УХВАЛА

м. Київ

15.04.2020Справа №910/5116/20
Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М. розглянувши без виклику учасників справи

заяву Фізичної особи підприємця Чечеріна Сергія Леонідовича, м. Харків

до Приватного акціонерного товариства «Ремонтно-механічний завод «Модуль», м. Київ

про визнання дійсною угоди та визнання недійсним односторонньої правочину, -

ВСТАНОВИВ:

14.04.2020 року Фізична особа підприємець Чечерін Сергій Леонідович (позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Ремонтно-механічний завод «Модуль» (відповідач) про:

- визнання дійсною угоди про внесення сторонами змін до договору оренди №03.01/008-19 від 01.08.2019 року щощо зміни порядку сплати орендної плати, відповідно до якої орендна плата сплаується орендарем у поточному місяці до 28 числа за звітний місяць;

- визнання недійсним одностороннього правочину Приватного акціонерного товариства «Ремонтно-механічний завод «Модуль» у формі повідомлення від 04.03.2020 року про розірвання договору оренди №03.01/008-19 від 01.08.2019 року.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що надіслане відповідачем повідомлення від 04.03.2020 року про розірвання договору оренди №03.01/008-19 від 01.08.2019 року є необгрунтованим та не відповідає дійсності і умовам вказаного договору, оскільки зазначена відповідачем підстава розірвання, як систематичне порушення строків внесення орендних платежів, є надуманою та такою, що не відповідає дійсності. Стосовно визнання дійсною угоди про внесення сторонами змін до договору оренди №03.01/008-19 від 01.08.2019 року щощо зміни порядку сплати орендної плати, відповідно до якої орендна плата сплаується орендарем у поточному місяці до 28 числа за звітний місяць, позивачем вказано, що сторони виклавши пункт 5.2. договору тлумачили його як такий, що свідчить про обов`язок орендаря сплатити орендну плату на початку місяця в якому відбувається платне користування об`єктом, а не авансом за місяць, який передує звітному.

Разом з позовною заявою Фізичною особою підприємцем Чечеріним Сергієм Леонідовичем (надалі також - заявник) подано заяву про забезпечення позову шляхом:

- заборони Приватному акціонерному товариству «Ремонтно-механічний завод «Модуль» в особі будь-яких органів, посадових осіб, працівників або представників вчиняти будь-які дії, направлені на перешкоджання Фізичній особі підприємцю Чечеріну Сергію Леонідовичу, в тому числі, його суборендарям, у користуванні частиною нежитлової будівлі-приміщення №3, загальною площею 1257,22 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 9 - приміщення, що відмічені на плані розміщення об`єкта оренди у додатку до договору оренди №03.01/008-19 від 01.08.2019 року, у тому числі, але не виключно, заборонити Приватному акціонерному товариству «Ремонтно-механічний завод «Модуль» вчиняти будь-які дії, спрямовані на обмеження або відключеннявказаної частини нежилого будинку від електроенергії, комунальних послуг з електропостачання, каналізації, належним безперервним функціонуванням систем кондиціонування, вентиляції, опалення та пожежогасіння протягом усього строку оренди та будь-які дії, спрямовані на обмеження та перешкоджання користування загальними зонаминежилої будівлі за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 9;

- заборони Приватному акціонерному товариству «Ремонтно-механічний завод «Модуль» в особі будь-яких органів, посадових осіб, працівників або представників вчиняти будь-які дії, щодо обмеження доступу Фізичної особи підприємця Чечеріна Сергія Леонідовича до частини нежитлової будівлі-приміщення №3, загальною площею 1257,22 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 9 - приміщення, що відмічені на плані розміщення об`єкта оренди у додатку до договору оренди №03.01/008-19 від 01.08.2019 року.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 14.04.2020 орку позовні матеріали, разом із заявою про забезпечення позову, по справі №910/5116/20 передані для розгляду судді Морозову С.М.

