ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 року Справа № 924/1101/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді Гудак А.В.

судді Олексюк Г.Є.

судді Петухов М.Г.

секретар судового засідання Орловська Т.Й.

за участю представників:

позивача: не з`явився

відповідача: не з`явився

третьої особи: не з`вився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) на рішення Господарського суду Хмельницької області від 17.01.20 р. у справі №924/1101/19 (суддя Субботіна Л.О. м.Хмельницький, повний текст рішення складено 27.01.2020)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" м. Київ

до Військової частини НОМЕР_2 м. Хмельницький

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 м. Хмельницький

про стягнення 268 905,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції.
1. Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" звернулось до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Військової частини НОМЕР_2 про стягнення 268 905,00 грн.

2. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 05.10.2016 року на А/д М-06 Київ-Чоп сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "КРАЗ", д/н НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля "Scania", д/н НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2 . Дана ДТП сталася в результаті порушення водієм "КРАЗ" правил дорожнього руху, що підтверджується постановою про закриття кримінального провадження. Зазначає, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля "КРАЗ" не була застрахована. Водій ОСОБА_1 є учасником бойових дій, належить до підрозділу роти забезпечення, а автомобіль "КРАЗ" належить Військовій частині НОМЕР_2 . Позивач відповідно до умов договору страхування №296/16-Т/03-02 від 14.04.2016р. відшкодував 268 905,00 грн. Тому на підставі ст. 27 Закону України "Про страхування", ст.ст. 993, 1172, 1188 ЦК України просить суд стягнути дані кошти з відповідача.

3. Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 17.01.2020 у справі №924/1101/19 позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" до Військової частини НОМЕР_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про стягнення 268 905,00 грн. задоволено. Стягнуто з Військової частини НОМЕР_2 на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" 268905,00грн. відшкодування збитків, 4033,57грн. витрат по оплаті судового збору.

4. Рішення господарського суду мотивоване тим, що згідно протоколу допиту від 05.01.2017 року ОСОБА_1 не заперечує щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, так як зіткнення відбулось на смузі руху зустрічного транспорту. Дані обставини ДТП підтверджуються рапортом інспектором роти № 3 батальйону управління патрульної поліції у м.Рівному від 05.10.2016р., план-схемою ДТП, показаннями ОСОБА_2 , викладеними у протоколі допиту від 05.10.2016р. Суд першої інстанції встановив, що внаслідок протиправної поведінки ОСОБА_1 , що полягала у порушенні правил дорожнього руху, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пошкоджено автомобіль SCANIA Р340, р.н. НОМЕР_4 , що належить ПП "Гараж-С". При цьому будь-яких доказів, які б спростовували вину вищевказаної особи у вчиненні ДТП матеріали справи не містять. Під час вчинення ДТП ОСОБА_1 виконував свої трудові обов`язки як старший водій військової частини НОМЕР_2 , що підтверджується рапортом інспектором роти № 3 батальйону управління патрульної поліції у м.Рівному від 05.10.2016р., показаннями ОСОБА_1 , викладеними у протоколі допиту від 05.01.2017р., поясненнями ОСОБА_1 , що надавались в ході розгляду судової справи, та не заперечувалось відповідачем. Частиною 1 ст. 1172 ЦК України встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. З огляду на вказане, саме на відповідача покладається обов`язок відшкодувати шкоду, завдану ОСОБА_1 . Тому позивач правомірно визначив військову частину НОМЕР_2 відповідачем у даній справі. Суд першої інстанції встановив, що на підставі заяви про настання події, що має ознаки страхового випадку, від 06.10.2016р., заяви щодо напрямку виплати страхового відшкодування від 31.10.2016р. та страхового акту № 296/16-Т/03-02-1-1 від 22.11.2016р. Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" виплатило ПП "Гараж-С" страхове відшкодування в сумі 268905,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 33881 від 02.12.2016р. та №34050 від 05.12.2016р., карткою по рахунку НОМЕР_5 . В ході розгляду справи доведено наявність усіх елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення та тягнуть за собою настання для відповідача відповідальності у вигляді відшкодування шкоди (збитків), завданої внаслідок порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, що спричинило ДТП та пошкодження автомобіля Scania P114GA4X2NA34, державний номер НОМЕР_4 . Враховуючи вищенаведене, оцінивши надані докази, суд першої інстанцією дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 268 905,00 грн. обґрунтовані, підтверджені належними у справі доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

