ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31.03.2020 Справа № 905/84/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Сковородіної О.М.

секретар судового засідання Доннік Н.В.

розглянувши матеріали справи за позовом: Державного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" (93406, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, а/с 98, )

до відповідача: Приватного підприємства "Ясне сонечко плюс дорога в майбутнє" (84500, Донецька область, с. Берестове, вул. Запрудного, 1, )

про стягнення 51 665,28 грн., з яких: 32 777,84 грн. - основний борг, 8 803,42 грн. - пеня, 1872,76 грн. - 3% річних, 8 711,26 грн. - інфляційні втрати

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

Державне підприємство "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" звернулось з позовною заявою до Приватного підприємства "Ясне сонечко плюс дорога в майбутнє" про стягнення 51 665,28 грн., з яких: 32 777,84 грн. - основний борг, 8 803,42 грн. - пеня, 1872,76 грн. - 3% річних, 8 711,26 грн. - інфляційні втрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору постачання теплової енергії в гарячій воді №289 від 12.11.2002р. щодо несвоєчасної оплати поставленої теплової енергії.

Ухвалою Господарського суду Донецької області №905/84/20 від 13.01.2020 було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, а відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду Донецької області №905/84/20 від 12.03.2020 було закрито підготовче провадження та розпочато розгляд справи по суті.

Відзив на позовну заяву не був наданий.

Поштова кореспонденція суду направлялась на адресу Приватного підприємства "Ясне сонечко плюс дорога в майбутнє" та була отримана відповідачем, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями про вручення поштової кореспонденції.

Згідно з ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Представники сторін у судове засідання не з`явились.

Дослідивши документи, наявні в матеріалах справи, судом встановлено наступне.

12.11.2002 року між Державним підприємством «Сєвєродонецька ТЕЦ» (далі -позивач або енергопостачальна організація) та Приватним науково-виробничим підприємством Євразія» (далі - споживач) укладено договір про постачання теплової енергії в гарячій воді №289 (далі -договір).

Приватне науково-виробниче підприємство «Євразія» неодноразово змінювало свою назву. Спершу змінило назву на Приватне підприємство «Морозов А.Б.», в подальшому на - Приватне підприємство «Ясне сонечко плюс дорога в майбутнє».

Відповідно до витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, за критеріями пошуку код 23473630, повне найменування відповідача

зазначене як Приватне підприємство «Ясне сонечко плюс дорога в майбутнє».

Рішенням Господарського суду Луганської області від 31.08.2011 р. у справі №18/103/2011 було встановлено, що найменування відповідача ПП «Морозов А.Б.» раніше було ППНВП «Євразія».

Рішенням Господарського суду Луганської області від 14.05.2013 у справі №913/982/13 з відповідача - ПП «Морозов А.Б.» на користь позивача стягнуто борг в сумі 4484,53 грн. по оплаті вартості послуг теплопостачання, пеню в сумі 4484,53 грн., три проценти річних в сумі 91,74 грн.

Згідно ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Відповідно до розділу 1 договору енергопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Відповідно до пункту 10.1 договору, цей договір набуває чинності з 21 жовтня 2002 року і діє до 21 жовтня 2003 року, і згідно з умовами пункту 10.2 договору строк його дії щорічно автоматично пролонгувався на кожний наступний рік.

Згідно з п. 2.1 договору теплова енергія постачається споживачу у вигляді гарячої води на такі потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону у приміщення, розташоване за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Леніна, 3, загальною площею 370,4 м2.

Дане нежитлове приміщення, розташоване на першому поверсі багатоквартирного житлового будинку №3 по вул. Леніна у м. Сєвєродонецьку. Зазначений житловий будинок обладнаний системою централізованого опалення, яка в свою чергу гідравлічно та теплотехнічно об`єднана з системою опалення нежитлового приміщення відповідача, що разом становить єдину систему централізованого опалення багатоквартирного житлового будинку № 3 по вул. Леніна у м. Сєвєродонецьку. Технічної можливості відключення окремих приміщень від централізованого опалення у даному житловому будинку не передбачено.

Приміщення відповідача приладом обліку теплової енергії не обладнано.

Відповідно до п. 6.1 договору розрахунки за спожиту теплову енергію, здійснюються за рахунками, виписаними на підставі показань приладів обліку теплової енергії або розрахунковим способом, виключно в грошовій формі відповідно до діючих тарифів за розрахунковий період (місяць), встановлених відділом цін Луганської облдержадміністрації (з 22 липня 2010 року - з дня набрання чинності Законом України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» № 2479-VІ від 9 липня 2010 р., тарифи на теплову енергію для суб`єктів природних монополій встановлює національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг (постанова Верховного Суду України від 28.05.2013 р. у справі №3-9гс13)).

