюються у формі господарського товариства, а також інші підприємства, в тому числі засновані на приватній власності двох або більше осіб.

В свою чергу, відповідно до ч. 1, 3 ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Відповідно до п. 14.1.90 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України корпоративні права - права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Підприємство, якщо законом не встановлено інше, діє на основі статуту або модельного статуту. Підприємства незалежно від форми власності, організаційно-правової форми, а також установчих документів, на основі яких вони створені та діють, мають рівні права та обов`язки (ч. 3 ст. 62 Господарського кодексу України).

При цьому, п. 3.4. Статуту Малого приватного підприємства "Базальт", с. Фонтанка Лиманського району Одеської області передбачено, що учасники не відповідають за зобов`язаннями підприємства, але несуть ризик збитків, пов`язаних з діяльністю підприємства у межах вартості свої вкладів.

Зазначене свідчить, що діяльність підприємства впливає на майнові права його засновника, а тому, оскаржувана ухвала суду, якою затверджено мирову угоду сторін, якою сторони фактично визнали факт нанесення Малим приватним підприємством "Базальт", с.Фонтанка Лиманського району Одеської області збитків Фонтанській сільській раді, зачіпає майнові права та обов`язки скаржника.

Як вказав Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 12 вересня 2019 року в рамках справи № 905/947/18 та № 905/946/18, що після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно.

Встановивши такі обставини, суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та, як наслідок, скасовує судове рішення на підставі п. 4 ч. 3 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, оскільки таке порушення норм процесуального права є в будь - якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо господарський суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

З огляду на що колегія суддів вважає за можливе визнати дану особу учасником справи, залучити її до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача та здійснити розгляд апеляційної скарги ОСОБА_2 , с. Фонтанка Лиманського району Одеської області по суті.

Згідно з ч. 1- 4 ст. 192 Господарського процесуального кодексу України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією самою ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського процесуального кодексу України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і строки, передбачені цією угодою.

Тобто, по суті укладення сторонами мирової угоди, - це добровільне волевиявлення сторін щодо виконання її умов, що має на меті припинення судового спору та вирішення справи шляхом взаємних поступок.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією самою ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Як свідчать матеріали справи під час розгляду справи в суді першої інстанції Фонтанська сільська рада Лиманського району Одеської області, с. Фонтанка Лиманського району Одеської області та Мале приватне підприємство "Базальт", с. Фонтанка Лиманського району Одеської області подали до суд спільну заяву про затвердження мирової угоди, направленої на врегулювання спірних правовідносин, які є предметом розгляду в межах даної справи.

Умовами Мирової угоди передбачено, що відповідач визнає, що сума збитків, заподіяних Позивачу внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів, на момент укладання цієї Мирової угоди відповідає заявленим у позовній заяві вимогам і становить 1 093 344,06 грн. (один мільйон дев`яносто три тисячі триста сорок чотири гривні 06 копійок); відповідач гарантує, що вказані збитки у загальній сумі 1093344,06 грн. будуть відшкодовані Позивачу окремими частинами у наступні терміни, а саме:

- 546 672,03 грн. (п`ятсот сорок шість тисяч шістсот сімдесят дві гривні 03 копійки) - у строк до 30.06.2019 року;

- 546 672,03 грн. (п`ятсот сорок шість тисяч шістсот сімдесят дві гривні 03 копійки) - у строк до 31.10.2019 року; оплата може проводитись окремими частинами або однім платежем в межах строків, встановлених у п. 2 Мирової угоди, за такими реквізитами: одержувач - УК у Лиманському районі/с. Фонтанка/24062200, рахунок: НОМЕР_1 , , МФО 899998, банк: ГУДКСУ в Одеській області; позивач підтверджує, що з моменту підписання цієї Мирової угоди та у випадку належного її виконання Відповідачем не матиме жодних майнових претензій до Відповідача з приводу відшкодування збитків, заподіяних Позивачу внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів, погашення яких є предметом цієї Мирової Угоди; позивач і відповідач заявляють, що ні в процесі укладення цієї Мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі й держави.

