ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.04.2020 Справа №905/251/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Калітіній К.А.,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Група «АЮВІН.», село Тернівщина Полтавського району Полтавської області, ,

до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго», місто Курахове Мар`їнського району Донецької області, ,

про стягнення 56077,73грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився, -

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Група АЮВІН», село Тернівщина Полтавського району Полтавської області, звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою №б/н б/д до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго», місто Курахове Мар`їнського району Донецької області, про стягнення боргу у загальній сумі 56077,73грн., у тому числі:

- основний борг у сумі 53116,99грн. на підставі договору поставки №5663-ВЭ-КуТЭС від 15.03.2019 року;

- пеня у сумі 2673,22грн. на підставі п.6.8 договору поставки №5663-ВЭ-КуТЭС від 15.03.2019 року;

- три проценти річних у сумі 287,52грн. на підставі ст.625 Цивільного кодексу України.

З дотриманням приписів ст.32 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/251/20 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 10.02.2020 прийнято позовну заяву №б/н б/д до розгляду та відкрито провадження у справі №905/251/20; визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання призначено на 10.03.2020; встановлено строк позивачу для надання: відповідно до ст.ст.166, 251 Господарського процесуального кодексу України відповіді на відзив до 10.03.2020; встановлено строк відповідачу для надання: відповідно до ст.ст.165, 251 Господарського процесуального кодексу України відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову у строк до 02.03.2020, але не пізніше 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду до початку судового засідання; явка сторін у судове засідання не вимагалась.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідачем невиконано умови договору поставки №5663- ВЭ-КуТЭС від 15.03.2019 в оплати поставленого товару, внаслідок чого виникла заборгованість та підстави для нарахування пені, 3% річних.

На підтвердження викладених обставин позивачем надано у копіях: договір поставки №5663-ВЭ-КуТЭС від 15.03.2019 з додатком №1 до нього, видаткові накладні №389 від 17.10.2019 на суму 17500,99грн., №410 від 01.11.2019 на суму 35616,00грн., експрес-накладні №6514 від 05.09.2019, №0689 від 21.10.2019, №9598 від 04.11.2019, податкові накладні №382 від 17.10.2019, №407 від 01.11.2019 разом із квитанціями про реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних, рахунки на оплату №448 від 17.10.2019 та №476 від 01.11.2019, довіреність відповідача№81/ВЭ/2019, досудова вимога №23 від 23.12.2019 про стягнення заборгованості з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення; в оригіналі: розрахунок заявлених вимог.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст.193, 216, 218, 224, ч.4, 6 ст.231, Господарського кодексу України, ст.ст.212, 526, 530, 546, 612, 613, 625, 688, 692, 712, 1212, 1214 Цивільного кодексу України.

06.03.2020 від Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» в особі відокремленого підрозділу «Курахівська теплова електрична станція» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» отримано зустрічну позовну заяву №04-693 від 03.03.2020 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Група «АЮВІН.» (надіслано поштою 03.03.2020 згідно інформації, яка міститься на поштовому конверті, в якому надійшли документи) про визнання договору №5663-ВЭ-КуТЭС від 15.03.2019 недійсним.

Ухвалою суду від 10.03.2020 зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» в особі відокремленого підрозділу «Курахівська теплова електрична станція» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» №04-693 від 03.03.2020, залишено без руху; постановлено Товариству з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали суду усунути недоліки зустрічної позовної заяви особисто або через філію - відокремлений підрозділ «Курахівська теплова електрична станція» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго».

Згідно приписів ч.2 ст.216 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошувалась перерва з 10.03.2020 по 07.04.2020, про що сторони повідомлені відповідною ухвалою суду.

25.03.2020, оскільки фактично означені в ухвалі суду від 10.03.2020 недоліки зустрічної позовної заяви не усунуто, ухвалою Господарського суду Донецької області зустрічну позовну заяву №04-693 від 03.03.2020 з додатками повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» в особі відокремленого підрозділу «Курахівська теплова електрична станція» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго».

Відповідачем відзив суду не представлено.

Явка представників сторін у судове засідання не вимагалась.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи суть спору, загальну тривалість розгляду справи, а також забезпечення з боку суду можливості учасникам процесу для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом зв`язку) відповідних доказів до суду, з огляду на таке суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи, як і для оголошення перерви у справі, та існуючою можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у цьому судовому засіданні.

