ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22.04.2020 Справа № 914/910/20

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Матвіїва Р.І.

розглянув заяву Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», м. Львів,

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівля і комерція», м. Львів-Винники, заборгованості в сумі 5 683,25 грн.

16.04.2020 року до Господарського суду Львівської області надійшла заява Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівля і комерція» заборгованості в сумі 5 683,25 грн. (5 076,07 грн. заборгованість за договором, 412,93 грн пеня, 101,07 грн інфляційні нарахування, 93,18 грн 3% річних), що виникла на підставі договору № 1692/А про постачання теплової енергії в гарячій воді від 13.10.2014 року.

Розглянувши подану заяву, суд доходить висновку про відсутність підстав для її задоволення у зв`язку з наступним.

Згідно з ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 155 Господарського процесуального кодексу України під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Однак, разом з цим, Господарським процесуальним кодексом України встановлено певні вимоги до заяви про видачу судового наказу. Так, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України підставою для відмови у видачі судового наказу може бути та обставина, що із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Також суд звертає увагу, що згідно з ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Так, як вбачається із поданої заяви, заборгованість, заявлена до стягнення, виникла внаслідок порушення, на переконання заявника, боржником зобов`язань щодо оплати теплової енергії за договором № 1692/А про постачання теплової енергії в гарячій воді.

Згідно з пунктом 6.3 договору споживач до 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом сплачує теплопостачальній організації вартість гарячого водопостачання, фактично спожитої теплової енергії для опалення та щомісячну величину плати за приєднане теплове навантаження.

У тексті заяви заявник стверджує, що боржник не у повному обсязі та несвоєчасно сплачував за послугу, в результаті чого за період з 01.08.2018 року по 31.01.2020 року виникла заборгованість у сумі 5 076,07 грн., а також нараховано 412,93 грн. пені, 101,07 грн. інфляційних втрат та 93,18 грн. 3% річних.

Однак, суд звертає увагу, що доказів, які б підтверджували надання заявником послуги та виникнення у боржника заборгованості у визначеному заявником розмірі у вказаний період, до заяви не долучено. Подані списки згрупованих відправлень з фіскальними чеками за період вересень 2018 лютий 2020 року не є доказами підтвердження виникнення у боржника заборгованості у сумі 5 683,25 грн., а підтверджують факт надіслання кореспонденції адресатам, вказаним у відповідних списках. Крім цього, із наданих документів не зрозуміло, що саме надсилалося адресатам, зокрема, боржнику. Із розрахунку заборгованості (графа 9) вбачається нарахування споживачу вартості теплопостачання у різних сумах в межах від 42,05 грн. до 1 378,53 грн., проте належних доказів: рахунків чи актів надання послуг, які б свідчили про надання боржнику послуг на відповідні суми до матеріалів заяви не долучено. Належних обґрунтувань стосовно долучених до заяви документів та обставин, які подані докази повинні підтвердити, а також щодо відсутності документів, які можуть підтвердити обставини надання заявником послуг теплопостачання на вказані в розрахунку заборгованості суми, заявником у заяві не наведено.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи наведене, суд вважає, що із заяви Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про видачу судового наказу та долучених до неї документів не вбачається виникнення у заявника права на отримання від боржника 5 683,25 грн. заборгованості, що виникла на підставі договору № 1692/А про постачання теплової енергії в гарячій воді від 13.10.2014 року.

Одночасно суд звертає увагу заявника, що згідно з ч.1 ст.153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Враховуючи встановлені обставини, суд зазначає, що відсутні підстави для задоволення заяви про видачу судового наказу.

Керуючись ст. ст. 147, 150, 151, 152, 153 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

у задоволенні заяви Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівля і комерція» заборгованості в сумі 5 683,25 грн. (5 076,07 грн. заборгованість за договором, 412,93 грн пеня, 101,07 грн інфляційні нарахування, 93,18 грн 3% річних), що виникла на підставі договору № 1692/А про постачання теплової енергії в гарячій воді від 13.10.2014 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню в апеляційному порядку, визначеному ст. ст. 255, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Матвіїв Р.І.