При цьому, дослідивши зміст Мирової угоди, суд першої інстанції дійшов висновку, що умови укладеної між сторонами мирової угоди не суперечать закону, не порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб та є виконуваними, а кожну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого не суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Разом з тим, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду із таким висновком суду першої інстанції погодитись не може, з огляду на таке.

Вимогами ч. 5 ст. 192 Господарського процесуального кодексу України передбачені випадки, коли суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, зокрема, якщо:

1) умови мирової угоди суперечать закону або порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або

2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Так, щодо першої підстави (умови мирової угоди суперечать закону або порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є не виконуваними), судова колегія зазначає, що зі змісту мирової угоди вбачається, що сторони заявляють, що ні в процесі укладення цієї Мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі й держави.

Предметом позову у даній справі є стягнення з Малого приватного підприємства "Базальт", с.Фонтанка Лиманського району Одеської області на користь Фонтанської сільської ради Лиманського району Одеської області, с. Фонтанка Лиманського району Одеської області збитків, заподіяних внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що на спірній земельній ділянці площею 3,7470 га по АДРЕСА_1 тваринницький комплекс, який на праві приватної власності належить третій особі у справі - ОСОБА_1

Частиною 1 ст. 377 Цивільного кодексу України визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно з ч. 1, 2 с. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

З огляду на зазначене, ОСОБА_1 , як власник споруд тваринницького комплексу, має право користування на земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_1 . При цьому, відповідачем у справі використовується лише частина вказаної земельної ділянки.

Тобто, спірна земельна ділянка використовується відповідачем та третьою особою спільно, при цьому, ані у відповідача, ані у третьої особи, на момент звернення до суду із відповідним позовом правовстановлюючі документи на таку земельну ділянку були відсутні. Разом з тим, збитки за нецільове використання такої земельної ділянки, заявлені до стягнення лише з відповідача, як і затверджена судом мирова угода, якою саме відповідач визнав за собою обов`язок оплатити такі збитки.

Зазначені обставини прямо свідчать про те, що фактично затверджена судом першої інстанції мирова угода, якою визнано факт порушення порядку користування земельною ділянкою Малим приватним підприємством «Базальт», впливає також і на права та обов`язки третьої особи у справі - ОСОБА_1 , як основного користувача спірної земельної ділянки.

При цьому, судом апеляційної інстанції також встановлено, що сторони у справі, звертаючись до суду із заявою про затвердження мирової угоди, примірник такої угоди, як саму заяву на адресу третьої особи не направляли, судове засідання з розгляду такої заяви сторін було проведено в день отримання заяви за відсутності третьої особи - ОСОБА_1 , що свідчить про те, що вказана особа була позбавлена права висловити свої заперечення щодо такої мирової угоди, з урахуванням також того, що як сторони у справі, так і суд першої інстанції мали усвідомлювати, що з огляду на викладені вище обставини, зміст мирової угоди може вплинути на права, обов`язки та інтереси ОСОБА_1 як основного землекористувача земельної ділянки.

Крім того, до апеляційної скарги третьою особою було додано вимогу Малого приватного підприємства "Базальт" до ОСОБА_1 щодо відшкодування грошових коштів в порядку регресу, в якій Мале приватне підприємство "Базальт", констатує, що визнало факт порушення порядку користування земельною ділянкою як зі свого боку, так і з боку ОСОБА_1 і вимагає від останнього компенсувати частку в визнаному в Мировій угоді зобов`язанні перед Фонтанською сільською радою в розмірі 546 672,03 грн., що додатково свідчить про існування такого наслідку затвердження мирової угоди, як вплив на права та інтереси третіх осіб.

За таких обставин, судова колегія зазначає, що умови затвердженої оскаржуваною ухвалою мирової угоди порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, а саме, третьої особи у справі - ОСОБА_1 Разом з тим, постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевий господарський суд не врахував вказаних обставин та затвердив мирову угоду в порушення норм процесуального законодавства.

Щодо другої обставини, якою господарський процесуальний кодекс пов`язує, відмову у затвердженні мирової угоди сторін (одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє), судова колегія зазначає, що зазначені обставини судом першої інстанції взагалі не досліджувались, повноваження особи, яка підписала мирову угоду з боку відповідача, на її укладання, судом не перевірялось, що також є порушенням норм процесуального права і обов`язковою умовою для можливості затвердження судом мирової угоди.

