УХВАЛА

14 квітня 2020 року

м. Київ

Справа № 922/2032/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Львова Б. Ю. (головуючий), Булгакової І. В. і Селіваненка В. П.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» (далі - Університет)

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 31.01.2020

зі справи № 922/2032/19

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» (далі - Товариство)

до Університету

про стягнення 65 148,40 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 24.10.2019 в позові відмовлено частково. Стягнуто з Університету на користь Товариства заборгованість - 6528,78 грн., пеню - 294,24 грн., 3 % річних - 25,22 грн., інфляційні втрати - 45,70 грн.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 31.01.2020 рішення господарського суду Харківської області від 24.10.2019 скасовано в частині відмови у стягненні заборгованості за спожитий природний газ у сумі 55 168,78 грн., пені - 2 486,38 грн., 3 % річних - 213,12 грн., та прийнято у цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог, а також скасовано в частині стягнення інфляційних у сумі 45,70 грн. та прийнято в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. У другому абзаці рішення викладено в іншій редакції, а саме: стягнуто з Університету на користь Товариства заборгованість - 61 697,56 грн., пеню - 2 780,62 грн., 3 % річних - 238,34 грн. В іншій частині рішення залишено без змін.

18.03.2020 (згідно з поштовою відміткою на конверті) Університет звернувся з касаційною скаргою від 17.03.2020 № 66-01-16/54 до Верховного Суду, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, а рішення місцевого суду залишити в силі.

Дослідивши матеріали касаційної скарги Університету, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з урахуванням такого.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України, Кодекс) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2020 встановлено у розмірі 2 102,00 грн.

Предметом позову, з яким Товариство звернулося до господарського суду Харківської області про захист порушених прав, є стягнення 65 148,40 грн., а отже, ціна позову у справі № 922/2032/19 не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому справа є малозначною відповідно до положень статті 12 ГПК України.

Звертаючись до суду касаційної інстанції, Університет просив прийняти касаційну скаргу до провадження, незважаючи на ціну позову, з посиланням на те, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а саме: щодо застосування положень частини п`ятої статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі» (далі - Закон) у сукупності із вимогами частини першої статті 251 Цивільного кодексу України, якими врегульовані питання щодо дії договору про закупівлю на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року в обсязі, що не перевищує 20 % суми, визначеної в договорі, укладеному в попередньому році.

Водночас колегія суддів Верховного Суду вважає, що наведені скаржником у касаційній скарзі доводи та зміст оскаржуваного судового рішення у цій справі не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Разом з тим необхідно зазначити, що існує практика Верховного Суду, викладена у постанові 30.03.2018 № 925/282/17, щодо застосування частини п`ятої статті 36 Закону і суд апеляційної інстанції прийняв оскаржуване судове рішення з урахуванням висновку про застосування такої норми у подібних правовідносинах.

З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Університету на постанову Східного апеляційного господарського суду від 31.01.2020 зі справи № 922/2032/19, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

На підставі викладеного та керуючись статтею 234, пунктом 2 частини третьої статті 287, статтею 293 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» на постанову Східного апеляційного господарського суду від 31.01.2020 зі справи № 922/2032/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Б. Львов

Суддя І. Булгакова

Суддя В. Селіваненко