Обсяг фактично спожитої теплової енергії, відповідно до абзацу другого пункту 23 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 3 жовтня 2007 р., розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання у розрахунковому періоді.

Розрахунковим періодом є календарний місяць - п. 6.2 договору.

В опалювальних сезонах 2014-2015 років: у періоді з жовтня 2014 року по квітень 2015 року, 2015-2016 років: у періоді з жовтня 2015 року по квітень 2016 року, 2016-2017 років: у періоді з жовтня 2016 року по березень 2017 року, 2017-2018 років: у періоді з жовтень 2017 року по березень 2018 року, позивач поставив теплової енергії у вигляді гарячої води на опалення нежитлового приміщення відповідача на загальну суму 32277,84 грн.

Вартість 1 Гкад. теплової енергії, що поставлялась відповідачу, складала:

- з 01.06.2014 (тариф для потреб інших споживачів (крім населення) - 1204,47 грн. (без ПДВ) відповідно до постанови НКРРКП України «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ та інших споживачів (крім населення) ДП «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» № 587 від 23.05.2014;

- з 01.12.2014 (тариф для потреб інших споживачів (крім населення) - 1455,42 грн. (без ПДВ) відповідно до постанови НКРЕКП України «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ, релігійних організацій та інших споживачів (крім населення) ДП «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» № 611 від 28.11.2014;

- з 01.03.2015 (тариф для потреб інших споживачів (крім населення) - 2089,44 грн. (без ПДВ) відповідно до наказу по підприємству «Про введення тарифів на теплову енергію для бюджетних установ та інших споживачів» №27 від 12.03.2015р., прийнятого на підставі постанови НКРЕКП України «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ, релігійних організацій та інших споживачів (крім населення) ДП «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» №266 від 27.02.2015;

- з 01.05.2015 (тариф для потреб інших споживачів (крім населення) - 1707,73 грн. (без ПДВ) відповідно до постанови НКРЕКП України «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ, релігійних організацій та інших споживачів (крім населення) ДП «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» №1384 від 30.04.2015;

- з 01.11.2015 (тариф для потреб інших споживачів (крім населення) - 1642,61 грн. (без ПДВ) відповідно до постанови НКРЕКП України «Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП» № 2690 від 29.10.2015;

- з 01.02.2016 (тариф для потреб інших споживачів (крім населення) - 1617,14 грн. (без ПДВ) відповідно до постанови НКРЕКП України «Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП» № 54 від 28.01.2016;

- з 01.10.2016 (тариф для потреб інших споживачів (крім населення) - 1429,43 грн. (без ПДВ) відповідно до постанови НКРЕКП України «Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП» № 1757 від 29.09.2016;

- з 02.12.2016 (тариф для потреб інших споживачів (крім населення) - 1780,97 грн. (без ПДВ) відповідно до постанови НКРЕКП України «Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП» №2126 від 02.12.2016;

- з 24.02.2017 (тариф для потреб інших споживачів (крім населення) - 1792,58 грн. (без ПДВ) відповідно до постанови НКРЕКП України «Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП» № 151 від 01.02.2017.

Факт постачання теплової енергії до житлового будинку, в якому знаходиться нежитлове приміщення відповідача, підтверджується Актами про включення теплоустановок № 0299 від 27 жовтня 2014 року, № 0299 від 27 жовтня 2015 року, № 0299 від 22 жовтня 2016, № 0299 від 25 жовтня 2017 року.

Відповідачу у спірному періоді з жовтня 2014 року по березень 2018 року щомісяця (у жовтні - грудні 2014 року, січні - квітні, жовтні - грудні 2015 року, січні - квітні, жовтні - грудні 2016 року, січні - березні, жовтні - грудні 2017 року, січні - березні 2018 року) надавалися рахунки, які є одночасно актами передавання - приймання (надання послуг з централізованого опалення), та які, у розумінні ст. 530 Цивільного кодексу України, є вимогою про сплату боргу.

Загальна вартість заборгованості становить 32 277,84 грн.

Відповідно до п.1.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов`язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв`язку і підприємством зв`язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред`явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення. Оскільки згаданою статтею 530 ЦК України не визначена форма пред`явлення вимоги кредитором, останній може здійснити своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги-доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою, надіслання йому рахунка (рахунка-фактури) тощо. Ухилення боржника від одержання на підприємстві зв`язку листа, що містив вимогу (відмова від його прийняття, нез`явлення на зазначене підприємство після одержання його повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа) не дає підстав вважати вимогу непред`явленою.

Відповідно до ч.1 ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються законами України «Про засади функціонування ринку електричної енергії України» та «;Про електроенергетику».

Згідно зі ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Відповідно до п.2 ч.3 ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком часу перерв, зокрема, міжопалювалого періоду для систем опалення.