З огляду на зазначене, судова колегія встановила, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали було неповно встановлено обставини, з якими закон пов`язує можливість затвердження мирової угоди сторін, з огляду на що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про затвердження такої мирової угоди та закриття провадження у справі.

Одночасно з цим, судова колегія зазначає, що за змістом ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин; судочинство к господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 46 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, серед іншого, мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою ст. 271 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Днем вручення судового рішення є: день вручення судового рішення під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Отже, аналіз наведених вище норм свідчить, що належне повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду справи є обов`язком суду.

Розгляд справи судом за відсутності сторони або інших учасників справи є можливим лише у разі наявності у суду відомостей щодо належного повідомлення сторони, учасника справи про дату, час та місце судового засідання (аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.09.2019 року у справі № 915/1471/19, від 10.10.2019 року у справі № 904/3835/18).

Право бути належним чином повідомленим про дату та час слухання справи не може бути формальним, оскільки протилежне не відповідає ідеї справедливого судового розгляду, яка включає основоположне право на змагальні провадження.

Крім того, судова колегія зазначає, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (рішення ЄСПЛ у справі "Дія 97" проти України" № 19164/04, § 47, від 21.10.2010).

Так, колегією суддів Південно-західного апеляційного суду встановлено, що під час розгляду справи судом першої інстанції, третя особа у справі - ОСОБА_1 належним чином не був повідомлений про розгляд справи, ухвали суду першої інстанції не отримував, що підтверджується наявними у матеріалах справи поштовими повідомленнями, які повертались до суду не врученими, в судових засіданнях участі не вбрав.

Зазначені обставини свідчать про те, що розгляд справи в суді першої інстанції було здійснено за відсутності належним чином повідомлених учасників справи, а тому оскаржувана ухвала Господарського суду Одеської області від 06.02.2019 року про затвердження мирової угоди у справі № 916/1987/18 підлягає скасуванню повністю у відповідності до приписів п. 3 ч. 3 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України, оскільки справу розглянуто господарським судом за відсутності учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, при умові, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Крім того, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції (ч. 3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Приймаючи до уваги вищенаведені обставини справи в їх сукупності, судова колегія вважає, що аргументи, викладені в апеляційних скаргах, знайшли свої підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали, оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права, яке є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, оскільки справу розглянуто господарським судом за відсутності третьої особи, не повідомленої належним чином про дату, час і місце засідання суду, при цьому скаржник в даному випадку обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, оскаржувана ухвала прийнята судом першої інстанції без належного з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, що призвело до прийняття судом першої інстанції невірного висновку про затвердження мирової угоди сторін та закриття провадження по справі, з огляду на що, така ухвала суду підлягає скасуванню з передачею справи для її розгляду до суду першої інстанції.

За таких обставин, Південно-західний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_2 , с. Фонтанка Лиманського району Одеської області та ОСОБА_1 , с. Фонтанка Лиманського району Одеської області на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.02.2019 року про затвердження мирової угоди у справі № 916/1987/18 підлягають задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції для її розгляду.

Керуючись ст. 255, 269, 270, 271, 275, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Залучити до участі у справі № 916/1987/18 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 , с. Фонтанка Лиманського району Одеської області.

Апеляційні скарги ОСОБА_2 , с. Фонтанка Лиманського району Одеської області та ОСОБА_1 , с. Фонтанка Лиманського району Одеської області на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.02.2019 року про затвердження мирової угоди у справі № 916/1987/18 - задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.02.2019 року про затвердження мирової угоди у справі № 916/1987/18 - скасувати.

Справу № 916/1987/18 передати на розгляд до Господарського суду Одеської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст. 288 Господарського процесуального кодекс України.

Вступна і резолютивна частина постанови проголошені в судовому засіданні 27.04.2020 року.

Повний текст постанови складено 28 квітня 2020 року.

Головуючий суддя Г.І. Діброва
Судді Н.М. Принцевська
А.І. Ярош