ІІ. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
5. Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Хмельницькоі? області від 17 січня 2020 року в справі №924/1101/19 за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" до Віи?ськовоі? частини НОМЕР_2 , третя особа, що не заявляє самостіи?них вимог, ОСОБА_1 , про стягнення 268905 грн. відшкодування збитків та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" до Віи?ськовоі? частини НОМЕР_2 в повному обсязі.

6. Вважає, що визначення судом віи?ськовослужбовця віи?ськовоі? частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 особою, відповідальною за завдані збитки, є неправомірним та необґрунтованим. Суд першої інстанції зобов`язании? безпосередньо дослідити докази і зобов`язании? обґрунтовувати своє рішення цими доказами, а в судовому засіданні ОСОБА_1 заперечив свою вину у вчиненні ДТП та вказав, що, на и?ого думку, дорожньо-транспортна пригода сталась з вини водія зустрічного автомобіля, якии?, можливо, заснув за кермом, оскільки гальмівнии? шлях и?ого авто становив усього 3 метри.

7. Скаржник зазначає, що водіи? ОСОБА_2 , як учасник дорожньо-транспортноі? пригоди, є зацікавленою особою, а тому и?ого показання не можуть слугувати доказом вини в ціи? ДТП іншого водія ОСОБА_1 , у схемі ДТП зафіксована обстановка після ДТП, а рапорт інспектора роти патрульноі? поліціі? є и?ого суб`єктивною думкою про ті чи інші факти, які можуть бути встановлені тільки судовим рішенням. Таким чином, у ході судового розгляду позову СК "Арсенал Страхування" до віи?ськовоі? частини НОМЕР_2 не здобуто достатніх доказів вини водія віи?ськовоі? частини ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо- транспортноі? пригоди, внаслідок якоі? спричинено матеріальну шкоду, і всі сумніви повинні тлумачитися на и?ого користь. Враховуючи відсутність вини Авраменка у вчиненні ДТП, відсутні и? підстави для стягнення з нього спричиненоі? внаслідок цієі? ДТП шкоди та для задоволення позову СК "Арсенал Страхування".

8. Крім того, скаржник посилається на ще одну підставу для відмови в задоволенні позову, а саме: на те, що відповідно до умов Договору добровільного страхування наземного транспорту №296/16- Т/03_02 від 14 квітня 2016 року (копія якого надана Позивачем), у п. 28.2.16 цього Договору зазначені випадки, що не є страховими, а саме "Збитки що виникли під час надзвичаи?ного, особливого чи віи?ськового стану, оголошеного органами влади в краі?ні, і?і? певніи? частині та/або на територіі? діі? Договору". Тобто, на дании? час, під час діі? особливого періоду, що є загальновідомим фактом, а також підтверджується судовою практикою (постанова Верховного Суду від 30.05.2018) та не заперечено судом в оскаржуваному рішенні, спричинена внаслідок ДТП шкода не є страховим випадком і в СК "Арсенал Страхування" відсутніи? обов`язок по відшкодуванню цієі? шкоди, а добровільне відшкодування страховою компанією цієі? шкоди не може бути підставою для стягнення в порядку регресу відшкодованоі? шкоди з віи?ськовоі? частини, яка не згодна на добровільне і?і? відшкодування в силу викладених доводів. Позивач у порушення умов свого ж договору здіи?снив виплату за подію, яка не підпадала під ознаки страхового випадку.

ІІІ. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та заперечень інших учасників справи.
9. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.03.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) на рішення Господарського суду Хмельницької області від 17.01.2020 р. у справі №924/1101/19 та розгляд апеляційної скарги призначено на 18 березня 2020 року.

