ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"06" травня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1222/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «М`ЯСОПЕРЕРОБНИЙ КОМПЛЕКС СТОЛИЧНИЙ» про забезпечення позову за вх. № 2-1059/20 від 04.05.2020р.

у справі № 916/1222/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «М`ЯСОПЕРЕРОБНИЙ КОМПЛЕКС СТОЛИЧНИЙ» (04128, м.Київ, вул.Туполєва, буд. 23, )

до відповідача: Сільськогосподарського підприємства «ВЕККА» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю (67540, Одеська обл., Лиманський р-н, с. Благодатне, вул. Центральна, буд.1, )

про стягнення 640 598,20 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «М`ЯСОПЕРЕРОБНИЙ КОМПЛЕКС СТОЛИЧНИЙ» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Сільськогосподарського підприємства «ВЕККА» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю 640 598,20 грн., з яких 504 887,24 грн. - основний борг, 110 858,16 грн. - штрафна санкція за договором (пеня), 24 852,80 грн. - 3% річних.

Разом із позовною заявою до господарського суду ТОВ «М`ЯСОПЕРЕРОБНИЙ КОМПЛЕКС СТОЛИЧНИЙ» подано заяву про забезпечення позову за вх. №2-1059/20 від 04.05.2020р., в якій позивач просить суд накласти арешт на грошові кошти Сільськогосподарського підприємства «ВЕККА» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю у межах розміру позовних вимог на суму 651 258,17 грн., які знаходяться в банківських установах на всіх рахунках відповідача, інформація про які буде виявлена в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову в тому числі, але не обмежуючись: р/р НОМЕР_1 в АБ «ПІВДЕННИЙ», МФО 328209.

В обґрунтування заяви позивач посилається на те, що на виконання договору поставки № 11/09/2018 від 11.09.2018 року позивачем на підставі видаткових накладних за вересень 2018 - лютий 2019 року було поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 2 900 726,90 грн. Однак, товар оплачений лише частково на суму 2 395 839,66 грн. із значним порушенням строків проведення розрахунків, чим відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання за договором поставки в частині оплати товару.

Позивач вказує, що згідно даних, що наявні на офіційному сайті «Судова влада України» (http://court.gov.ua) з СП «ВЕККА» ТОВ, як з відповідача, стягується заборгованість іншими суб`єктами господарювання за надані послуги та поставлені товари. Крім іншого, в провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває справа №420/1554/20 від 27.02.2020р. за позовом Державної екологічної інспекції в Одеській області до СП «ВЕККА» ТОВ про тимчасову заборону діяльності, що свідчить про існування ймовірності тимчасової заборони господарської діяльності Відповідача.

Також позивач зазначає, що з інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про СП «ВЕККА» ТОВ вбачається, що розмір статутного капіталу відповідача складає 100 000,00 грн. та згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 206294627від 07.04.2020р. за відповідачем не зареєстроване жодне нерухоме майно, на яке можливо було б звернути стягнення в порядку примусового виконання рішення у випадку задоволення позову.

У зв`язку із вказаними обставинами ТОВ «М`ЯСОПЕРЕРОБНИЙ КОМПЛЕКС СТОЛИЧНИЙ» вказує, що невжиття заходів забезпечення позову, істотно ускладнить або навіть унеможливить виконання рішення суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.138 ГПК України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно зі ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вимогами ч.1 ст.137 ГПК України встановлені такі види заходів забезпечення позову, як накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Суд, вирішуючи питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача, повинен дотриматися розумного балансу між необхідністю забезпечити можливе майбутнє виконання судового рішення та неприпустимістю блокування господарської діяльності відповідача з огляду на значний розмір заявленого у позовній заяві боргу.

Судом встановлено, що предметом позовних вимог позивача є стягнення з відповідача боргу, пені, та 3% річних в розмірі 640 598,20 грн. за договором поставки № 11/09/2018 від 11.09.2018р.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (рішення у справі "Серявін та інші проти України", пункт 58).

Проаналізувавши заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача суд не вбачає посилань на те, які докази вказують на наявність обставин, з якими пов`язується застосування цього заходу до забезпечення позову, та в чому саме вбачається неможливість чи утруднення виконання судового рішення в разі задоволення позову, вважає що заявником належним чином не обґрунтовано причини звернення із заявою про забезпечення позову із наданням достатніх та відповідних доказів.

При цьому, суд критично оцінює доводи позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з посиланням на низку судових проваджень щодо відповідача та відсутність зареєстрованого за відповідачем нерухомого майна, оскільки вказані обставини жодним чином не свідчать про ухилення відповідача від виконання зобов`язань саме за спірним договором. Накладення арешту на рахунки боржника може призвести до ускладнення діяльності підприємства, зупинить розрахунки з контрагентами, податкам тощо.

Водночас, сам факт ухилення відповідача від виконання зобов`язань за спірним договором не може бути підставою для забезпечення позову, а невиконання зобов`язань відповідачем є предметом спору, що потребує доведення, тому не можна розглядати твердження позивача, як безспірні та такі, що обґрунтовують необхідність забезпечення позову.

При цьому, наявність у позивача об`єктивного сумніву вважати, що рішення суду буде виконане, за відсутності належних доказів у цій частині не є достатньою підставою для забезпечення позову, адже такий процесуальний інститут як, «забезпечення позову у вигляді накладання арешту на кошти» має наслідком позбавлення особи права на вільне розпорядження власним майном, у зв`язку з чим для його застосування мають існувати реальні підтверджені доказово причини, а не лише бажання позивача примусити відповідача провести розрахунки за товар, сума боргу за який нараховано позивачем, та є предметом розгляду в суді.

Згідно з ст. 140 ГПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

З огляду на вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про відмову позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, підтвердженого належними доказами, не є достатньою підставою для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «М`ЯСОПЕРЕРОБНИЙ КОМПЛЕКС СТОЛИЧНИЙ» (вх. № 2-1059/20 від 04.05.2020р.) про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набрала чинності 06.05.2020 року та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання законної сили ухвали Господарського суду Одеської області.

Повний текст ухвали складено 06 травня 2020 р.

Суддя О.В. Цісельський