Як вбачається із заяви, між сторонами укладено договір оренди №03.01/008-19 від 01.08.2019 року, за яким Приватне акціонерне товариство «Ремонтно-механічний завод «Модуль» (орендодавець) передало, а Фізичною особою підприємцем Чечеріним Сергієм Леонідовичем (орендар) прийнято у тимчасове платне користування нежитлову будівлю, проте, як зазначає заявник, відповідач як орендодавець неодноразово вчиняв дії, направлені на обмеження доступу до орендованих приміщень заявника як орендаря, шляхом здійснення непогоджених будівельних робіт, а неодноразовість таких дій свідчить про високу імовірість вчинення відовідачем дій щодо обмеження можливості заявника користуватись приміщеннями, особливо, враховуючитой факт, що відповідач в односторонньому порядку розірвав договір оренди шляхом надіслання ФО-П Чечеріну С.Л. повідомлення від 04.03.2020 року про розірвання договору оренди №03.01/008-19 від 01.08.2019 року з визначенням строку, а саме до 04.04.2020 року, протягом якого заявник має звільнити орендоване приміщення.

Згідно з ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подану Фізичною особою підприємцем Чечеріним Сергієм Леонідовичем заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 1 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України).

Як на необхідність вжиття заходів до забезпечення позову заявник зазначає, що невжиття зазначених ним заходів зробить неможливим виконання рішення суду, через те, що заявник не зможе реалізувати своє право на користування приміщеннями за період, коли таке користування буде неможливим з фактичних підстав в результаті вчинення відповідачем дій направлених на перешкоджання користування об`єктом.

Суд зазначає, що заявник просить вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони Приватному акціонерному товариству «Ремонтно-механічний завод «Модуль» в особі будь-яких органів, посадових осіб, працівників або представників вчиняти будь-які дії, направлені на перешкоджання Фізичній особі підприємцю Чечеріну Сергію Леонідовичу, в тому числі, його суборендарям, у користуванні частиною нежитлової будівлі-приміщення.

В той же час, відповідно до п. 1.5. договору оренди №03.01/008-19 від 01.08.2019 року орендар не має право передавати об`єкт оренди в суборенду в цілому або частинами без надання письмової згоди орендодавця.

Отже, аналізуючи зазначене, Фізична особа підприємцець Чечерін Сергій Леонідович просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом, який сторонами передбачено як неможливий, без настання певних обставин, а саме наявності відповідної письмової згоди відповідача як орендодавця, а тому, зважаючи на відсутність в матеріалах позовної заяви такої згоди, вжиття заходів забезпечення позову визначеним заявником шляхом є невмотивованим.

Окрім того, заявником зазначено, що починаючи з 20.09.2019 року відповідач постійно порушує права орендаря намагаючись обмежити йому та його суборендарям доступ у приміщення, блокуючи входи.

Однак, в матеріалах, доданих до позовної заяви, відсутні підтверджуючі докази такого блокування (акти, складені заяником, повідомлення про виклики, складені відповідними підрозділами поліції, тощо), які б надали суду змогу дійти однозначного висновку щодо дійсності та підтвердження зазначених ФО-П Чечеріним С.Л. обставин.

Із наданого заявником листування не вбачається за можливе визначення кожного конкретного випадку блокування відповідачем доступу позивачу до орендованих приміщень та яким саме шляхом таке блоування було здійснено.

За змістом п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Згідно з п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Таким чином, суд зазначає, що без обґрунтування підстав для вжиття заходів забезпечення позову з посиланням на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи викладене, беручи до уваги наявні докази, долучені до позовної заяви, Фізичною особою-підприємцем Чечеріним Сергієм Леонідовичем не надано суду належних та допустимих доказів, з якими приписи ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, пов`язують можливість вжиття заходів забезпечення позову в обраний позивачем спосіб.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні поданої заяви.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір в сумі 1 051,00 грн, за подання заяви про забезпечення позову покладається на заявника - Фізичну особу-підприємця Чечеріна Сергія Леонідовича.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Чечеріна Сергія Леонідовича про забезпечення позову відмовити повністю.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя C.М. Морозов