З огляду на наведене, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу України, а також ухвалою суду, не подав відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до вимог ч.9 ст.165 вказаного нормативно-правового акту.

Дослідив матеріали справи та оцінив подані докази, суд дійшов висновку щодо такого.

За приписами статті 7 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Згідно ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом частин першої, другої статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання. Господарські зобов`язання можуть виникати: зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч.1 ст.174 Господарського кодексу України).

15.03.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Група «АЮВІН.» (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» в особі відокремленого підрозділу «Курахівська теплова електрична станція» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» (покупець, відповідач) укладено договір №5663-ВЭ-КуТЭС, строком дії у відповідності до його п.8.1 до 31.12.2019, а в частині виконання зобов`язань - до повного виконання сторонами грошових зобов`язань.

Оцінивши зміст зазначеного договору, з якого виникли цивільні права та обов`язки сторін, суд дійшов висновку, що укладена угода за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного кодексу України).

Як свідчать фактичні обставини справи, договір №5663-ВЭ-КуТЭС від 15.03.2019 підписано та скріплено печатками з обох сторін, містить суттєві умови для такого виду договорів визначені законом, недійсним не визнано, а отже є таким, що породжує права та обов`язки для його сторін.

Так, в силу статті 265 Господарського кодексу України, статті 712 і 655 Цивільного кодексу України, відповідно до пункту 1.1 договору, постачальник зобов`язується поставити у власність покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення, код УКТ ВЕД (далі продукція) в асортименті, кількості, у строки, за ціною та з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в Специфікації, зміст якої викладено у наведеному пункті договору.

Покупець зобов`язується прийняти та оплатити продукцію, що постачається у його власність, відповідно до умов даного договору (п.1.2 договору).

Відповідно до п.2.1 договору якість і комплектність кожного виду продукції, що постачається повинна відповідати нормам, стандартам якісних показників і технічним вимогам, встановленими діючими нормативними актами України та умовами цього договору. Продукція, яка постачається за цим договором, повинна бути новою.

Продукція приймається покупцем на підставі даних: - за кількістю - у відповідності з фактичною кількістю продукції, поставленої у відповідне місце призначення поставки; -за якістю відповідно з якісними показниками, зазначеними в сертифікаті якості заводу-виробника, паспорті, а також відповідно з технічними характеристиками та іншими додатковими вимогами до даної продукції обумовленими сторонами специфікації (п.2.5 договору).

Відповідно до п.2.11 договору, у разі якщо в результаті приймання продукції буде встановлено, що фактичні показники кількості та/або якості та/або асортименту та/або комплектність не відповідають даним зазначеним в товаросупроводжувальній документації, сертифікаті якості завода - виробника, паспорті, ТУ або іншої документації, передбаченої для виду продукції, що постачається, а також у разі поставки постачальником продукції не узгодженої сторонами в специфікації, покупець має право: - відмовитись від прийняття продукції та оплати її вартості, а у випадку здійснення попередньої оплати продукції, вимагати повернення сплачених грошових коштів. Повернення грошових коштів повинно бути здійснено постачальником протягом 10 календарних днів з дати відправлення покупцем письмової вимоги постачальнику; - на заміну продукції; - прийняти продукцію зі зменшенням її ціни залежно від показників невідповідність якості та/або кількості та/або асортименту та/або комплектності продукції. Повернення продукції здійснюється в порядку передбаченим п.2.5 цього договору, при наявності попередньої оплати у розмірі витрат, пов`язаних з поверненням продукції.

Згідно п.4.1 договору постачання продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками та у строки, узгоджені сторонами у даному договорі. Під партією сторони розуміють будь-яку кількість продукції, однорідної за своїми якісними показниками, яке супроводжується одним документом про якість та/або одним товаросупроводжувальним документом.

Відповідно до п.4.2 договору умови постачання продукції - DDP, згідно «Інкотермс-2010», з урахуванням умов та застережень, які містяться у даному договорі. Узгоджене місце призначення поставки: м.Курахове, вул.Грушевська, 28, перевізник ТОВ «Нова пошта». Постачальник несе усі витрати, пов`язані з поставкою продукції, до моменту її постачання до узгодженого міста призначення поставки.

