ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2020 року м. ОдесаСправа № 916/3497/19
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Головея В.М.

Суддів: Разюк Г.П., Савицького Я.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк»

на рішення Господарського суду Одеської області від 24.02.2020 проголошене о 12:51:36 суддею Желєзною С.П., в м. Одесі, повний текст якого складено 04.03.2020

у справі №916/3497/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Біона Групп»

до Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк»

про стягнення 62 158,88 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Біона Групп» (далі - ТОВ, позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» (далі - ПАТ, відповідач) про стягнення 3% річних у сумі 9 898,44 грн. та втрат від інфляції - 52 260,44 грн.

Позов обґрунтований тим, що рішенням господарського суду Одеської області від 28.11.2017 по справі №916/2789/16 з відповідача на їх користь стягнуто 211 068,00 грн. Відповідач мав повернути кошти 31.07.2016, але перерахував лише 22.02.2018, у зв`язку з чим, на думку позивача ПАТ повинен сплатити позивачу 3 % річних та інфляційні збитки за період з 31.07.2016 по 21.02.2018

Рішенням Господарського суду Одеської області від 24.02.2020 позов задоволено.

Задовольняючи позов, господарський суд дійшов висновку про наявність у ПАТ обов`язку після закінчення строку дії акредитиву, тобто з 31.07.2016, продати придбану за заявою ТОВ іноземну валюту та перерахувати на рахунок останнього відповідний гривневий еквівалент. Проте, в результаті неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором кошти з акредитива у розмірі 211 068,00 грн. були перераховані на рахунок відповідача лише після прийняття судом рішення у межах справи №916/2789/16. У зв`язку з цим, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність у позивача права вимагати стягнення із відповідача трьох відсотків річних та збитків від інфляції.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням ПАТ звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, у позові відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скаржник вважає, що позивачем було пропущено строк позовної давності, оскільки розрахунок, заявлений позивачем охоплює період поза строками позовної давності, а саме розрахунки інфляційних та відсотків за користування грошовими коштами починаються з 31.07.2016 року, хоча позивач звернувся до суду в листопаді 2019 року, таким чином розрахунок мав би починатися не раніше листопада 2016 року.

Також, апелянт зазначив, що куплена валюта в сумі 10 897,40 доларів США у день покупки валюти - 11.05.2016 була зарахована Банком на рахунок Клієнта на якому обліковувалась, як покриття акредитива. 29 червня 2016 року була здійснена оплата в сумі 8 200,00 доларів США, тобто акредитив було відкрито частково та частина суми покриття акредитиву була сплачена банком на користь третьої особи. Скаржник підкреслює, що банк не користувався коштами клієнта, зазначені кошти в сумі 8200,00доларів США були сплачені відповідно до умов договору поставки на рахунок постачальника. Різниця в коштах, що лишилась на рахунку, а саме 2 697,40 доларів СІЛА, була конвертована та повернута банком на рахунок ТОВ «БІОНА ГРУПП» відповідно вимог п. 3.1 договору. Факт того, що документи, проти яких було відкрито акредитив, не відповідали вимогам договору, було встановлено рішенням суду від 09.02.2018 року і саме тоді, ну думку відповідача, у нього виник обов`язок сплатити кошти в сумі 8200 доларів на користь позивача.

Крім цього, посилаючись на висновки Верховного Суду України викладених у справі №6-284цс17 від 01.03.2017, № 638/10417/15-ц від 20.02.2019, №905/192/18 від 11.10.2018 року та № 761/1617/15-ц від 05.07.2018, скаржник вважає, що у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.03.2020 відкрито апеляційне провадження та визначено здійснювати розгляд справи у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Згідно з ч.13 ст.8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з ч.2 ст.270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

В ході апеляційного розгляду справи Південно-західним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, учасникам справи було створено умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України, відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Так, 30.03.2020 до апеляційну суду від ТОВ надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач вважає, що суд першої інстанції правильно та в повному обсязі застосував норми матеріального та процесуального права, просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

06.04.2020 до суду від ПАТ надішли заперечення (пояснення у справі) в яких Банк просив скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Також, відповідач надав до суду клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, у задоволення якого, судовою колегію було відмовлено, про що прийнято відповідну ухвалу від 09.04.2020 року.

13.04.2020 та 14.04.2020 до суду від ТОВ надійшли пояснення на заперечення відповідача.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Господарського суду Одеської області від 28.11.2017 по справі №916/2789/16 стягненуто із ПАТ «МТБ Банк» на користь ТОВ «Біона Групп» 211 068,00 грн., яке набрало законної сили.

Нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє грошового зобов`язання і не звільняє боржника від відповідальності за його невиконання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відтак, враховуючи що судовим рішенням у справі №916/27898/16 встановлено факт неналежного виконання зобов`язання відповідачем, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 211 068,00грн, яка була погашена відповідачем 22.02.2018, висновки суду першої інстанції про стягнення з відповідача інфляційних втрат у сумі 52 260,44 грн. та 3% річних у сумі 9 898,44грн., нарахованих за період прострочення з 31.07.2016 по 21.02.2018, колегія суддів вважає законними та обґрунтованими.

Доводи скаржника, що позивачем пропущено строки позовної давності, судова колегія відхиляє, оскільки 22.02.2018 відповідачем в рахунок виконання рішення суду було перераховано на рахунок позивача кошти із акредитива, що свідчить про переривання строків позовної давності згідно ст. 264 ЦК України.

Щодо доводів скаржника про те, що інфляційні втрати не підлягають стягненню, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти, судова колегія зазначає наступне.

В обґрунтування вищевказаних доводів відповідач посилається на висновки викладені в постановах Верховного Суду України, проте судова колегія не приймає їх до уваги, оскільки у даній справі та у справах на які посилається скаржник різні предмети спорів.

Крім цього, судом першої інстанції при розгляді даної справи було встановлено наявність у ПАТ обов`язку після закінчення строку дії акредитиву продати іноземну валюту та перерахувати на рахунок ТОВ «Біона Групп» гривневий еквівалент, чого відповідачем зроблено не було.

Отже, наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів прийшла до висновку про те, що Господарський суд Одеської області ретельно з`ясував всі обставини справи, надав належну оцінку наявним в ній доказам, відтак ухвалив законне та обґрунтоване рішення, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення слід залишити без змін.

Згідно із ст.129 ГПК України витрати скаржника по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 24.02.2020 - залишити без змін.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду є остаточною і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених у п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Разюк Г.П.

Савицький Я.Ф.