10. На адресу суду 24.02.2020 року від Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" надійшов відзив в якому позивач зазначив, що вина ОСОБА_1 повністю доведена доказами, що містяться у додатках до позовноі? заяви, рішення прийняте Господарським судом Хмельницькоі? області є законним, в тои? час як скарга будується виключно на припущеннях апелянта.

11. У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Гудак А.В. судове засідання у справі №924/1101/19 18 березня 2020 року об 11:00 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м. Рівне, вул. Яворницького,59 у залі судових засідань № 6 не відбулося.

12. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.03.2020 року розгляд апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) на рішення Господарського суду Хмельницької області від 17.01.20 р. у справі №924/1101/19 призначено на 29 квітня 2020 року.

13. В судове засідання 29.04.2020 Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування", Військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) та ОСОБА_1 своїх представників не направили, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

14. Стаття 43 ГПК України зобов`язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов`язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез`явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

15. Згідно ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

16. Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 3 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

17. Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування", Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) та ОСОБА_1 .

18. Відповідно до статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

ІV. Мотивувальна частина постанови.
19. Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, оцінивши висновки суду першої інстанції на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 17.01.2020 року у справі №924/1101/19 залишити без змін, виходячи з наступного.

20. Як вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником транспортного засобу Scania P114GA4X2NA34, державний номер НОМЕР_4 є ПП "Гараж-С"(а.с.22).

21. Згідно договору № 05/2 оренди автотранспортного засобу від 01.01.2015 року Приватне підприємство "Гараж-С" передало належний йому на праві власності, а Фізична особа-підприємець Кушніров А.Г. прийняв в тимчасове користування автомобіль Скания державний номер НОМЕР_4 . Строк дії договору встановлений з 01.20.2015 року по 31.12.2016 року(а.с.31).

22. За актом прийому-передачі автотранспортного засобу від 01.01.2015р. ПП "Гараж-С" передало, а ФОП Кушніров А.Г. прийняв автомобіль СКАНИЯ державний номер НОМЕР_4 (а.с. 32).

23. Відповідно до наказу ФОП Кушнірова А.Г. № 13/1 від 08.05.2015р. автомобіль марки Scania P114GA4X2NA34, державний номер НОМЕР_4 закріплений за водієм ОСОБА_2 (а.с.29).

24. 14 квітня 2016 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (страховик), фізичною особою-підприємцем Кушніровим Артуром Григоровичем (страхувальник) та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Земельний капітал" (вигодонабувач) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 296/16-Т/03_02 (далі за текстом договір), предметом якого згідно розділу 4 є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом, в тому числі автомобілем Scania P114GA4X2NA34, державний номер НОМЕР_4 (а.с.12-16).

25. Згідно п. 7.2 договору, до страхових ризиків віднесені збитки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

26. Страхова сума становить 513 000,00 грн. (розділ 10.1 договору та додаток № 1).

27. Франшиза у разі повної загибелі ТЗ внаслідок настання ризику "Збитки внаслідок ДТП" або ризику "Збитки внаслідок інших подій" становить 10,0 % від страхової суми по кожному ТЗ окремо (п. 12.2 договору).

28. Строк дії договору становить з 22 квітня 2016 року по 21 квітня 2017 року з урахуванням умов п. п. 23.1, 23.2 договору (п. 16 договору).

29. Згідно п. 22.1 договору, за умовами цього договору страховик бере на себе зобов`язання компенсувати страхувальнику прямі збитки, які є наслідком певних подій за страховими ризиками, що наведені у п. 22.2 цього договору, які носять ознаки ймовірності та випадковості, зокрема: "збитки внаслідок ДТП" - будь-яке пошкодження або знищення транспортного засобу, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

