ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року м. ОдесаСправа № 916/3851/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюка І.Г.

суддів: Бєляновського В.В., Богатиря К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

на рішення Господарського суду Одеської області від 13.02.2020

у справі № 916/3851/19

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Маловського,4»

про стягнення 6 022,72грн.

суддя суду першої інстанції Гут С.Ф.

Час і місце ухвалення: 10:00:24 год., м. Одеса

Дата складання повного тексту 18.02.2020

ВСТАНОВИВ:

23.12.2019 Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Маловського,4» про стягнення 6 022,72 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив про укладання між сторонами договору №8147/1718-ТЕ-23 купівлі продажу природного газу від 06.09.2017, на виконання якого позивачем було поставлено природний газ на загальну суму 345 641,50 грн., вказує, що оплату відповідач здійснював несвоєчасно, чим порушив умови Договору.

13.02.2020 Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Маловського,4» звернулось до господарського суду Одеської області з клопотанням про зменшення розміру пені до 1 грн., обґрунтування якого викладено у відзиві на позовну заяву (вх.№ 1300/20 від 22.01.2020).

Рішенням Господарського суду Одеської області від 13.02.2020 позов Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Маловського,4» про стягнення 6 022,72грн. - задоволено частково.

Стягнуто з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Маловського,4» на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» пеню у сумі 500,00 грн. 00 коп., 915,64 грн. 3% річних, 437,33 грн. інфляційних втрат та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921,00 грн. В задоволенні решти позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за Договором в частині повної та своєчасної оплати за поставлений газ, водночас судом враховано заяву відповідача про зменшення розміру пені та використане право на зменшення розміру штрафних санкцій, зважаючи на те, що відповідач є неприбутковою організацією, використовує газ виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (мешканцям багатоквартирного будинку), єдиним джерелом надходження коштів до ОСББ є здійснення внесків співвласниками будинку.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить рішення Господарського суду Одеської області від 13.02.2020 у справі №916/3851/19 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 4169,75 грн. скасувати та прийняти нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» щодо стягнення пені задовольнити в повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Підставами для скасування судового рішення скаржник вважає порушення і неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, зокрема, ст. 233 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

На думку скаржника, судом було безпідставно зменшено розмір штрафних санкцій, оскільки матеріали справи не містять обґрунтованих доказів наявності підставі для зменшення розміру пені, на підставі ст. 233

Зокрема, суд першої інстанції при зменшенні розміру пені мав врахувати майновий стан сторін, які беруть учать у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, які беруть участь у зобов`язанні.

Також, скаржником зазначається, що судом першої інстанції необґрунтовано було застосовано до спірних правовідносин ст. 233 ГК України, не з`ясувавши всіх обставин, з`ясування яких передбачене згаданою нормою.

АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» в апеляційній скарзі звертає увагу на те, що господарський суд при вирішенні питання щодо зменшення пені повинен був об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, а не лише відповідача, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення. Відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості і його скрутний фінансовий стан не є винятковим випадком та підставою для зменшення розміру пені.

Скаржник вказує, що при розгляді справи судом взагалі не було з`ясовано, чи були заподіяні позивачу збитки неналежним виконанням зобов`язання, а також не було оцінено розмір таких збитків.

Отже, скаржник зазначає, що місцевий господарський суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, що призвело до порушення ст.233 ГК України, ст.ст. 525, 526, 551, 599, 625 ЦК України.

Процесуальний рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.03.2020 відкрито апеляційне провадження у справі № 916/3851/19 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Одеської області від 13.02.2020.

Визначено розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Одеської області від 13.02.2020 здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Встановлено Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Маловського,4» строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, відзив має надійти до Південно-західного апеляційного господарського суду не пізніше десятого дня з дня вручення про відкриття апеляційного провадження у справі, з урахуванням строків поштового перебігу.

02.04.2020 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Маловського,4», в якому відповідач просить рішення Господарського суду Одеської області від 13.02.2020 по справі №916/3851/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» - без задоволення.

Згідно з частини 13 статті 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною другою статті 270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до приписів статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог статті 282 ГПК України, зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

06.09.2017 між АТ «НАК Нафтогаз України» (надалі постачальник) та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Маловського,4» (надалі споживач) укладено договір №8147/1718-ТЕ-23 купівлі продажу природного газу.

