Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2020 р. Справа № 906/213/20

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тімур"

про стягнення 13898,42 грн.

Позивачем пред`явлено позов про стягнення на його користь з відповідача 13898,42грн., з яких:11776,02грн. боргу за поставлену електричну енергію в червні 2019 року по договору №06-21-А від 28.12.18; 1902,83грн. пені; 219,57грн. 3% річних. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 5000,00грн. витрат на правову допомогу та 2102,00грн. судового збору.

Ухвалою від 13.03.20 суд відкрив провадження у справі №906/213/20 за вказаною позовною заявою та вирішив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Клопотань про інше від сторін до суду не надходило.

Ухвала, яка направлялась відповідачу на адресу, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернулась до суду. Ухвала направлялася відповідачу за адресою: місто Житомир, вул.Промислова,22. Іншої адреси відповідач не повідомляв.

Відповідно до ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи викладене суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача своєчасно та належним чином про розгляд даної справи, однак відповідач не скористався своїм правом наданим йому ст.46 ГПК України, надати свої заперечення по суті позову.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

28 грудня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тімур" (відповідач) укладено договір про постачання електричної енергії №06-21-А, за умовами якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної електричної енергії (а.с.8).

На виконання умов договору, в період з 01.01.2019 року по 30.06.2019 року включно, позивач надав послуги з постачання електричної енергії відповідачу на загальну суму 251066,30грн., про що свідчить виписка з обігової відомості розрахунків за електроенергію ТОВ"Тімур" (а.с.18).

Пунктом 5.7 Договору сторони погодили, що оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання Споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем.

Умовами комерційної пропозиції № 1-ВЦ, що є додатком № 2 до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, передбачено, що повна оплата вартості електричної енергії здійснюється за фактичним споживанням виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника універсальних послуг протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка (а.с.15).

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте, відповідач свої зобов`язання щодо оплати товару виконав частково, тобто сплатив позивачеві 234340,22грн. (а.с.18), внаслідок чого станом на день звернення позивача з позовом до суду та на час розгляду справи у суді перед позивачем існує заборгованість в сумі 11776,02грн. за поставлену електроенергію в червні 2019 року.

Рахунок на оплату електричної енергії №35470 від 30.06.19 на суму 19379,83грн., яка поставлена у червні 2019 року, вручено споживачу 02.07.19, тому споживач мав розрахуватися у строк до 09.07.19.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

За нормами ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим,сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідач контррозрахунку суми боргу не надав.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 11776,02 грн. обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, позивач просить стягнути з відповідача 1902,83 грн. пені (а.с.6).

За нормами статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно умов Комерційної пропозиції № 1-ВЦ, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Суд, перевіривши розрахунок пені, вважає його правильним, тому вимога про стягнення пені підлягає задоволенню в заявленому розмірі.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 219,57 грн. 3% річних.

Згідно із ст. 625 ЦК України Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних приходить до висновку, що він складений правильно і тому задовільняє позов у цій частині в заявленому розмірі.

За ст.ст.627,629 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідач відзиву на позов та докази сплати боргу не надав.

Відповідно до ст. ст. 13,73,74,77 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України покладається судом на відповідача.

Також, позивач просить стягнути з відповідача витрати на оплату послуг адвоката, що виникли внаслідок порушення відповідачами своїх зобов`язань, на підставі договору про надання правничої допомоги №1 від 06.05.19р. в розмірі 5000,00грн.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Обґрунтовуючи вимогу про відшкодування витрат по оплаті послуг адвоката, позивач долучив до матеріалів справи Договір про надання правничої допомоги №1 від 06.05.19р., укладений між ТОВ"Житомирська обласна енергопостачальна компанія" та адвокатом Приведьоном В.М.; Додаткову угоду №8 від 20.02.20 про вартість послуг - 5000,00грн.; Детальний опис виконаних адвокатом робіт та розрахунок їх вартості від 21.02.20, який погоджено з товариством, на суму 5000,00грн.; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 23.02.15.

У відповідності до статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, вартість наданих послуг адвокатом згідно детального опису робіт складає 5000,00грн. та підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тімур" (10002, м.Житомир, вул.Промислова, 22; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (10003 м. Житомир, майдан Перемоги, 10; ) :

- 11776,02 грн. боргу на р/р UА НОМЕР_1 в філії - Житомирське обласне управління АТ "Ощадбанк", МФО 311647, код 42095943;

- 1902,83 грн. пені, 219,57грн. 3% річних, 2102,00 грн. судового збору, 5000,00грн. витрат на правову допомогу на р/р НОМЕР_2 в філії - Житомирське обласне управління АТ "Ощадбанк", МФО 311647, код 42095943.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 23.04.20

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу

2- позивачу (10003 м. Житомир, майдан Перемоги, 10)(рек. з повідом.)

3- відповідачу (м.Житомир, вул.Промислова, 22) (рек. з повідом.)