30. Пунктом 27.8 договору, передбачено, що при повній загибелі транспортного засобу (п. 31.5 договору) страхове відшкодування сплачується в розмірі дійсної вартості транспортного засобу на момент настання страхового випадку, але не більше страхової суми, вказаної в розділі 10 цього договору (з урахуванням умов п. 27.22 договору) за вирахуванням вартості залишків транспортного засобу та встановленої згідно з розділом 12 договору франшизи. Вартість залишків транспортного засобу визначається шляхом вивчення попиту та пропозицій на ринку щодо таких залишків (зокрема:онлайн-аукціону з продажу автомобілів (ТОВ "Україно-Польське підприємство "Автоонлайн-Україна") чи аналогічні аукціони) або шляхом експертної оцінки (у випадку відсутності попиту/пропозицій на ринку). Порядок визначення вартості залишків транспортного засобу визначається страховиком.

31. До страховика, що виплатив страхове відшкодування, переходить в межах виплаченої суми право вимоги, яке страхувальник (або інша особа, що одержала страхове відшкодування) мають до особи, відповідальної за завдані збитки (п. 27.20 договору).

32. Пунктом 28.2 договору, передбачені випадки, що не є страховими, зокрема, збитки, що виникли під час надзвичайного, особливого чи військового стану, оголошеного органами влади в країні, її певній частині та/або на території дії договору (п. 28.2.16).

33. Згідно п. 31.5 договору, повна загибель транспортного засобу випадок, коли вартість відновлення пошкодженого ТЗ: - перевищує 70% його дійсної вартості на момент укладення договору або перевищує різницю між страховою сумою та вартістю залишків ТЗ.

34. Додатковою угодою № 3 від 01.10.2016р. до договору добровільного страхування наземного транспорту № 296/16-Т/Дп/03_02 від 14.04.2016р. змінено вигодонабувача за договором на Приватне підприємство "Гараж-С"(а.с. 20).

35. 05 жовтня 2016 року о 10:00 год. на трасі Київ-Чоп сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля SCANIA Р340, р.н. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля КрАЗ 5322, р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 ..

36. Інспектором роти № 3 батальйону управління патрульної поліції у м.Рівному було складено рапорт від 05.10.2016 року, в якому зазначено, що гр. ОСОБА_1 , який керував автомобілем КРАЗ 5322ВЕ, під час виконання маневру розвороту не переконався у тому, що це буде безпечно, не створить перешкоди для інших учасників дорожнього руху, не дав дороги та допустив зіткнення з автомобілем SCANIA, д.н. НОМЕР_6 . Згідно пояснень ОСОБА_1 від 05.10.2016р., наданих вказаному інспектору, ОСОБА_1 здійснював розворот, під час якого відчув удар в задню праву частину автомобілем SCANIA, д.н. НОМЕР_6 (а.с. 39-40).

37. В ході проведення досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001670 від 05.10.2016р., слідчими Рівненського відділення поліції Рівненського відділу поліції головного управління Національної поліції в Рівненській області проводився допит свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Так, згідно протоколу допиту ОСОБА_1 від 05.01.2017р., останній дав наступні показання: "На підставі статті 63 Конституції України від надання показань щодо себе за фактом ДТП відмовляюсь, однак, не заперечую щодо притягнення мене до адміністративної відповідальності, так як зіткнення відбулось на смузі руху зустрічного транспорту." Згідно протоколу допиту ОСОБА_2 від 05.10.2016р., останній зазначив, що він рухався зі швидкістю близько 40 км/год, коли побачив, що на зустрічній смузі стоїть вантажний військовий автомобіль КРАЗ з увімкненим поворотом і починає рух на розворот, після чого він почав гальмувати. Водій КРАЗА, не здійснивши до кінця маневр, проїхав тільки половину смуги, по якій рухався ОСОБА_2 . Прийнявши рульове кермо трохи правіше, щоб все ж таки зменшити наслідки, ОСОБА_2 вдарив правою передньою частиною свого автомобіля у задню праву частину борту автомобіля КРАЗ, внаслідок чого автомобіль КРАЗ розвернуло у напрямку м.Чоп. Автомобіль SCANIA від удару також зупинився через кілька метрів від місця зіткнення(а.с.35-38).

