ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2020 м. Івано-ФранківськСправа № 909/132/20

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Неверовської Л.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Кондор Гравел"

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Сеньківа Олега Антоновича

про стягнення заборгованості за договором поставки № 90 від 23.08.2019 в сумі 10608,88 грн,

встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю "Кондор Гравел" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Сеньківа Олега Антоновича про стягнення заборгованості за договором поставки № 90 від 23.08.2019 в сумі 10608,88 грн, з яких: 9200,00 грн. - основна заборгованість, 1281,93 грн. - пеня, 126,95 грн. - 3% річних.

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Кондор Гравел" (вх. № 2931/20) прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі; відповідно до приписів ст. 252 ГПК України, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами; встановив відповідачу строк для подання заяви у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з відповідним обґрунтуванням (ухвала про відкриття провадження у справі від 24.02.2020).

Ухвала про відкриття провадження у справі отримана відповідачем - 26.02.2020; даний факт підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило та з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем укладеного між сторонами договору поставки № 90 від 23.08.2019 в частині оплати поставленого товару, в зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість в сумі 9200,00 грн.

З огляду на прострочку виконання грошового зобов`язання, позивач нарахував відповідачу пеню в сумі 1281,93 грн. за період з 28.08.2019 по 11.02.2020 та 3% річних в сумі 126,95 грн. за період з 28.08.2019 по 11.02.2020.

Позиція відповідача.

Згідно з ухвалою про відкриття провадження у справі від 24.02.2020 суд встановив відповідачу строк до 15 днів з дня отримання цієї ухвали для надання суду відзиву на позовну заяву і всіх наявних у нього доказів, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідач відзиву на позов або будь-яких заперечень на позов не надіслав.

Як вбачається із ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч. 2 ст. 178 ГПК України, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Обставини справи, дослідження доказів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши відповідно до приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України в сукупності всі докази, які мають значення для вирішення спору по суті, суд встановив таке.

23 серпня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кондор Гравел", як постачальником та Фізичною особою-підприємцем Сеньківом Олегом Антоновичем, як покупцем було укладено договір поставки № 90.

Пунктом 1.1. договору сторони погодили, що протягом дії даного договору постачальник передає, а покупець приймає та оплачує нерудні будівельні матеріали (надалі товар), зазначений у видаткових накладних. Найменування товару, його види та ціна одиниці товару визначається у видаткових накладних, що є невід`ємною частиною цього договору.

У відповідності до п. 9.1. договору цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення дійсними печатками сторін та діє до 31.12.2019 року, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами прийнятих на себе за даним договором зобов`язань.

Договір поставки № 90 від 23.08.2019 укладено у письмовій формі, підписано сторонами, підписи засвідчено печатками, що відповідає приписам статей 207, 208 ЦК України; погоджено всі умови договору та досягнуто згоди щодо виконання умов останнього, отже дотримання положень такого договору є обов`язковим.

Згідно з пунктом 2.4. договору, поставка товару може здійснюватись покупцем за власний рахунок або транспортом постачальника. Сторони домовились, що у випадку поставки постачальником товару на склад покупця ціна буде включена у вартість товару та вказана у видаткових накладних, крім того, постачальник зобов`язаний надати покупцю відповідні супровідні документи.

У відповідності до умов Договору, постачальник поставив покупцю товар, а саме, відсів (пісок "Муравка"), в кількості 40 тонн, на суму 9200,00 грн.

Виконання позивачем (постачальником) договірних зобов`язань підтверджується наявною в матеріалах справи копією видаткової накладної № 778 від 23 серпня 2019 р. (а.с. 16).

При дослідженні зазначеної вище видаткової накладної судом встановлено факт поставки відповідачу товару на суму 9200,00 грн.

Ціна товару та порядок розрахунків визначено в розділі 3 договору.

У відповідності до п.3.1. договору, ціни на товар, що постачаються постачальником, є вільними відпускними і вказуються у прайс-листку постачальника, що діє на дату поставки.

Згідно з пунктом 3.2. договору, остаточна ціна договору визначається у видатковій накладній, яка є невід`ємною частиною даного договору. Підписавши видаткову накладну покупець тим самим висловлює свою згоду по вартості товару.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що покупець оплачує ціну товару, зазначену у видатковій накладній на підставі виставленого постачальником рахунку-фактури, факсова копія якою має силу оригіналу документу.

Пунктом 3.4. договору сторони погодили, що покупець повинен оплатити поставлений товар шляхом 100% передоплати, або не пізніше 3 календарних днів з дати поставки товару постачальником.

Покупець прийняті на себе договірні зобов`язання щодо проведення розрахунку за отриманий товар належним чином не виконав - оплату не здійснив.

Відповідальність сторін визначена в розділі 5 договору.

