ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"16" квітня 2020 р. Cправа №902/332/20

Суддя Господарського суду Вінницької області Нешик О.С., розглянувши матеріали

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інвест", м.Червоноград Львівської області

до товариства з обмеженою відповідальністю "Юдар-М", м.Вінниця

про видачу судового наказу

В С Т А Н О В И В :

До Господарського суду Вінницької області 07.04.2020 надійшла заява товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Інвест" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення на його користь з товариства з обмеженою відповідальністю "Юдар-М" 170012,40 грн боргу за поставлений товар. Вказана заборгованість нарахована з посиланням на неналежне виконання останнім умов договору поставки №18/8-27/1 від 27.08.2018 в частині оплати отриманого товару.

В обґрунтування вказаних вимог заявник зазначає, що між сторонами укладений Договір поставки №18/8-27/1 №ПФД05/04-17А від 27.08.2018, на виконання умов якого товариство з обмеженою відповідальністю "Агро-Інвест" здійснювало поставку на користь ТОВ "Юдар-М" м`яса свинного в асортименті, за період з 01.01.2019 по 30.10.2019, загальною вартістю 2268196,53 грн.

Водночас за твердженням позивача, відповідач частково виконував свої зобов`язання по оплаті отриманого товару та сплатив протягом 2019 року на користь ТОВ "Агро-Інвест" 2200919,24 грн, ще 50000,00 грн сплачено у 2020 році. Залишається неоплаченою видаткова накладна №РН-0001847 від 30.10.2019 в частині 170012,40 грн.

Розглянувши матеріали справи №902/332/20, суд приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу враховуючи наступне.

Згідно зі ст.147 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

За приписами ст.148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.154 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

За приписами п.8 ч.1, ч.2 ст.152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу. Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

За загальним правилом, при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті (п.7 ч.1 ст.155 ГПК). Водночас, підставою для відмови у видачі наказу є, зокрема, встановлення судом обставин, що з поданої заяви про видачу судового наказу не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги. Такі підстави для відмови у видачі судового наказу свідчать про наявність у суду обов`язку здійснити певний аналіз обґрунтованості вимог заявника на предмет наявності порушення його права.

Так, на підтвердження викладених в заяві обставин щодо наявності у відповідача заборгованості позивачем надано: договір поставки №18/8-27/1 від 27.08.2018; видаткову накладну №РН-0001847 від 30.10.2019 на суму 301374,13 грн; товарно-транспортна накладну №РН-0001847 від 30.10.2019 на суму 301374,13 грн; акт звірки взаєморозрахунків між ТОВ "Агро-Інвест" і ТОВ "Юдар-М" за період з 01.01.2019 по 31.12.2019, підписаний лише зі сторін позивача; обопільно підписаний та скріплений печатками акт звірки взаєморозрахунків між ТОВ "Агро-Інвест" і ТОВ "Юдар-М" за період з 01.01.2020 по 04.03.2020 із зазначенням дебіторської заборгованості на кінець періоду 195012,40 грн, а також виписку з банку по рахунку.

Поряд з тим, оглянувши документи, що долучені заявником на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги (п.4 ч.3 ст.150 ГПК України), суд констатує, що матеріали поданої заяви не містять первинних документів на підтвердження заявленого позивачем обсягу поставленого товару, а саме на суму 2268196,53 грн. Відсутність зазначених доказів позбавляє можливості встановити факт наявності у відповідача заборгованості в розмірі, що визначена у заяві ТОВ "Агро-Інвест" від 03.04.2020 до стягнення.

При цьому надаючи оцінку наявному в матеріалах справи Акту звірки взаєморозрахунків між сторонами, за період з 01.01.2020 по 04.03.2020, суд зазначає наступне.

В постанові від 05.03.2019 у справі №910/1389/18 Касаційний господарський суд у складі Верховного суду зазначив, що відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Слід також зазначити, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності повноважень головного бухгалтера товариства з обмеженою відповідальністю "Юдар-М" на визнання боргу замовника (на підписання відповідного акту звірки).

З викладеного слідує, що в матеріалах справи відсутні первинні документи, на підставі яких можливо було б встановити виникнення у заявника права грошової вимоги до ТОВ "Юдар-М" на суму 170012,40 грн.

Окрім того, суд зазначає, що п.1 ч.3 ст.150 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

У пункті 2.21 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013 зазначено, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Водночас, заявником до заяви від 03.04.2020, як доказ сплати судового збору, подано копію платіжного доручення №22 від 05.03.2020 на суму 210,20 грн, що не відповідає наведеному вище, оскільки належним доказом сплати судового збору є виключно оригінал даного платіжного доручення.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє у видачі судового наказу на підставі п.п. 1, 8 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, суд роз`яснює, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч.1 ст.153 ГПК України).

Відповідно до ст.151 Господарського процесуального кодексу України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись п.п. 1, 8 ч.1 ст.152, ст.ст. 147, 148, 150, 152-155, 175, 234, 235 ГПК України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у видачі судового наказу за поданою товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Інвест" заявою про видачу судового наказу про стягнення на його користь з товариства з обмеженою відповідальністю "Юдар-М" 170012,40 грн боргу за поставлений товар.

2. Згідно з приписами ст.235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

3. Ухвала суду від 16.04.2020 набрала законної сили та підписана суддею 16.04.2020.

4. Дана ухвала суду від 16.04.2020 у справі №902/332/20 підлягає оскарженню в строки і порядку, визначеним ст.256 ГПК України, з урахуванням особливостей Розділу ХІ ГПК України.

5. Ухвалу надіслати учасникам процесу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу (вул.Львівська, 19, м.Червоноград, Львівська обл., 80100)

3 - відповідачу (Хмельницьке шосе, буд. 112, м.Вінниця, 21036).