На виконання умов Договору, Позивач передав у власність Відповідача природний газ на загальну суму 345 641,50 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, копії яких додані до цього позову.

Згідно п. 2.1 Договору, постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2017 року по 31 березня 2018 року (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 58,0 тис. куб. метрів.

Пунктом 5.2 договору, зокрема, визначено до сплати за 1000 куб.м. природного газу з ПДВ 5930,40 грн.

Згідно п. 6.1 договору, оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 7.2. Договору передбачений обов`язок Споживача своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим Договором.

Пунктом 10.3 договору визначено, що строк у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить 5 років.

Згідно положень розділу 12, договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017 року до 31.03.2018 року (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Під час дії договору 11.01.2018р. сторонами укладалась додаткова угода №1, та 12.04.2018 додаткова угода №2, у відповідності до яких вносились зміни у договір №8147/1718-ТЕ-23 від 06.09.2017, зокрема, в частині порядку та умов передачі природного газу, порядку та умов проведення розрахунків та відповідальності сторін, та строк дії договору.

На виконання умов договору №8147/1718-ТЕ-23 від 06.092017 між сторонами у справі було складено 31.10.2017 акт приймання-передачі природного газу у жовтні 2017 року на суму 10 544,26 грн., 30.11.2017 акт приймання-передачі природного газу у листопаді 2017 року на суму 44 578,81 грн., 31.12.2017 акт приймання-передачі природного газу у грудні 2017 року на суму 56510,78 грн., 31.01.2018 акт приймання-передачі природного газу у січні 2018 року на суму 64297,39 грн., 28.02.2018 акт приймання-передачі природного газу у лютому 2018 року на суму 68507,98 грн., 31.03.2018 акт приймання-передачі природного газу у березні 2018 року на суму 91001,99 грн., 30.04.2018 акт приймання-передачі природного газу у квітні 2018 року на суму 10200,29 грн.

Однак відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за отриманий природний газ розрахувався несвоєчасно, що підтверджується Довідкою по операціях з відповідачем, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема вимоги п.6.1. Договору.

В силу частини другої статті 20 Господарського кодексу України, захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання здійснюється, зокрема, шляхом застосування до особи, яка порушила право, штрафних санкцій, а також іншими способами, передбаченими законом.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За умовами п. 8.2 договору, у разі невиконання споживачем пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 16,4% річних, а не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Як вказує позивач, оскільки боржником Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Маловського,4» зобов`язання щодо оплати поставленого природного газу за договором не було виконано у передбачений договором строк, у відповідності до умов договору було нараховано штрафні санкції у вигляді 4669,75 грн. - пеня, 915,64 грн. 3% річних та 437,33 грн. інфляційні втрати.

Враховуючи вказані обставини, суд першої інстанції, дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 915,64 грн. 3% річних, інфляційних втрат 437,33 грн.

В цій частині рішення Господарського суду Одеської області від 13.02.2020 сторонами не оскаржується.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ч.1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 343 ГК України встановлено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За умовами п. 8.2 договору, у разі невиконання споживачем пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 16,4% річних, а не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Враховуючи встановлення судом факту несвоєчасного виконання відповідачем грошових зобов`язань, місцевий господарський суд перевіривши розрахунок пені, сума якої становить 4669,75 грн., зазначив, що розрахунок вірним, зроблений відповідно до умов Договору на підставі погодженої сторонами процентної ставки, а вимоги в цій частині цілком обґрунтованими.

При цьому судом першої інстанції встановлено, що відповідачем було подано клопотання про зменшення розміру пені на підставі частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України до 1 грн., яке задоволено частково та зменшено розмір пені до 500,00 грн.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 913/89/18, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18.

Як вбачається з оскаржуваного судового рішення, вирішуючи питання про зменшення нарахованої відповідачу пені, суд врахував що власниками квартир та нежитлових приміщень, відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» є Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Маловського,4».