Постачальник зобов`язаний надати покупцю наступні документи: рахунок; видаткову накладну; експрес - накладну; документ або належним чином завірена копія документа, що підтверджує якість товару (в залежності від товару, що постачається, таким документом може бути сертифікат або сертифікат якості або паспорт якості заводу - виробника або санітарно-гігієнічний висновок або сертифікат відповідності, або лист підтверджуючий, що поставлені ТМЦ не підлягають обов`язковій сертифікації. Документи (крім податкових накладних), постачальник зобов`язується надати покупцю разом із поставленою продукцією (п.4.3 договору). Одночасно передбачено обов`язковість реєстрації податкових накладних, строки здійснення та наслідки порушення цих умов.

Пунктом 4.4 договору сторони обумовили, у разі поставки продукції без товаросупроводжувальної документації, що спричинить неможливість здійснення приймання продукції за кількістю, якістю, асортиментом, комплектністю, покупець має право відмовитись від приймання продукції, що надійшла. У такому разі, повернення продукції здійснюється у порядку, передбаченому п.2.4 договору.

Згідно п.4.5 договору покупець вправі затримати оплату за продукцію у разі ненадання та/або несвоєчасного надання оригіналів рахунків, податкових накладних, а також інших документів, надання або передача яких постачальником є обов`язковою в силу договору, при цьому, покупець не несе відповідальності за таку затримку оплати.

Датою поставки вважається дата, вказана представником покупця на відповідних товаросупроводжувальних документах, наданих постачальником. При постачанні автомобільним транспортом датою поставки вважається дата, вказана представником покупця на видатковій накладній. При постачанні залізничним транспортом датою постачання вважається дата, вказана у залізничній накладній, яка свідчить про прибуття продукції на залізничну станцію призначення (в узгоджене місце призначення поставки) (п.4.7 договору).

За визначенням п.4.8 договору, зобов`язання постачальника вважаються виконаними з моменту передачі продукції у розпорядження покупця в узгоджене місце призначення поставки належної якості, комплектності, асортименті, у строки, з якісними характеристиками, узгодженими сторонами у договорі. Зобов`язання покупця вважається виконаними з моменту оплати поставленої продукції.

Відповідно до п.4.9 договору право власності на продукцію, ризики втрати або пошкодження продукції переходять від постачальника до покупця з дати поставки продукції.

У пункті 5.1 договору визначено загальну його суму та толеранс поставки 20%.

При цьому, п.5.3 передбачено, з метою контролю виконання договірних зобов`язань за цим договором, а саме: правильного оформлення первинних документів та платіжних документів, сторони зобов`язуються зазначати у них номер та дату даного договору.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні", накладні являються первісними звітними документами, на підставі яких проводиться звіт господарської діяльності.

Системний аналіз Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 та інших підзаконних нормативних актів, які регулюють порядок ведення бухгалтерського обліку на підприємствах свідчить про те, що у бухгалтерському обліку повинні відображатися господарські операції, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів на підставі первинних документів. Останні для надання їм юридичної сили доказовості в розумінні статті 76-77 Господарського процесуального кодексу України повинні мати крім обов`язкових реквізитів додаткові в залежності від характеру операції, зокрема підставу для здійснення господарських операцій. Тобто, в якості доказу первинні документи мають містити повні дані про конкретні господарські операції та підставу їх здійснення.

Як свідчать матеріали справи постачальником здійснено поставку продукції відповідачу відповідно до видаткової накладної №389 від 17.10.2019: кабель КВВГ 10*1,5 (код УКТ ЗЕД 8544) у кількості 0,381км. за ціною 37869,18грн. без ПДВ, та хомут нейлоновий 2,5*150(3*150) чорний (Код УКТ ЗЕД ) у кількості 100шт. за ціною 1,56грн. без ПДВ, на загальну суму 17500,99грн. з урахуванням податку на додану вартість; відповідно до видаткової накладної №410 від 01.11.2019: провід ПТН ха 2*1,2 (Код УКТ ЗЕД ) у кількості 0,371км. за ціною 80000,00грн. без ПДВ, на загальну суму 35616,00грн. з урахуванням податку на додану вартість.

Відповідачем продукцію прийнято, що підтверджується підписами сторін на цих первинних документах. Особа, яка здійснила приймання зазначеної продукції - Мельник Ігор Анатолійович , повноваження підтверджуються довіреністю №81/ВЭ/2019 від 28.12.2018.

Доказів наявності заперечень щодо кількості переданого товару, а також порядку передачі та інших зауважень суду не надано, з матеріалів справи не вбачається.

Наведені видаткові накладні містять посилання на договір №5663-ВЭ-КуТЭС від 15.03.2019, як на правову підставу здійснення господарської операції, предмет поставки відповідає виду продукції, постачання якої обумовлено договором.

