СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2020 р. Справа № 905/1964/19

Cхідний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий (доповідач): судді: Стойка О.В. Барбашова С.В., Пелипенко Н.М.
розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" м.Білицьке, Донецька область

на рішення господарського суду Донецької області
від 10.12.2019р.
у справі № 905/1964/19 (суддя Кротінова О.В.)
за позовом: до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" м.Білицьке, Донецька область Акціонерного товариства "Українська залізниця" м.Київ в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Українська залізниця" м.Лиман, Донецька область
простягнення 32 262,17грн.

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року до господарського суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" м.Білицьке, Донецька область (далі - Позивач) з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" м.Київ в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Українська залізниця" м.Лиман, Донецька область (далі - Відповідач) про стягнення вартості нестачі вантажу у розмірі 32262,17 грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 10.12.2019 у справі №905/1964/19 у задоволенні позовних вимог - відмовлено у повному обсязі.

Позивач, не погодившись з прийнятим рішенням, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить спірне рішення господарського суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права України, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, скаржник зазначив, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що довідка вантажовідправника про вартість вантажу не може вважатись належним доказом у розумінні ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вартість вантажу була визначена, виходячи з собівартості, що узгоджується з положеннями ст. 115 Статуту залізниць.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.02.2020р. у справі № 905/1964/19 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" м.Добропілля, Донецька область на рішення господарського суду Донецької області від 10.12.2019 та встановлено строк учасникам справи для надання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи. Вказаною ухвалою також повідомлено учасників справи про розгляд апеляційної скарги без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) в світлі ч.10 ст.270 цього Кодексу, оскільки ціна позову в означеній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Інших клопотань від учасників справи не надходило.

За таких обставин, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.

Відповідач не скористався правом на надання відзиву у суді апеляційної інстанції.

Враховуючи положення ч.ч.13, 14 ст.8 ГПК України, фіксація розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) не здійснюється.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню виходячи із наступного.

Рішенням господарського суду в межах даної справи встановлені наступні обставини:

- завантаження 18.07.2019р. Позивачем та передання Відповідачу для відправлення зі станції Добропілля Донецької залізниці за залізничними накладними №50723576 (у вагоні №53527008, маса вантажу - 68500кг, у вагоні №56227002 - 68600кг, у вагоні №53171849 - 69600кг), №50723642 у вагонах, , №64093115 (у вагоні №53454831 - 70 000 кг., у вагоні - №56357643 - 69 700 кг, у вагоні № 64093115- 69900кг) із визначенням станції призначення - м. Новогродівка Донецької області вантажу -вугілля кам`яне марки г;

- невідповідності маси вантажу у вказаних вагонах масі, вказаній відправником у накладних, про що свідчать комерційні акти №482201/123 від 21.07.2019, №482201/124 від 21.07.2019, №482201/125 від 21.07.2019, №482201/126 від 21.07.2019, №482201/127 від 21.07.2019 та №482201/128 від 21.07.2019, складені на станції Новогродівка Донецької залізниці;

- наявності слідів доступу до вантажу при справності спірних вагонів та порушення маркування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відповідач неналежним чином виконав взяті на себе зобов`язання щодо перевезення вантажу, який був частково втрачений, у зв`язку з чим повинен відшкодувати його вартість у розмірі 32 262,17грн. (з урахуванням норми природної втрати під час перевезення, визначеної для мінерального палива 1%).

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

У суді першої інстанції Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позов.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції встановив відповідність вказаних комерційних актів вимогам діючого законодавства та визнав їх належними доказами підтвердження факту не збереження вантажу Відповідачем, констатував відсутність доказів не збереження вантажу не з вини Відповідача.

Також суд визнав Позивача таким, що набув процесуальної дієздатності щодо звернення з відповідним позовом в межах даної справи.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з мотивів недоведеності розміру вартості втраченого вантажу, вважаючи надану Позивачем довідку про вартість однієї тонни вугілля неналежним доказом у розумінні ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, оскільки факт нестачі вантажу у заявленій Позивачем вартості не є підтвердженим через ненадання доказів на підтвердження похідних даних, у тому числі власного бухгалтерського обліку підприємства, як власника вантажу, що формують ціну вугілля на рівні 1167,04грн. без урахування податку на додану вартість.

