ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2020 р. Справа № 910/14250/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Попікової О.В.

суддів: Євсікова О.О.

Корсака В.А.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи - підприємця Онищенка Віктора Григоровича

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.12.2019

у справі №910/14250/19 (суддя Сівакова В.В.)

за позовом Комунального підприємства "Міський магазин" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації)

до Фізичної особи - підприємця Онищенка Віктора Григоровича

про стягнення 19288,19 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

Комунальне підприємство "Міський магазин" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) (надалі КП «Міський магазин»/магазин/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Фізичної особи - підприємця Онищенка Віктора Григоровича (надалі ФОП Онищенко В.Г./відповідач/скаржник) про стягнення орендної плати у розмірі 13817,25 грн., інфляційних втрат у розмірі 2687,45 грн., 3% річних у розмірі 877,87 грн. та пені у розмірі 1905,61 грн. Позов обґрунтований невиконанням відповідачем договору №ОБ-П-10339/0653 від 16.12.2015 щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.12.2019 у даній справі позов задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача 7124,57 грн. основного боргу, 982,61 грн. пені, 1385,38 грн. інфляційних втрат, 452,65 грн. 3% річних та 990,49 грн. судового збору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Відповідач, не погоджуючись із вказаним рішенням суду, подав до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати і прийняти нове рішення, яким у позові відмовити. В обґрунтування підстав апеляційної скарги, скаржник посилається на те, що місцевим господарським судом не надано оцінку доводам відповідача про те, що через відсутність укладеного договору про пайову участь в утриманні об`єкта благоустрою після 29.09.2016, він не міг здійснювати підприємницьку діяльність.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно із витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2020 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Попікова О.В., судді: Євсіков О.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Онищенка Віктора Григоровича на рішення Господарського суду міста Києва від 17.12.2019 у справі №910/14250/19; розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Позиції учасників справи.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечує проти її доводів, просить оскаржуване рішення залишити в силі, апеляційну скаргу без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції, а також встановлені судом апеляційної інстанції.

16.12.2015 між Комунальним підприємством Міський магазин виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) (сторона-1 за договором) та Фізичною особою-підприємцем Онищенко Віктором Григоровичем (сторона-2 за договором) було укладено договір щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торгівельної марки №ОБ-П-10339/0653 (далі - договір).

Пунктом 1.1. договору встановлено, що сторона-2 (відповідач) на підставі протоколу про результати торгів від 14.12.2015 №26 отримує можливість провадити підприємницьку діяльність в засобі пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, який розміщується у визначеному згідно з пунктами 1.2 та 1.3 цього договору місці (далі - місце), відповідає вимогам, що зазначені в п. 1.4 цього договору, та отримує послуги з облаштування і утримання місця, а сторона-1 надає послуги з облаштування та утримання місця на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 1.3 договору місце знаходиться за адресою: проспект Оболонський, 15. Функціональне призначення: гарячі напої (п. 1.4.1.). Загальна площа: 6 (п. 1.4.2.). Опис архетипу (типової конструкції): Автомагазин, автокафе, автокав`ярня, авторозвозка, автоцистерна, лавка-автопричеп (п. 1.4.3.). Режим роботи: 08.00-21.00 (п. 1.4.4).

Згідно з п. 2.1 договору загальна плата за облаштування та утримання місця визначена за результатами торгів, затверджених протоколом про результати торгів №26 від 14.012.2015 складає суму в розмірі 80312,11 грн за дванадцять місяців.

Відповідно до п. 2.2 договору, починаючи з дати укладення цього договору плата за облаштування та утримання місця за один місяць складає суму в розмірі 6.692,68 грн.

Згідно з п. 2.5 договору плата за облаштування та утримання місця, зазначені в п. 2.2 цього договору, сплачується стороно-2 на рахунок сторони-1 щомісячно, починаючи з другого місяця дії цього договору протягом перших п`яти календарних днів другого місяця у вигляді платежу в розмірі не менше ніж плата за облаштування та утримання місця за місяць з обов`язковим підписанням акта приймання-передачі послуг з облаштування та утримання місця за місяць протягом п`яти робочих днів з дня настання наступного місяця.

Відповідно до п. 2.6 договору гарантійний внесок, який був внесений стороною-2 для участі в торгах, першочергово зараховується як частина або вся сума авансового платежу, зазначеного в п. 2.7 цього договору, а залишок, якщо лишився, зараховується як частина плати за цим договором в наступний черговий платіж (наступні чергові платежі). Гарантійний внесок, який був внесений стороною-2 для участі в торгах, складає суму в розмірі 8000,00 грн.

Згідно з п. 2.8. Договору ненадання чи несвоєчасне надання в строк, зазначений в пункті 2.5. цього Договору, підписаного Стороною 2 Акту приймання-передачі послуг з облаштування та утримання місця, Сторони трактують як згоду прийняття Стороною 2 послуг за цим Договором належним чином і в повному обсязі, та стверджують, що Сторона 2 погоджується зі своїми фінансовими зобов`язаннями по розрахункам за надані послуги з облаштування та утримання місця.