38. Слідчим Рівненського відділення поліції Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області 23.06.2017 року винесено постанову про закриття кримінального провадження за результатами розгляду досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001670 від 05.10.2016 року(а.с. 41).

39. У даній постанові, вказано, що 05.10.2016 року близько 10:00 год. водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем SCANIA Р340, р.н. НОМЕР_4 , рухаючись по автодорозі Київ-Чоп, допустив зіткнення з автомобілем КрАЗ 5322, р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 , який здійснював маневр в дозволеному для цього місці із сторони м.Київ в напрямку м.Львів, однак, не переконався, що це було безпечно та не створить перешкод іншим учасникам руху та здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де відбулося зіткнення. Допитаний в якості свідка ОСОБА_1 від надання показів відмовився, однак, повідомив, що дана ДТП трапилася з його вини. Також зазначено, що в ході проведення досудового розслідування здобуто достатніх даних, які б вказували на порушення водієм автомобіля марки КрАЗ 5322 ОСОБА_1 правил безпеки дорожнього руху, що призвело до ДТП. Вищевказаною постановою закрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, та зазначено притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

40. В зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, 06.10.2016 року Фізична особа-підприємець Кушніров А.Г. звернувся до ПАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування" із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу, у якій вказано, що 05.10.2016 року о 10.00 год. на об`їзній трасі м.Рівне (траса Київ-Чоп) сталася ДТП. У описі події вказано, що на головну дорогу виїхав КРАЗ, що належить військовій частині м.Житомир. Швидкість СКАНІІ 40 км/год. Водій КРАЗА не уступив дорогу, тим самим порушив правила дорожнього руху, що спричинило ДТП. За кермом автомобіля Scania P114GA4X2NA34 перебував ОСОБА_2 (а.с.21).

41. Згідно звіту № 490К про оцінку сідлового тягача Scania P114GA4X2NA34, реєстраційний номер НОМЕР_4 від 20.10.2016р. матеріальний збиток, завданий власникові Scania P114GA4X2NA34, державний номер НОМЕР_4 в результаті його пошкодження при ДТП складає 429187,84 грн.(а.с. 45-49).

42. Відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 28.11.2016 року, сума страхового відшкодування становить 268905,00 грн. (443605,00 грн. (ринкова вартість застрахованого об`єкта на момент ДТП згідно звіту № 490К про оцінку сідлового тягача Scania P114GA4X2NA34, реєстраційний номер НОМЕР_4 від 20.10.2016р.) - 123400,00 грн. (вартість придатних залишків, визначена шляхом вивчення попиту та пропозиції через онлайн-аукціон) - 51300,00 грн. (франшиза (10%))(а.с. 24).

43. Згідно заяви щодо напрямку виплати та/або доплати страхового відшкодування від 31.10.2016р. страхувальник просив здійснити виплату страхового відшкодування на банківський рахунок ПП "Гараж-С"(а.с. 28).

44. 22 листопада 2016 року складено страховий акт № 296/16-Т/03-02-1-1, згідно якого ДТП, що сталася 05.10.2016 року о 10:03 год. м.Рівне, а/д Київ-Чоп внаслідок зіткнення автомобілів КРАЗ, д.н. НОМЕР_3 , водій ОСОБА_1 та SCANIA P114GA4X2NA34, д.н. НОМЕР_4 , водій ОСОБА_2 , кваліфіковано як страховий випадок. Сума страхового відшкодування становить 268905,00 грн. Форма оплати: 264920,70 грн. на рахунок ПП "Гараж-С", 3984,30 грн. в рахунок сплати страхового платежу(а.с. 34).

45. ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" здійснило виплату страхового відшкодування ПП "Гараж-С" в розмірі 268905,00 грн., що підтверджується карткою по рахунку НОМЕР_5 та платіжними дорученнями № 33881 від 02.12.2016р., №34050 від 05.12.2016р.(а.с.25-27).