Одночасно, відповідно до п.4.3 договору позивачем за господарською операцією з поставки означеної вище продукції складено податкові накладні №382 від 17.10.2019, №407 від 01.11.2019 та здійснено їх реєстрацію в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

З огляду фактичне прийняття продукції за видатковими накладними №389 від 17.10.2019, №410 від 01.11.2019 із посиланням на договір №5663-ВЭ-КуТЭС від 15.03.2019, у відповідності до його п.5.3., відповідач не скористався правом, передбаченим п.п.2.11, 4.4 договору. За цих обставин слідує висновок, що покупцем поставка у межах договору за вказаною первинною документацією є погодженою.

Отже, за викладених обставин, факт виконання обов`язку щодо передачі продукції у відповідності до норм статті 664 Цивільного кодексу України та умов, визначених означеним договором, є доведеним.

За приписами ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Сторонами до суду не надано доказів визнання договору не дійсним, відповідно він є обов`язковим для сторін.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.525, 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із зазначеною нормою кореспондується й частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Разом з тим, ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо в зобов`язанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (дату).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).

Пунктом 5.4 договору передбачено, що розрахунки за продукцію, що постачається за даним договором, здійснюється покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на 30 (тридцятий) календарний день з дати постачання відповідної продукції на підставі отриманого покупцем рахунку та за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 4 даного договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

Остаточні взаєморозрахунки між покупцем та постачальником проводяться на підставі даних якості, кількості, асортименту та комплектності продукції, визначених відповідно до розділу 2 цього договору (п.5.5 договору).

При цьому, відповідно до п.5.9.договору, якщо останній день строку для оплати, встановлений цим договором припадає на вихідний, святковий або неробочий день, днем ??закінчення такого строку є перший за ним робочий день.

Слід зазначити, що відповідно до статті 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ст.692 Цивільного кодексу України).

Так, виходячи з наведених положень Цивільного кодексу України, поряд із вищевикладеними нормами чинного законодавства України, підписання покупцем видаткової накладної фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, що є підставою виконання обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Судом також звернуто увагу на відсутність у представлених суду накладних будь-яких зауважень щодо невиконання постачальником вимог п.4.3 договору в частині надання покупцю перелічених у ньому документів.

Доказів, що вказують на невиконання постачальником вимог п.4.3 договору суду не представлено.

Відтак, не встановлено підстав застосування п.4.5 договору.

Отже, приймаючи до уваги викладені умови оплати, з урахуванням ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України та п.5.9 договору, та дату поставки за видатковою накладною №389 від 17.10.2019 на суму 17500,99 грн. відповідач повинен остаточно розрахуватись із позивачем за отриманий ним товар за цим первинним документом не пізніше - 18.11.2019, та за видатковою накладною №410 від 01.11.2019 на суму 35616,00грн. - 02.12.2019.

Проте, як вбачається з фактичних обставин справи, в порушення статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, грошове зобов`язання покупця перед постачальником з оплати отриманого товару загальною вартістю 53116,99грн. у встановлені договором строки, як і на час розгляду справи, не виконано.

Дані обставини у порядку встановленому Господарським процесуальним кодексом України не спростовано, протилежного з матеріалів справи не вбачається.

З огляду на наведене, позовні вимоги у частині стягнення суми основного боргу є обґрунтованими, доведеними належним чином, та такими, що підлягають стягненню у повному обсязі.

Згідно п.6.8 договору у випадку несвоєчасної оплати продукції, покупець, на письмову вимогу постачальника, сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення оплати від вартості своєчасно не сплаченої продукції, проте не більше 5% від вартості своєчасно неоплаченої продукції.

Згідно наданого розрахунку, позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення сума пені в загальному розмірі 2673,22грн., нарахування здійснено на суму заборгованості за кожною видатковою накладною, а саме: за накладною №389 від 17.10.2019 на суму 17500,99грн. фактично за період прострочення з 17.11.2019 по 31.01.2020 та за накладною №410 від 01.11.2019 на суму 35616,00грн. фактично за період прострочення з 02.12.2019 по 31.01.2020.

Згідно Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За змістом ч.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок позовних вимог в частині нарахування пені, правомірність періоду її нарахування, суд дійшов висновку про те, що відповідно до встановлених строків оплати (п.п.5.4, 5.9 договору), першим днем прострочення виконання грошового зобов`язання за видатковою накладною №389 від 17.10.2019 є 19.11.2019, за видатковою накладною №410 від 01.11.2019 - 03.12.2019. Відтак, у цій частині визначені дати позивачем відхилено судом, оскільки не відповідає дійсним обставинам справи.