Згідно з п. 4.1 договору цей договір набирає чинності з моменту підсипання його сторонами та діє з 16.12.2015 до 16.12.2016, а в частині сплати стороною-2 плати за облаштування та утримання місця - до повного виконання своїх зобов`язань.

Пунктом 4.4 договору сторони погодили, що він може бути продовжений (пролонгований) на наступний термін шляхом підсипання додаткової угоди до цього договору за місяць до закінчення терміну дії договору, який зазначений в п. 4.1 цього договору, за умовами відсутності зауважень та/або обґрунтованих скарг громадян, юридичних осіб та сторони-1 на провадження стороною-2 своєї підприємницької діяльності в зазначеному місці. Договір може бути продовжений (пролонгований) не більше ніж на2 (два) терміни.

Відповідно до п. 5.1. договору за несвоєчасну сплату платежів за облаштування та утримання місця сторона 2 сплачує на користь сторони 1 пеню в розмірі 0,5% від розміру несплачених платежів за облаштування та утримання місця за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

Додатковою угодою №1 від 15.11.2016 сторони дійшли згоди продовжити дію договору до 16.12.2017.

18.08.2017 сторони 1 та 2 підписали додаткову угоду №2 до договору, в якій дійшли згоди про часткове зупинення (призупинення) виконання зобов`язань, а саме: стороною-2 свого зобов`язання, яке зазначене у пункті 2.5. договору щодо внесення плати за облаштування та утримання місця, на термін до вирішення Комісією питання поновлення дії договору щодо пайової участі в утриманні об`єкту благоустрою; - стороною-1 свого зобов`язання, яке зазначене у пункті 3.2.2. договору щодо забезпечення облаштування та належного утримання місяця на термін визначений в. п. 3 цієї додаткової угоди (п. 1 додаткової угоди).

Відповідно до п. 3 додаткової угоди №2 закінчення терміну зупинення (призупинення) виконання стороною-2 свого зобов`язання щодо внесення плати за облаштування та утримання місця та зобов`язання сторони-1, які зазначені у п. 1 цієї угоди, є датою затвердження рішення Комісії, що стосується поновлення дії договору стороні-2 щодо пайової участі в утримання об`єкту благоустрою та підписання відповідної додаткової угоди до договору.

31.03.2016 між відповідачем у справі та департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради підписаний договір №13770-16 щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою. Розмір пайового внеску становить 2 024,30 грн. (п. 1.2.), який відповідач мав сплатити протягом 10 днів від дати договору (п. 2.1.). Договір набирає чинності з дати його укладення та діє до 29.09.2016.

Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради листом від 12.07.2017 №055-11622 надав відповідь на лист відповідача від 30.05.2017 №055/6819, в якому повідомив, що поновлення зокрема, дії договору щодо пайової участі №13770-16 буде включено до порядку денного одного з найближчих засідань Комісії з питань розміщення тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення.

Листом від 26.05.2017 №055-9075 Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради повідомив КП «Київблагоустрій» про те, що на сьогодні ФОП Онищенком В.Г. розміщено на Оболонському проспекті 15 засіб пересувної дрібно-роздрібної торговельної мережі з порушенням вимог розпорядження виконавчого органу Київської міської ради від 02.04.2015 №300.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, встановила, що в них відсутнє рішення Комісії про продовження дії договору щодо пайової участі №13770-16 від 13.03.2016, укладеного з відповідачем або ж укладення нового договору щодо пайової участі, укладеного з відповідачем.

В матеріалах справи наявні платіжні доручення, які свідчать про сплату стороною -2 (відповідачем) стороні-1 (позивачу) протягом дії договору всього 127160,82 грн. наступним чином: - 19.11.2015 в сумі 8000,00 грн., -24.12.2015 в сумі 61.200,00 грн, - 15.11.2016 в сумі 11 112,11 грн, - 20.12.2016 в сумі 20078,03 грн, - 24.03.2017 в сумі 20078,03 грн, - 12.12.2017 в сумі 6692,65 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 статті 509 ЦК України).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 2 статті 11 ЦК України).

Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За правовою природою укладений між позивачем та відповідачем договір щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі фактично є договором про надання платних послуг, відповідно до положень якого позивач (сторона 1 за договором) надає відповідачу (стороні 2 за договором) послуги з облаштування та утримання місця (п. 3.2.2. договору), а відповідач (сторона 2 за договором) зобов`язується вносити своєчасно та в повному обсязі плату за облаштування та утримання місця на відповідний рахунок сторони 1 (п. 3.4.1. договору).

Як вказувалося вище, умовами договору сторони погодили як щомісячний розмір плати - 6692,68 грн. (п. 2.2. договору), яку відповідач має сплачувати позивачу, так і розмір плати за 12 місяців - 80312,11 грн. (п. 2.1 договору).