Оскаржуючи зазначене рішення, Позивач вважає, що суд дійшов невірного висновку про віднесення означеної довідки до неналежних доказів у розумінні ст. 76 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає зазначені доводи обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частин 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Предметом доказування у даній справі є, зокрема, доведення Позивачем дійсної вартості втраченого вугілля.

Згідно зі статтею 924 ЦК України, статтею 314 ГК України, статтями 114 і 115 Статуту залізниць України, залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість.

При визначенні розміру збитків, заподіяних втратою вантажу, слід застосовувати норми Статуту залізниць України, яким встановлено обмежену відповідальність перевізника у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу, яка визначається на підставі загальної суми рахунку або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 Статуту Залізниць, вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

У якості документу, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, Позивачем надано власну довідку про вартість 1 тонни вугілля.

Отже наданий Позивачем доказ - довідка вантажовідправника щодо вартості 1 тонни вугілля (а.с. 17) - відповідає ознакам належності доказу за змістом ст. 76 ГПК України, що передбачені в ст. 115 Статуту Залізниць.

Аналогійна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 916/4345/14 та від 10.08.2018 у справі №910/22324/16.

Відповідачем протягом розгляду справи відомості, що зазначені у наданому Позивачем доказі - не оспорено, заперечень проти визначеної вартості вантажу - не надано.

При розрахунку вартості недостачі вантажу, необхідно враховувати норми природної втрати відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем виконано розрахунок розміру вартості нестачі вантажу на підставі довідки та з урахуванням норми природної втрати у розмірі 1%.

Разом з тим, суд першої інстанції визначену Позивачем вартість вантажу визнав необґрунтованою за власною ініціативою, фактично визнавши надану Позивачем довідку недостатнім доказом на підтвердження встановлення дійсної вартості вантажу, покладаючи на Позивача обов`язок підтвердити формування ціни на вугілля, при відсутності заперечень Відповідача з цього приводу.

Відповідно до вимог ст. 79 Господарського кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Оскільки у суду першої інстанції були відсутні заперечення Відповідача щодо визначеної Позивачем вартості вантажу, ним не надано будь-яких доказів на спростування зазначених обставин, а наданий Позивачем доказ відповідає ознакам належності за змістом ст. 115 Статуту Залізниць, суд припустився порушень ст.ст. 76 -78 ГПК України, внаслідок чого прийняв невірне рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши наданий Позивачем розрахунок розміру позовних вимог, судова колегія вважає його обґрунтованим та арифметично вірним, вартість нестачі вантажу - доведеною, а надану Позивачем довідку - належним доказом.

По справі слід прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" м.Добропілля, Донецька область до Акціонерного товариства "Українська залізниця" м.Київ в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Українська залізниця" м.Лиман, Донецька область про стягнення вартості нестачі вантажу у розмірі 32 262,17 грн.- задовольнити у повному обсязі.

За таких підстав,апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" м.Добропілля, Донецька область підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Донецької області від 10.12.2019 у справі №905/1964/19 підлягає скасуванню на підставі ч. 1 п. 4 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України через порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, оскільки норми матеріального права судом затосовані вірно.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 270, 275, 276, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" м.Добропілля, Донецька область - задовольнити.

Рішення господарського суду Донецької області від 10.12.2019 у справі № 905/1964/19- скасувати.

Стягнути з Акціонерного Товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вулиця Тверська, будинок 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" (85043, Донецька обл., місто Добропілля, місто Білицьке, вулиця Красноармійська, будинок 1-А, ) суму вартості нестачі вугілля у розмірі 32262,17грн. та витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1921,00грн.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції - покласти на Акціонерне Товариство"Українська залізниця", м.Київ.

Стягнути з Акціонерного Товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вулиця Тверська, будинок 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Добропіллявугілля" (85043, Донецька обл., місто Добропілля, місто Білицьке, вулиця Красноармійська, будинок 1-А, ) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2881,50грн.

Доручити господарському суду Донецької області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 09.04.2020.

Головуючий суддя О.В. Стойка

Суддя С.В. Барбашова

Суддя Н.М. Пелипенко