З огляду на таке, судом здійснено перерахунок пені, а саме:

1) за видатковою накладною №389 від 17.10.2019 на суму 17500,99грн. за період з 19.11.2019 по 31.01.2020, розмір пені складає 1004,03 грн.;

2) за видатковою накладною №410 від 01.11.2019 на суму 35616,00грн. за період з 03.12.2019 по 31.01.2020, розмір пені складає 1619,80 грн.

При цьому, п.6.8 договору встановлює обмеження щодо розміру пені, який підлягає сплаті покупцем у випадку несвоєчасної оплати продукції, - не більше 5% від вартості своєчасно неоплаченої продукції.

Дослідив дане, вбачається перевищення 5% від вартості своєчасно неоплаченої продукції при розрахунку пені за видатковою накладною №389 від 17.10.2019, оскільки 5% вартості поставленого та неоплаченого своєчасно товару дорівнюють 875,05грн.

З урахуванням цього, суд дійшов висновку про наявність підстав стягнення з відповідача пені, нарахованої за несвоєчасне виконання оплати продукції поставленої згідно видаткової накладної №389 від 17.10.2019 - у сумі 875,05грн., згідно видаткової накладної №410 від 01.11.2019 - у сумі 1619,80грн., що разом становить 2 494,85грн.

Щодо позовних вимог в частині стягнення 3% річних від простроченої суми.

Прострочення відповідачем грошового зобов`язання на підставі статті 625 Цивільного кодексу України тягне за собою обов`язок сплати суми боргу з урахуванням 3% річних з простроченої суми за весь час несвоєчасного виконання обов`язку щодо сплати відповідних сум.

Позивачем заявлено до стягнення 3% річних у загальному розмірі 287,52грн., нарахування здійснено окремо по кожній видатковій накладній, а саме: за видатковою накладною №389 від 17.10.2019 на суму 17500,99грн. за період з 17.11.2019-31.01.2020, за видатковою накладною №410 від 01.11.2019 на суму 35616,00грн. за період з 02.12.2019-31.12.2020.

За встановлених вище обставин, судом здійснено перерахунок цих вимог за видатковою накладною №389 від 17.10.2019 на суму 17500,99 грн. за період з 19.11.2019 по 31.01.2020, 3% річних складають 106,32грн.; за видатковою накладною №410 від 01.11.2019 на суму 35616,00грн. за період з 03.12.2019 по 31.01.2020, 3% річних складають 175,39грн.

Відтак, суд дійшов висновку про часткове задоволення розміру позовних вимог в цій частині, а саме сума 3% річних підлягає стягненню у загальному розмірі, що становить 281,71грн.

На ряду з зазначеним, позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2350,00грн.

В обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу надано копії: цивільно-правового договору №1-20/А від 09.01.2020, диплому магістра ХА№46828329 від 31.05.2014, акту наданих послуг №1 від 11.01.2020 до договору №1-20/А від 09.01.2020 та акту наданих послуг №3 від 31.01.2020 до договору №1-20/А від 09.01.2020.

Позивач стверджує, що штатним розписом підприємства не передбачено посади юриста (юрисконсульта), тому був змушений укласти відповідний цивільно-правовий договір, згідно якого надаються юридичні послуги для вирішення даної справи.

В даній справі представництво здійснюється у відповідності до ч.2 ст.58 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідив дане питання з урахуванням приписів ст.123, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, беручи до уваги форму господарського судочинства, правила та порядок, за яким здійснюється розгляд даної справи, суд вважає за можливим його вирішення із застосуванням ст.126 Господарського процесуального кодексу України.

В позовній заяві заявлена сума правової допомоги у розмірі 2350,00грн. та наведено пояснення її розрахунку. Так, згідно акту виконаних робіт № 1 здійснено аналіз двох договорів поставки та первинної бухгалтерської документації, а також надано консультацію по кожному з них на суму 1700,00грн.. Оскільки даний позов подано з приводу одного з двох договорів, вважає за необхідне стягнути половину вартості наданих послуг у розмірі 850,00грн. Згідно акту виконаних робіт №3 здійснено складання позовної заяви про стягнення заборгованості відповідно до договору №5663-ВЭ-КуТЭС від 15.03.2019 року із детальним розрахунком заборгованості (пеня та 3% річних) на суму 1500,00грн.