Пунктом 5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За період з жовтня 2014 року по березень 2018 року відповідач плату за надані послуги на користь позивача не здійснював зовсім.

Відповідачем не надано доказів оплати заборгованості у сумі 32 277,84 грн., тому, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 1% (п. 6.1 договору) від розміру заборгованості за період з 28.11.2017 по 27.05.2018 на суму 261,83 грн. в розмірі 473,91 грн., за період з 23.12.2017 по 22.06.2018 на суму 1 389,26 грн. в розмірі 2528,45 грн., за період з 06.02.2018 по 05.08.2018 на суму 1380,36 грн. в розмірі 2498,45 грн., за період з 23.02.2018 по 22.08.2018 на суму 1978,51 грн. в розмірі 3581,10 грн., за період з 23.03.2018 по 31.08.2018 на суму 1870,16 грн. в розмірі 3029,66 грн., за період з 24.04.2018 по 31.08.2018 на суму 1923,30 грн. в розмірі 2500,29 грн.

У зв`язку з тим, що розмір пені не може перевищувати 100% загальної суми боргу, позивач просить суд стягнути пеню за період з 28.11.2017 по 27.05.2018 на суму 261,83 грн. в розмірі 261,83 грн., за період з 23.12.2017 по 22.06.2018 на суму 1 389,26 грн. в розмірі 1389,26 грн., за період з 06.02.2018 по 05.08.2018 на суму 1380,36 грн. в розмірі 1380,36 грн., за період з 23.02.2018 по 22.08.2018 на суму 1978,51 грн. в розмірі 1978,51 грн., за період з 23.03.2018 по 31.08.2018 на суму 1870,16 грн. в розмірі 1870,16 грн., за період з 24.04.2018 по 31.08.2018 на суму 1923,30 грн. в розмірі 1923,30 грн.

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 зазначеного нормативно-правового акту у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В силу норм ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст. 551 Цивільного кодексу України).

Частинами 2, 3 ст.549 Цивільного кодексу України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" Платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно з ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування пені позивач здійснив із застосуванням коефіцієнту на рівні 1% за кожний день прострочення з урахуванням зменшення до суми заборгованості, але такий розмір пені перевищує подвійну облікову ставку Національного банку України у вказаний період та, відповідно, суперечить приписам Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Суд дійшов висновку, що сума пені за простроченим зобов`язанням відповідача (із застосуванням подвійної облікової ставки НБУ) становить за період з 28.11.2017 по 27.05.2018 на суму 261,83 грн. в розмірі 41,28 грн., за період з 23.12.2017 по 22.06.2018 на суму 1389,26 грн. в розмірі 226,39 грн., за період з 06.02.2018 по 05.08.2018 на суму 1380,36 грн. в розмірі 231,82 грн., за період з 23.02.2018 по 22.08.2018 на суму 1978,51 грн. в розмірі 335,05 грн., за період з 23.03.2018 по 31.08.2018 на суму 1870,16 грн. в розмірі 284,78 грн., за період з 24.04.2018 по 31.08.2018 на суму 1923,30 грн. в розмірі 235,54 грн.

Тому, розмір пені, який підлягає стягненню становить 1 354,86 грн.

Що стосується решти вимог позивача, а саме в частині стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 1872,76 грн. за період з 02.12.2014 по 31.08.2018 та інфляційних втрат у сумі 8 711,26 грн. за період з січня 2015 року по серпень 2018 року, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши подані розрахунки трьох відсотків річних, інфляційних втрат господарським судом встановлено, що вони є арифметично вірними, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі 1872,76 грн. та 8 711,26 грн.

З урахуванням приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України, сума судового збору розподіляється пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

ПозовДержавного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" до Приватного підприємства "Ясне сонечко плюс дорога в майбутнє" про стягнення: 1) 32777,84 грн. основного боргу - задовольнити, 2) 8 803,42 грн. пені - задовольнити частково в сумі 1 354,86 грн., 3)1872,76 грн. 3% річних - задовольнити, 4)8 711,26 грн. інфляційних втрат - задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства "Ясне сонечко плюс дорога в майбутнє" на користь Державного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" 32777,84 грн. основного боргу, 1 354,86 грн. пені, 1872,76 грн. 3% річних, 8 711,26 грн. інфляційних втрат, витрати на оплату судового збору в сумі 1662,64 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 31.03.2020 складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 08.04.2020.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Позивач: Державне підприємство "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" (93406, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, а/с 98, ).

Відповідач: Приватне підприємство "Ясне сонечко плюс дорога в майбутнє" (84500, Донецька область, с. Берестове, вул. Запрудного, 1, ).

Суддя О.М. Сковородіна