ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

"22" квітня 2020 р. Cправа № 902/371/20

Суддя Господарського суду Вінницької області Матвійчук В.В., розглянувши матеріали

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )

ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 )

ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 )

до: Колективного монтажно-налагоджуваного управління "СПЕЦСІЛЬГОСПМОНТАЖ" (вул. Олега Антонова, буд. 19, м. Вінниця, 21034)

про визнання недійсними рішення загальних зборів та змін до установчих документів

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява б/н від 17.04.2020 громадян: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з вимогами до Колективного монтажно-налагоджуваного управління "СПЕЦСІЛЬГОСПМОНТАЖ" про:

- визнання недійсним рішення загальних зборів Колективного монтажно-налагоджуваного управління "СПЕЦСІЛЬГОСПМОНТАЖ" від 12.07.2018 про задоволення заяви ОСОБА_5 про вихід зі складу КМНУ "СПЕЦСІЛЬГОСПМОНТАЖ" та виключення його зі складу членів КМНУ "СПЕЦСІЛЬГОСПМОНТАЖ", оформлене протоколом № 2 від 12.07.2018;

- визнання недійсним рішення загальних зборів Колективного монтажно-налагоджуваного управління "СПЕЦСІЛЬГОСПМОНТАЖ" від 12.07.2018 про виключення із членів КМНУ "СПЕЦСІЛЬГОСПМОНТАЖ" ОСОБА_6 в зв`язку зі смертю та виплату 9 759,00 грн (паю) внеску до статутного капіталу спадкоємцям, які отримають свідоцтво про спадщину та звернуться із відповідною заявою до КМНУ "СПЕЦСІЛЬГОСПМОНТАЖ", оформлене протоколом № 2 від 12.07.2018;

- визнання недійсним рішення загальних зборів Колективного монтажно-налагоджуваного управління "СПЕЦСІЛЬГОСПМОНТАЖ" від 12.07.2018 про зменшення розміру статутного капіталу КМНУ "СПЕЦСІЛЬГОСПМОНТАЖ" на суму пайових внесків вибувших членів в зв`язку із виходом (виключенням) із членів КМНУ "СПЕЦСІЛЬГОСПМОНТАЖ" ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , оформлене протоколом № 2 від 12.07.2018;

- визнання недійсним рішення загальних зборів Колективного монтажно-налагоджуваного управління "СПЕЦСІЛЬГОСПМОНТАЖ" від 12.07.2018 про звільнення із посади голови правління КМНУ "СПЕЦСІЛЬГОСПМОНТАЖ" ОСОБА_7 та обрання на посаду голови правління КМНУ "СПЕЦСІЛЬГОСПМОНТАЖ" Ференбока Володимира Леонідовича , вступ до виконання обов`язків Голови правління з 12.07.2018 та надання Ференбоку Володимиру Леонідовичу права першого підпису, оформлене протоколом № 2 від 12.07.2018;

- визнання недійсним рішення загальних зборів Колективного монтажно-налагоджуваного управління "СПЕЦСІЛЬГОСПМОНТАЖ" від 12.07.2018 про затвердження статуту КМНУ "СПЕЦСІЛЬГОСПМОНТАЖ" в новій редакції, проведення державної реєстрації змін до установчих документів на предмет зміни складу учасників підприємства шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських організацій, оформлене протоколом № 2 від 12.07.2018;

- визнання недійсними зміни внесені до статуту КМНУ "СПЕЦСІЛЬГОСПМОНТАЖ" в частині змін до п. 4.3. Статуту в редакції від 30 листопада 2011 року та доповнення його пунктом 4.9.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у рішенні № 9-зп від 25 грудня 1997 року офіційно розтлумачив цю норму та зазначив, що частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений, зокрема, Господарським процесуальним кодексом України.

Вимоги щодо змісту та форми позовних заяв визначені статтями 162, 164, 172 Господарського процесуального України.

Частиною першою статті 164 ГПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (стаття 1 Закону України «Про судовий збір»).

Статтею 2 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Згідно з приписами частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно ч. 7 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Виходячи з положень наведених норм, та враховуючи, що в позовній заяві заявлено 6 (шість) вимог немайнового характеру, кожен з позивачів мав сплатити по 12 612,00 грн судового збору.