При цьому, джерелом надходження коштів на рахунок Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Маловського,4», з яких фактично і проводиться сплата штрафних санкцій є здійснення внесків співвласниками багатоквартирного будинку, здебільшого фізичними особами, за надані їм послуги. Крім того, як зазначає відповідач низьку платоспроможність значної кількості споживачів теплової енергії, особливо фізичних осіб, які отримують відстрочки на оплату послуг теплової енергії, що призводить до відсутності у відповідача достатніх коштів на сплату своїх договірних зобов`язань, та на зазначену кількість пенсіонерів які мають труднощі із своєчасною сплатою комунальних платежів.

Також відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідач просить не брати до уваги пункт договору про збільшення позовної давності, оскільки інший варіант договору неможливо отримати на підписання та отримати газ. Ці строки є настільки великими, що втрачається сенс існування інституту позовної давності. Даний договір був укладений проти волі позивача та здійснювався під тиском тяжких обставин, які змусили позивача вчинити правочин, а саме підписати договір на вкрай невигідних умовах, оскільки у разі неукладення такого договору ОСББ, а значить і всі квартири разом з мешканцями будинку залишилися без опалення, що є загрозою життю та здоров`ю людей в холодну пору року.

Крім того, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Маловського,4» є неприбутковою організацією та не є суб`єктом господарювання.

Як вказує відповідач, теплова енергія, в яку перетворює природний газ топкові приміщення (котельня) у будинку відповідача, призначена не для реалізації, а виключно для забезпечення потреб мешканців в опаленні приміщень. ОСББ «Маловського,4» не веде господарську діяльність з виробництва теплової енергії у розумінні Закону України «Про теплопостачання». Обладнання топкових приміщень (котельній), як і інше обладнання багатоквартирного будинку, призначене для обслуговування мешканців, перебуває у спільній сумісній власності власників приміщень будинку. Газ для роботи котельні закуповують мешканці будинку, а ОСББ як неприбуткова організація лише представляє їхні спільні інтереси в договірних відносинах із суб`єктом господарювання, що цей газ постачає, займаючись господарчим забезпеченням діяльності не господарюючого суб`єкта.

З огляду на всі фактичні обставини справи, приймаючи до уваги ступінь виконання зобов`язання відповідачем, майновий стан сторін, відсутність доказів понесення позивачем збитків в результаті дій відповідача та виходячи із загальних засад цивільного законодавства, а саме, справедливості, добросовісності, розумності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про наявність підстав для реалізації права щодо зменшення розміру пені до 500,00 грн.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції відхиляє аргументи скаржника про те, що оскаржувані судові рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Доводи скаржника про те, що місцевим господарським судом не було враховано інтереси позивача, до уваги колегією суддів не приймаються, оскільки стягнення 3% річних, інфляційних втрат та 500,00 грн. до стягнення суми пені має забезпечити баланс інтересів сторін.

Отже судами місцевим господарським судом було дотримано принцип розумного балансу між інтересами сторін, враховані обставини справи та матеріальний стан як відповідача, так і позивача у даній справі.

Наведеним спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що судом безпідставно зменшено розмір заявленої позивачем до стягнення неустойки.

При цьому колегією суддів враховується і те, що в матеріалах справи відсутні та скаржником до суду не надано жодного доказу на підтвердження погіршення власного фінансового стану, виникнення ускладнень у здійсненні ним господарської діяльності чи завдання останньому збитків в результаті дій відповідача.

З огляду на викладене колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судами попередніх інстанцій положень статті 233 ГК України, неналежне обґрунтування судом підстав для зменшення розміру неустойки та не дослідження всіх обставин справи у їх сукупності, що дають підстави для зменшення розміру неустойки, оскільки апеляційним судом встановлено, що суд в повній мірі дослідив всі обставини, передбачені зазначеною статтею та правильно застосували положення цієї статті.

При цьому, колегія суддів зазначає, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність, у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.09.2019 у справі № 904/4685/18.

За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Одеської області від 13.02.2020 у справі № 916/3851/19 відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для його скасування не вбачається.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 ГПК України покладаються на Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Одеської області від 13.02.2020 у справі № 916/3851/19- залишити без змін.

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» - залишити без задоволення.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя К.В. Богатир

Суддя В.В. Бєляновський