Враховуючи, що умовами договору, укладеного між позивачем та відповідачем, щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі від 16.12.2015, встановлений розмір плати за облаштування та утримання місця, яку має сплачувати відповідач позивачу щомісяця у розмірі 6 692,68 грн., приймаючи до уваги початок дії договору - з дати укладення (16.12.2015) і до часткового зупинення (призупинення) виконання відповідачем свого обов`язку щодо внесення плати за облаштування та утримання місця (18.07.2017) у зв`язку з укладенням додаткової угоди №2 до договору від 16.12.2015, а також фактичної сплати за час дії договору відповідачем позивачу грошових коштів у розмірі 127160,82 грн., колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду, який здійснив власний розрахунок фактичної заборгованості відповідача перед позивачем та встановив, що фактична заборгованість становить 7124,57 грн. (134285,39 грн. (загальний розмір оплати, яку мав здійснити відповідач на користь позивача за облаштування останнім та утримання місця) - 127160,82 грн. (сплачений відповідачем позивачу розмір грошових коштів за час дії договору/).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається якщо інше не встановлено договором або законом.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться ( п. 1 статті 193 ГК України).

Отже, приймаючи до уваги встановлені обставини щодо наявності у відповідача перед позивачем заборгованості за договором від 16.12.2015 у розмірі 7124,57 грн., враховуючи обов`язковість виконання взятих на себе зобов`язань відповідно до умов договору, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про часткове задоволення заявленої позивачем до стягнення з відповідача основної заборгованості за договором у вказаному розмірі.

Згідно з приписами статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі статтями 1 та 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 вказаного Закону).

Відповідно до п. 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконано.

Як вказувалося вище, п. 5.1. договору сторони передбачили стягнення з відповідача пені у розмірі 0,5% від розміру несплачених платежів за облаштування та утримання місця.

Однією із позовних вимог позивача була вимога про стягнення з відповідача пені, нарахованої на розмір заборгованості.

Колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду, який, з урахуванням фактично встановленого розміру заборгованості відповідача перед позивачем (7124,57 грн.), та зважаючи на положення п. 6 статті 232 ГК України щодо строку нарахування пені за прострочення виконання зобов`язання, здійснив власний перерахунок пені, яка підлягає стягненню з відповідача у розмірі 982,61 грн.

Крім того, позивач просив в порядку статті 625 ЦК України стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні втрати за період з 19.08.2017 по 30.09.2019.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 03.04.1997 №62-97р, якщо внесенням оплати є з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число відповідного місяця, то розрахунок індексації починається з наступного місяця. Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції проводиться шляхом помноження суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення виплати заборгованості.

Місцевим господарським, з урахуванням фактичного розміру заборгованості відповідача перед позивачем, який встановлений під час розгляду справи, з урахуванням періоду, за який позивач просив стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних (з 19.08.2017 по 30.09.2019), здійснено власний перерахунок заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат та зроблено висновок про обґрунтованість стягнення 1385,38 грн. (інфляційних втрат) та 452,65 грн. (3% річних). Колегія суддів, перевіривши вказаний розрахунок, погоджується із його правильністю.

Стосовно доводів скаржника про те, що оскільки йому фактично було відмовлено у продовженні дії договору про пайову участь у 2017 року, то він, в розумінні Правил благоустрою міста Києва, взагалі не міг розміщувати засоби пересувної торгівлі, колегія суддів зазначає.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Скаржником не подано доказів ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції про оскарження ним договору щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі чи визнання його недійсним, що свідчить про те, що договір мав виконуватися його сторонами.

Відповідно до ч. 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Так, як вказувалося вище, згідно з додатковою угодою №2 від 18.08.2017 до договору щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, підписаної позивачем та відповідачем, частково зупинено (призупинено) виконання зобов`язань щодо внесення плати за облаштування та утримання місця стороною 2 (відповідачем) до вирішення Комісією питання поновлення дії договору стороні 2 (відповідачу) щодо пайової участі в утриманні об`єкту благоустрою (п.п. 1 та 3 додаткової угоди №2). Доказів ініціювання відповідачем перед позивачем питання зупинення дії договору щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі задля укладення чи продовження дії договору про пайову участь в утриманні об`єкта благоустрою та досягнення згоди між сторонами відносно цього питання до дати укладення додаткової угоди №2, відповідачем не надано, у зв`язку з чим, зобов`язання відповідача зі сплати за договором щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі діяли до укладення додаткової угоди №2.

Апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що у справі "Руїс Торіха проти Іспанії", Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994).

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення (аналогічної позиції дотримується Консультативна рада європейських суддів щодо якості судових рішень у своєму Висновку №11 [2008]).

Таким чином, суди не повинні ігнорувати доводи чи докази, на які посилаються сторони у справі, але не зобов`язані надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторони.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладені обставини, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 17.12.2019 у справі №910/14250/19 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги у відповідності до статті 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Онищенка Віктора Григоровича на рішення Господарського суду міста Києва від 17.12.2019 у справі №910/14250/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.12.2019 у справі №910/14250/19 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/14250/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя О.В. Попікова

Судді О.О. Євсіков

В.А. Корсак