46. Згідно роздруківки із сайту в централізованій базі даних Моторного (транспортного) страхового бюро України відсутні відомості щодо статусу полісу та страховика, який видав поліс за транспортним засобом державний номер НОМЕР_3 (а.с.30).

47. Враховуючи вищевикладене, ПАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування" посилаючись на положення ст.27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України звертався до Військової частини НОМЕР_2 з претензією № 2/К від 06.11.2018 року та листом № 1/К від 28.11.2018 року про перерахування коштів в розмірі 268905,00 грн. (а.с. 57, 59).

48. Однак, відповідач вказані претензії не визнавав, що підтверджується листами № 6085 від 22.11.2018р. та № 6965 від 18.12.2018р.(а.с.58, 60), кошти не сплатив, в зв`язку із чим Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" звернулося до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Військової частини НОМЕР_2 про стягнення 268 905,00 грн.

49. Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів зазначає наступне.

50. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

51. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про страхування" добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Добровільне страхування у конкретного страховика не може бути обов`язковою передумовою при реалізації інших правовідносин. Види добровільного страхування, на які видається ліцензія, визначаються згідно з прийнятими страховиком правилами (умовами) страхування, зареєстрованими Уповноваженим органом.

52. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником транспортного засобу Scania P114GA4X2NA34, державний номер НОМЕР_4 є ПП "Гараж-С". За договором № 05/2 оренди автотранспортного засобу від 01.01.2015 року та актом прийому-передачі автотранспортного засобу від 01.01.2015 року вказаний автомобіль був переданий в користування фізичній особі-підприємцю Кушнірову А.Г. На підставі наказу ФОП Кушнірова А.Г. № 13/1 від 08.05.2015р. автомобіль марки Scania P114GA4X2NA34, державний номер НОМЕР_4 закріплений за водієм ОСОБА_2 .

53. 14 квітня 2016 року було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 296/16-Т/03_02 від 14.04.2016 року яким застраховано Автомобіль Scania P114GA4X2NA34, державний номер НОМЕР_4 .

54. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

55. Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

56. Як встановлено ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

57. Статтею 9 Закону України "Про страхування" передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

58. Відповідно до ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику.

59. Частиною 1 статті 25 Закону України "Про страхування" визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

60. Аналогічні положення містяться в частині першій статті 990 ЦК України.

61. Позивач обґрунтовує свої вимоги положеннями статтей 993, 1187, 1188 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування".

62. Судовою колегією встановлено, що на підставі заяви про настання події, що має ознаки страхового випадку від 06.10.2016 року, заяви щодо напрямку виплати страхового відшкодування від 31.10.2016 року та страхового акту № 296/16-Т/03-02-1-1 від 22.11.2016 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" виплатило ПП "Гараж-С" страхове відшкодування в сумі 268905,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 33881 від 02.12.2016р. та №34050 від 05.12.2016р., карткою по рахунку НОМЕР_5 .

63. Статтею 993 Цивільного кодексу України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

64. Відповідно до статті 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

65. Відповідно до зазначених статей відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Відтак страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

66. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

67. Відповідно заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.

68. Суброгація (походить від латинського «subrogare» - заміщення, обрання взамін) є одним із видів уступки права, який полягає в тому, що до нового кредитора, який реально виконав зобов`язання у вигляді сплати грошей, переходить право вимагати відповідного відшкодування від особи, відповідальної за завдану шкоду.

69. При суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого.

70. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до ПАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування" перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до військової частини НОМЕР_2 (особи, відповідальної за заподіяння шкоди) у межах фактичних витрат (268905,00 грн.).

71. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що у спірних (страхових) відносинах застосуванню підлягають норми статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 ЦК України, які визначають спеціальний порядок переходу прав вимоги до винної особи від страхувальника (потерпілого) до страховика, що відшкодував шкоду потерпілому - суброгацію.

Аналогічну правову позицію наведено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 910/2603/17 та від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц; постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.01.2019 у справі № 755/9320/15-ц.

72. Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

73. Таким чином, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, є заснованими на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні.

74. Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

75. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

76. Отже, зі змісту наведених положень слідує, що у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.03.2020 року у справі №910/3864/19.

77. Як вбачається з матеріалів справи, 05.10.2016 року близько 10:00 год. на трасі Київ-Чоп сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля SCANIA Р340, р.н. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2 , що належить Приватному підприємству "Гараж-С" та автомобіля КрАЗ 5322, р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 , що належить Військовій частині НОМЕР_2 .

78. Колегія суддів відзначає, що вирішуючи спір, пов`язаний з відшкодуванням шкоди, завданої взаємодією кількох джерел підвищеної небезпеки, зокрема, зіткненням транспортних засобів, слід виходити з того, що у цьому випадку шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто з урахуванням принципу вини. Крім застосування принципу вини, при вирішенні спорів про відшкодування шкоди необхідно виходити з того, що шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду, і самою шкодою. Питання щодо вини конкретних осіб вирішується господарським судом самостійно за результатами дослідження всіх обставин та матеріалів справи, у тому числі матеріалів слідчих органів.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 905/2970/16 від 10.07.2018 року, №910/20412/16 від 16.07.2018 року.

79. Згідно постанови про закриття кримінального провадження слідчого Рівненського відділення поліції Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 23.06.2017 року, винесеної за результатами розгляду досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001670 від 05.10.2016р., дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок того, що водій автомобіля КрАЗ 5322, р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_1 , здійснюючи маневр розвороту в дозволеному для цього місці із сторони м.Київ в напрямку м.Львів, не переконався, що це було безпечно та не створить перешкод іншим учасникам руху, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де відбулося зіткнення із автомобілем SCANIA Р340, р.н. НОМЕР_4 . При цьому в постанові зазначено, що в ході проведення досудового розслідування здобуто достатніх даних, які б вказували на порушення водієм автомобіля марки КрАЗ 5322 ОСОБА_1 правил безпеки дорожнього руху, що призвело до ДТП, в зв`язку із чим слідчий постановив притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

80. В протоколі допиту від 05.01.2017 року зазначено, що ОСОБА_1 на підставі статті 63 Конституції України від надання показань щодо себе за фактом ДТП відмовився, однак, зазначив, що не заперечує щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, так як зіткнення відбулось на смузі руху зустрічного транспорту.

81. Також вищевказані обставини ДТП підтверджуються рапортом інспектором роти № 3 батальйону управління патрульної поліції у м.Рівному від 05.10.2016 року, план-схемою ДТП, показаннями ОСОБА_2 , викладеними у протоколі допиту від 05.10.2016 року.

82. Разом з тим, колегія суддів вважає, що судові рішення про притягнення особи до адміністративної чи кримінальної відповідальності не є виключними доказами наявності вини учасника ДТП, на що безпідставно посилається відповідач, оскільки відсутність таких судових рішень може бути обумовлена різними обставинами, наприклад у зв`язку з оформленням ДТП її учасниками шляхом складання європротоколу, з огляду на закінчення строків накладення адміністративного стягнення або закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального злочину тощо.

83. Слід зазначити, що відмова у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінального процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у господарській справі разом з іншими доказами у справі у порядку, передбаченому ст.75 ГПК України, зокрема на предмет того, чи встановлено в них факт вини особи.

84. Вказана позиція відповідає висновкам Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеним в абз. 4 ч. 4 постанови Пленуму № 4 від 01.03.2013 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки".

85. При цьому відсутність постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04.07.2019 у справі №166/646/18, від 18.03.2020 у справі №328/2750/18.

86. Отже, враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що вищевказаними доказами підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 05.10.2016 року. При цьому будь-яких доказів, які б спростовували вину вищевказаної особи у вчиненні ДТП матеріали справи не містять.

87. В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, тобто не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

88. Як вбачається з матеріалів справи, під час вчинення ДТП ОСОБА_1 був військовослужбовцем - старшим водієм військової частини НОМЕР_2 , що підтверджується рапортом інспектором роти № 3 батальйону управління патрульної поліції у м.Рівному від 05.10.2016 року(а.с. 39), показаннями ОСОБА_1 викладеними у протоколі допиту від 05.01.2017 року(а.с. 38) та не заперечуються відповідачем.