Відповідно до ч.1-4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

09.01.2020 між Позивачем (замовник) та фізичною особою ОСОБА_2 (виконавець) укладено цивільно-правовий договір №1-20/А з урахуванням визначень п.п.2.1.1., 2.2.2, 2.1.3 договору, останній на підставі аналізу договору поставки №5663-ВЭ-КуТЭС від 15.03.2019, первинної бухгалтерської документації, а також будь-яких інших документів по справі, надає консультації та роз`яснення положень законодавства щодо права постачальника на стягнення заборгованості, що виникла у результаті невиконання покупцем зобов`язань передбачених умов договору, на всіх етапах судового розгляду. Складає всі процесуальні документи необхідні на всіх етапах судового розгляду. Здійснює представництво в судах будь-якої юрисдикції та інстанції, пов`язане з розглядом справи щодо стягнення заборгованості за договором поставки №5663-ВЭ-КуТЭС від 15.03.2019, а також в органах виконавчої служби та будь-яких інших організаціях.

Факт надання послуг відповідно до умов цього договору засвідчується актом прийому наданих послуг (виконаної роботи). Акт прийому наданих послуг (виконаної роботи) підписується сторонами після надання послуг (виконання робіт) та є невід`ємною частиною даного договору.(п.п.1.4,1.5 договору).

Згідно п.3.3 договору замовник зобов`язаний своєчасно здійснювати розрахунки з виконавцем та у випадках передбачених договором компенсувати витрати виконавця.

За визначеним порядком оплати послуг у п.п.4.1 - 4.2 договору вартість послуг адвоката попередньо узгоджується сторонами в акті здачі-приймання послуг однак не може перевищувати загальної суми у розмірі 70000,00 грн. Оплата за послуги (роботу) здійснюється у безготівковій (готівковій) форм, у національній валюті України, потягом 14 (чотирнадцяти) робочих днів з моменту фактичного отримання замовником послуг, але не пізніше 01.03.2020.

Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до моменту виконання сторонами своїх зобов`язань (п.6.1 договору).

Беручи до уваги викладені умови договору та представлені документи, у підґрунтя надання послуг за ним, враховуючи фактичний обсяг наданих послуг і виконаних робіт щодо правової допомоги, пов`язаної із справою, а саме підготовку її до розгляду, характер та рівень складності розглядуваних у межах справи №905/251/20 правовідносин, представлену базу доказування, при цьому врахував невідповідність розрахунку пені та 3% річних дійсним обставинам справи, суд дійшов висновку, що вимоги в частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, що підлягає сплаті позивачем виконавцю послуг за договором №1-20/А від 09.01.2020, підлягають задоволенню з урахуванням норм статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм статті 129 Господарського процесуального кодексу України та покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.4, 7, 13, 42, 73-81, 86, 123, 126, 129, ч.9 ст.165, ст.ст.233, 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Група «АЮВІН.», село Тернівщина Полтавського району Полтавської області, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго», місто Курахове Мар`їнського району Донецької області, про стягнення боргу у загальній сумі 56077,73грн., у тому числі: основний борг у сумі 53116,99грн. на підставі договору поставки №5663-ВЭ-КуТЭС від 15.03.2019 року; пеня у сумі 2673,22грн. на підставі п.6.8 договору поставки №5663-ВЭ-КуТЭС від 15.03.2019 року та 3% річних у сумі 287,52грн. на підставі ст.625 Цивільного кодексу України, задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» (85612, Донецька область, Мар`їнський район, м.Курахове, вул.Енергетиків, буд.34, , банківські реквізити не вказано) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Група «АЮВІН.» (юридична адреса: 38721, Полтавська область, Полтавський р-н, с.Тернівщина, вул.Молодіжна, 63, фактична (поштова) адреса: 36007, м.Полтава, вул.М.Бірюзова, 37, оф.304, Код , п/р№ НОМЕР_2 в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 331401) 55893,55грн., у тому числі основний борг у сумі 53116,99грн., пеня у сумі 2494,85грн., 3% річних у сумі 281,71грн., а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 2095,10грн. та витрат на правову допомогу у сумі 2342,28грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. У задоволенні решти вимог відмовити.

5. Рішення ухвалено у судовому засіданні 07.04.2020.

6. Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня ухвалення судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

7. Повний текст рішення складено 07.04.2020.

Суддя О.В. Кротінова