Проте, позовні матеріали не містять доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі, натомість позивачами заявлено клопотання б/н від 17.04.2020 в якому останні просять звільнити їх від сплати судового збору, а разі, якщо суд дійде висновку про неможливість звільнення позивачів від сплати судового збору, вони просять хоча б зменшити розмір судового збору, або принаймні відстрочити його сплату до ухвалення судового рішення у справі.

Обґрунтовуючи клопотання б/н від 17.04.2020 позивачі зазначають, що сума судового збору, яка є необхідною до сплати є значною та обтяжливою для них. Її сплата буде для позивачів надзвичайно важким фінансовим тягарем, який, враховуючи загальну фінансову кризу, викликану пандемією, позбавить їх можливості задовольнити свої мінімальні життєві потреби.

З позовних матеріалів вбачається, що розмір річного доходу позивача 1 ОСОБА_1 за попередній 2019 календарний рік становить 52 946,88 грн., що підтверджується довідкою Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області вих. № 2936 від 15.04.2020.

Розмір річного доходу позивача 2 ОСОБА_2 за попередній 2019 календарний рік становить 42 266,54 грн. (з яких 9 205,12 грн - збори та подати, 33 061,42 грн - сума до виплати), що підтверджується довідкою з місця роботи ПП "АП "Укртранс" № УТР00000004 від 15.04.2020.

Розмір річного доходу позивача 3 ОСОБА_3 за попередній 2019 календарний рік становить 28 755,06 грн., що підтверджується довідкою Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області вих. № 2937 від 15.04.2020.

Розмір річного доходу позивача 4 ОСОБА_4 за попередній 2019 календарний рік становить 75 442,17 грн. ( з яких: 52050,00 грн 10 149,75 грн - збори та податки; 41 900,25 - сума до виплати; 23392,17 грн - пенсія), що підтверджується довідкою Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області вих. № 2938 від 15.04.2020 та довідкою з місця роботи ПАТ "УВТК "Спецсільгоспмонтаж" від 16.04.2020.

Дослідивши клопотання, суд дійшов висновку, що відсутні підстави звільняти позивачів від сплати судового збору, однак є підстави зменшити розмір належного до оплати судового збору з огляду на таке.

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, статтею 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено можливість відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, однак лише за вичерпних умов, а саме приписами цієї статті визначено суб`єктів звернення щодо яких можна здійснити відстрочення та розстрочення сплати судового збору.

Таким чином, приписи статті 8 Закону України "Про судовий збір" передбачають право суду з урахуванням майнового стану сторони відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, зменшити його розмір або звільнити від його сплати лише за наявності викладених вище умов.

Перевіривши наведені у клопотанні доводи та надані докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання та зменшення розміру судового збору за подання позовної заяви з 12 612,00 грн до 2 647,34 грн позивачу 1 - ОСОБА_1 , 1 653,07 грн позивачу 2 - ОСОБА_2 , 1437,75 грн позивачу 3 - ОСОБА_3 , 3 264,61 грн позивачу 4 - ОСОБА_4 , що не перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу та не становитиме надмірний фінансовий тягар.

Вказане ґрунтується на такій конституційній засаді судочинства як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом (стаття 129 КУ) та узгоджується положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема рішенням від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі", де визначено, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету, суд дійшов висновку, що наявні підстави

За таких обставин, клопотання слід задовольнити частково, зменшивши розмір судового збору до визначених судом розмірів, який позивачам необхідно сплатити за подання позовної заяви.

Керуючись ст. 8 Закону України "Про судовий збір", ст.ст. 162, 164, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. Клопотання позивачів № б/н від 17.04.2020 задовольнити частково.

2. Зменшити розмір судового збору ОСОБА_1 до 2 647,34 грн, ОСОБА_2 до 1 653,07 грн , ОСОБА_3 до 1437,75 грн, ОСОБА_4 до 3 264,61 грн.

3. Примірник ухвали надіслати позивачам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Ухвала підписана 22.04.2020.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

3 - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )

4 - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 )

5 - ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4)