Пунктом 5.2. договору встановлено, що у випадку несвоєчасної оплати реалізованого товару покупець на вимогу постачальника сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період. за який нараховувалася пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

З метою досудового врегулювання спору, позивачем на адресу відповідача направлено вимогу № 20 від 28.10.2019 про сплату в добровільному порядку 9787,54 грн., в тому числі: 9200,00 основної заборгованості, 539,90 грн. пені та 47,64 грн. 3% річних; доказ направлення та отримання вимоги відповідачем наявний в матеріалах справи (а.с. 12). Проте, вимога щодо сплати заборгованості залишена без відповіді та задоволення.

З огляду на вищевикладене, Товариство з обмеженою відповідальністю "Кондор Гравел" звернулося за захистом свого порушеного права до Господарського суду Івано-Франківської області.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно зі ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статей 173, 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Правочин між сторонами за своєю правовою природою, основними та другорядними ознаками є договором поставки.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір поставки № 90, укладений між сторонами 23.08.2019, є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недійсним (ст.204 Цивільного кодексу України).

Як передбачено ч.1 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться у строк (термін) визначений у зобов`язанні (ч. 1ст. 530 ЦК України), оскільки зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відтак, в силу ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Аналогічні приписи містяться у ст. 712 ЦК України, яка наведена вище.

Відповідно до статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Оскільки заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 9200,00 грн. на час прийняття рішення не сплачена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується документально та не спростований відповідачем, вимога про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 9200,00 обгрунтована та підлягає задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що сума основного боргу відповідачем своєчасно не сплачена, тобто має місце прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно приписів ч.1 ст.216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Приписами ст.546, ст.549 ЦК України, ст.ст. 230-232 ГК України визначено, що одним із видів забезпечення виконання зобов`язання є неустойка у формі пені, штрафу, яка сплачується боржником у разі порушення зобов`язання.

Згідно ч.2 ст. 551 ЦК України, п.4 ст.231 ГК України, якщо предметом неустойки є грошова сума і її розмір законом не визначений, розмір неустойки встановлюється договором. Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Пунктом 5.2. сторони погодили, що у випадку несвоєчасної оплати реалізованого товару покупець на вимогу постачальника сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період. за який нараховувалася пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Згідно з частиною 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Вказана вище норма носить диспозитивний характер і встановлює, що, якщо в договорі або законі немає спеціальної вказівки на період, за який стягуються штрафні санкції, їх можна стягнути тільки за півроку від моменту, коли відбулося фактичне порушення виконання зобов`язання (шість місяців починають обчислюватися від дня, що настає за днем, який є остаточним строком для виконання зобов`язання). Позивачем нараховано відповідачу пеню в сумі 1281,93 грн. за період з 28.08.2019 по 11.02.2020.

Нарахування пені відповідачу за вищевказаний період є правомірним. Проте, при перевірці розрахунку позивача, судом встановлено, що позивачем допущено арифметичну помилку.

Згідно з вірним арифметичним розрахунком проведеним судом в системі ІПС "Законодавство", з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в сумі 1266,84 грн, що на 15,09 грн. меньше ніж заявлено позивачем, тому в частині стягнення пені в сумі 15,09 грн. суд відмовляє.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, здійснивши перевірку нарахування позивачем 3 % річних в сумі 126,95 грн. за період з 28.08.2019 по 11.02.2020, прийшов до висновку про правомірність та правильність нарахування останніх.

Зважаючи на те, що факт прострочки виконання зобов`язання за договором поставки № 90 від 23.08.2019 підтверджується матеріалами справи та не спростований відповідачем, вимога позивача щодо стягнення 3% річних в сумі 126,95 грн. за період за період з 28.08.2019 по 11.02.2020 обґрунтована та підлягає задоволенню.

Судові витрати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За поданий позов позивач сплатив судовий збір у розмірі 2102 грн.

Враховуючи часткове задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 74-80, 129, ч.9 ст. 165, 232, 236, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Кондор Гравел" до Фізичної особи-підприємця Сеньківа Олега Антоновича про стягнення заборгованості за договором поставки № 90 від 23.08.2019 в сумі 10608,88 грн, з яких: 9200,00 грн. - основна заборгованість, 1281,93 грн. - пеня, 126,95 грн. - 3% річних задоволити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Сеньківа Олега Антоновича, АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кондор Гравел", вул. Сірка, буд. 21, кв. 15, м. Львів, Львівська область, 79052 () - заборгованість в сумі 9200,00 (дев`ять тисяч двісті гривень), пеню в сумі 1266,84 (одна тисяча двісті шістдесят шість гривень вісімдесят чотири копійки), 3% річних в сумі 126,95 сто двадцять шість гривень дев`яносто п`ять копійок) та 2099,06 (дві тисячі дев`яносто дев`ять гривень шість копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Судовий збір в розмірі 2,94 (дві гривні дев`яносто чотири копійки) залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне рішення складено 09.04.2020.

Суддя Л.М. Неверовська