РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.04.2020Справа № 910/2060/20
Суддя Господарського суду міста Києва Підченко Ю.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом доТовариства з обмеженою відповідальністю "АГРОХІМ-ПАРТНЕР" Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу"
про стягнення 133 450, 00 грн.
Суддя Підченко Ю.О.
Без повідомлення (виклику) учасників справи
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОХІМ-ПАРТНЕР" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" (надалі - відповідач) про стягнення 133 450, 00 грн в якості повергнення суми попередньої оплати, сплаченої позивачем на користь відповідача згідно умов договору договором поставки № 738-17/2018-РСП від 04.12.2018 та на підставі виставленого відповідачем рахунку на оплату.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.02.2020 відкрито провадження у справі № 910/1213/20 та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження від Сторін до суду не надходило та про розгляд справи судом Сторони були повідомлені належним чином.

Натомість від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому він вказує, що у виставленому відповідачем рахунку, з посиланням на який, у свою чергу проводилась оплата позивачем та повернення частини авансу відповідачем, відсутнє посилання на договір поставки № 738-17/2018-РСП від 04.12.2018, а відтак вимоги позивача є необґрунтованими та у задоволенні позову слід відмовити.

Поряд із тим, розглядаючи дану справу, суд, з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовує припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

При цьому, з огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

04.12.2018 року між Державним підприємством "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" (за договором - Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОХІМ-ПАРТНЕР" (за договором - Покупець) було укладено договір поставки №738-17/2018-РСП (надалі - Договір), згідно умов якого (п. 1.1. договору) Постачальник зобов`язується передати у власність Покупцю сільськогосподарську продукцію (надалі - «Товар»).

При цьому за змістом п. 1.2. Договору, Товар має наступну характеристику: кукурудза, 200 т, на загальну суму 770 001.60 грн.

Відповідно до п. 2.3., 2.5. Договору, Товар може передаватись Покупцю окремими партіями. Право власності на Товар виникає у Покупця з моменту оформлення Постачальником видаткової накладної на Товар.

При цьому відповідно до умов п. 3.1. договору, Покупець здійснює 100% передоплату Товару шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника: п/р № НОМЕР_1 , Київське ГРУ АТ КБ «ПРИВАТБАНК» МФО 321842, на підставі рахунку-фактури до 16.12.2018 року включно.

Пунктом 2.4. договору поставки, Сторонами визначено та погоджено те, що строк поставки товару-до 16 грудня 2018 року.

За своєю правовою природою укладений між позивачем та відповідачем договір є договором поставки. Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. ст. 179, 180, 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно зі ст. ст. 173, 174, 175 ГК України (ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України) і відповідно до ст. 629 ЦК України та є обов`язковим для виконання сторонами.

Так, в матеріалах справи міститься копія виставленого відповідачем рахунку №18 від 07.12. 2018 на оплату товару (кукурудзи) в кількості 60 т. на суму 231 000,00 грн.

Факт оплати зазначеного рахунку на суму 192 500,00 грн підтверджується платіжним дорученням № 1993 від 07.12.2018, копія якого міститься в матеріалах справи.

Разом із тим, суду не надано доказів на підтвердження поставки товару відповідно до умов Договору.

Статтями 525, 526 ЦК України, що кореспондуються за змістом з положеннями ст. 193 ГК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Разом із тим, ч. 2 ст. 693 ЦК України визначає, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Отже, у розумінні приписів цієї норми покупцю належить право вимагати, крім іншого, повернення передоплати за непоставлений товар. При цьому, попередньою оплатою є часткова або повна оплата товару до його передання продавцем.

Визначене зазначеною нормою право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати є за своїм змістом правом покупця на односторонню відмову від зобов`язання, внаслідок якої припиняється зобов`язання продавця перед покупцем по поставці товару і виникає нове зобов`язання - щодо повернення попередньої оплати.

Тобто, виходячи з аналізу положень статті 693 ЦК України умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Тобто, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

В матеріалах справи містяться копії платіжних доручень, що засвідчують факт повернення відповідачем на користь позивача частини попередньої оплати в сумі 59 050,00 грн.

Положення ч. 2 ст. 530 ЦК України визначає, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається із листа-повідомлення про розірвання договору поставки №738-17/2018-РСП від 04.12.2018, відмови від подальшого виконання та отримання зобов`язань на його підставі та вимоги про повернення коштів, що була надіслана відповідачеві 29.01.2020, позивач звернувся до відповідача із вимогою про повернення грошових коштів в сумі 133 450,00 грн.

Доказів на підтвердження повернення відповідачем позивачеві попередньої оплати в сумі 133 450,00 грн. суду не надано, а відтак, відповідачем порушено права позивача, за захистом яких останній звернувся до суду із даним позовом.

Суд приймає до уваги доводи відповідача з приводу того, що у виставленому відповідачем рахунку №18 від 07.12.2018 на оплату товару (кукурудзи) в кількості 60 т. на суму 231 000,00 грн міститься посилання на договір про надання послуг № 1 від 20.03.2016 та натомість відсутнє посилання на договір поставки №738-17/2018-РСП від 04.12.2018, водночас наявні в матеріалах справи докази, що були означені вище, а також характер спірних правовідносин, найменування та ціна товару, дати укладення Договору та виставленого рахунку, а також вчинення Сторонами конклюдентних дій з оплати рахунку №18 від 07.12.2018 та відсутність доказів на підтвердження існування між Сторонами правовідносин з поставки товару - кукурудзи в кількості 60 т. і сплати грошових коштів поза межами договору поставки №738-17/2018-РСП від 04.12.2018, суд приходить до висновку, в своїй сукупності свідчать про те що рахунок №18 від 07.12.2018 є належним, допустимим та вірогідним доказом відповідно до якого могла бути проведена попередня оплата згідно договору поставки №738-17/2018-РСП від 04.12.2018.

За приписами ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч. 1 ст. 79 ГПК України).

При цьому в силу ч. 1 та ч. 2 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням вищевикладеного, слід дійти висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача попередньої в сумі 133 450, 00 грн. є обґрунтованими, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 165, 178, 202, 232, 233, 237, п. 2. ч. 5. ст. 238, 240, 241, 247, ч. 1. ст. 256, ст. 288 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОХІМ-ПАРТНЕР" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу" (04112, місто Київ, ВУЛИЦЯ ОЛЕНИ ТЕЛІГИ, будинок 8; ідентифікаційний ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОХІМ-ПАРТНЕР" (42304, Сумська область, Сумський район, селище міського типу Степанівка, ПРОВУЛОК ПРОМИСЛОВИЙ, будинок 4; ідентифікаційний ) попередню оплату в сумі 133 450, 00 грн та судовий збір в сумі 2 102,00 грн. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 22.04.2020 року.

Суддя Ю.О. Підченко