УХВАЛА

про повернення позовної заяви

м. Київ

14.04.2020Справа № 910/4890/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., розглянувши позовну заяву Комунального підприємства «Київпастранс» в особі Дарницького трамвайного ремонтно-експлуатаційного депо (04070, м. Київ, Набережне шосе, буд. 2) до Фізичної особи-підприємця Калініченко Сергія Станіславовича ( АДРЕСА_1 ) про стягнення 20219,65 грн

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Київпастранс» в особі Дарницького трамвайного ремонтно-експлуатаційного депо (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Калініченко Сергія Станіславовича (далі - відповідач) про стягнення 20219,65 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №1386 від 23.10.2013 в частині своєчасної та повної оплати орендних платежів, у зв`язку з чим позивачем заявлено до стягнення 5716,87 грн заборгованості по орендній платі, 1653,84 грн компенсації податку на землю, 3091,38 грн компенсації вартості спожитих комунальних послуг, 9584,85 грн пені та 3% річних у сумі 172,71 грн.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи суд дійшов наступних висновків.

Приписами ч. 2 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Частиною 5 статті 164 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

За змістом частин 1, 3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Приписами ст. 237 ЦК України визначається поняття та підстави представництва, відповідно до частин 1, 3 якої представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє; представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Представник від імені особи, яку він представляє, здійснює тільки певні юридичні дії внаслідок повноваження. Наявність у представника повноважень є обов`язковою умовою будь - якого представництва.

За приписами частини 1 статті 58 Господарського процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Документи, що посвідчують повноваження представників, і порядок їх оформлення визначаються статтею 60 Господарського процесуального кодексу України.

Так, частинами 3 та 4 статті 60 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

При цьому приписами статті 91 Господарського процесуального кодексу України визначено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Порядок засвідчення копії документів визначений пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації «Вимоги до оформлення документів» (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України №55 від 07.04.2003). За вказаним нормативно-правовим актом, відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису.

Як вбачається з позовної заяви, вона підписана Тараско Т.Є., як представником Комунального підприємства «Київпастранс» в особі Дарницького трамвайного ремонтно- експлуатаційного депо, на підставі довіреності від №06-5/529 від 28.12.2019.

В той же час, з додатків до позову вбачається, що подана заявником, в якості «доказів» підтвердження повноважень, ксерокопія довіреності не містять всіх належних відміток про засвідчення копій, передбачених п.п. 5.27 ДСТУ 4163-2003, а відтак не є доказом, в розумінні ст. 91 Господарського процесуального кодексу України, що підтверджує повноваження Тараско Т.Є. діяти від імені Комунального підприємства «Київпастранс» в особі Дарницького трамвайного ремонтно-експлуатаційного депо та вчиняти певні юридичні дії, зокрема, підписувати позовні заяви.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах ВС від 26.03.2018 у справі №922/4561/16, від 20.03.2018 у справі №905/3332/15 та інших.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, зокрема, рішенням Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

За таких обставин, суд дійшов висновку про повернення заявникові позовної заяви та доданих до неї документів без розгляду на підставі пункту 1 частини 5 статті 174 ГПК України.

В той же час, відповідно до ч. 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

За змістом ч. 6 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 56, 58, 60, 91, 164, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Комунального підприємства «Київпастранс» в особі Дарницького трамвайного ремонтно-експлуатаційного депо і додані до неї документи повернути заявнику без розгляду.

2. Роз`яснити позивачу, що повернення вказаної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Копію позовної заяви залишити в суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 14.04.2020 та може бути оскаржена у порядку та строки, визначені статтями 256, 257 та підпунктом 17.5 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.В. Васильченко