89. Військовослужбовці згідно ч. 9 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - особи, які проходять військову службу.

90. Положеннями ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

91. Положення ч. 1 ст. 1188 ЦК України про застосування принципу вини у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки не скасовує попереднього правила про відповідальність саме власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

92. В такому випадку обов`язок по відшкодуванню шкоди покладається на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини водія якого завдана шкода, а не безпосередньо на винного водія.

93. Таким чином, аналіз зазначених норм права свідчить про те, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

94. Колегія суддів відзначає, що вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, національні суди повинні встановити, хто та на якій правовій підставі володіє відповідним транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

95. Органами, які здійснюють управління військовим майном згідно зі статтею 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» є Кабінет Міністрів України та Міністерство оборони України.

96. Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» Міністерство оборони України як центральний орган управління ЗСУ здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами ЗСУ, зокрема у разі їх розформування.

97. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно закріплюється за військовими частинами ЗСУ на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до ЗСУ і закріплення його за військовою частиною ЗСУ воно набуває статусу військового майна.

98. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно (зокрема, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси), закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі також - ЗСУ).

99. Відповідно до частини другої статті 14 Закону України «Про Збройні Сили України» майно, закріплене за військовими частинами ЗСУ, є державною власністю і належить їм на праві оперативного управління.

100. Згідно з частиною першою статті 137 Господарського кодексу України правом оперативного управління визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом).

101. Відповідно до статті 5 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України» за шкоду і збитки, заподіяні правам та інтересам фізичних і юридичних осіб та державі, військова частина як суб`єкт господарської діяльності несе відповідальність, передбачену законом та договором.

102. Враховуючи те, що військові частини володіють на праві оперативного управління закріпленим за ними Міністерством оборони України військовим майном, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, вони несуть відповідальність згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України.

Даний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №243/10982/15-ц.

103. З наданої позивачем картки ДТП в системі Національної поліції України за ідентифікатором 031129 вбачається, що транспортний засіб марки КРАЗ 5233ВЕ, зеленого кольору, номер кузова НОМЕР_7 , державний номерний знак НОМЕР_3 , зареєстровано за Військовою частиною НОМЕР_2 (а.с. 42).

104. Отже, оскільки Військова частина НОМЕР_2 є юридичною особою, а транспортний засіб, на якому військовослужбовець ОСОБА_1 скоїв ДТП, зареєстрований за цією військовою частиною, відповідальність за шкоду, спричинену ОСОБА_1 , повинна нести військова частина, за якою зареєстровано джерело підвищеної небезпеки - транспортний засіб КРАЗ 5233ВЕ, державний номерний знак НОМЕР_3 .

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 20.06.2018 у справі №426/5409/15-ц.

105. Враховуючи вищенаведене, оцінивши надані докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення 268 905,00 грн. обґрунтовані, підтверджені належними у справі доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

106. Щодо тверджень скаржника про неправомірність страховоі? виплати, так як ОСОБА_1 вчинив правопорушення під час чинності особливого періоду в Украі?ні, що суперечить п.28.2.16 Договору страхування, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки відповідач не є стороною договору страхування тому положення вказаного договору не стосується прав, інтересів і обов`язків останнього. Дослідження обставин правомірності виплати страхового відшкодування Приватному підприємству «ГАРАЖ-С» не входить до предмету доказування у даній справі.

107. Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

108. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

109. У справі, що розглядається, колегія суддів встановлено, що судом першої інстанції надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

110. Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

111. Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду Хмельницької області від 17.01.2020 року у справі №924/1101/19 відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

112. Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 17.01.2020 року у справі №924/1101/19 без змін.

2. Справу №924/1101/19 повернути Господарського суду Хмельницької області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "30" квітня 2020 р.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Петухов М.Г.