ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

м. Чернівці

24 квітня 2020 року Справа № 926/877/20

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Марущака І.В., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія", м. Чернівці

до Фізичної особи-підприємця Мочарного Мирона Володимировича, м. Чернівці

про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" (далі - ТОВ "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія", заявник) звернулось до Господарського суду Чернівецької області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Мочарного Мирона Володимировича (далі - ФОП Мочарний М.В., боржник) 582,29 грн заборгованості за спожиту електричну енергію за січень-березень 2019 року в розмірі, 192,60 грн пені, 14,03 грн інфляційних втрат в сумі й 18 грн 3% річних.

Подана заява обґрунтована невиконанням ФОП Мочарним М.В. взятих на себе зобов`язань щодо оплати спожитої електричної енергії. На підтвердження факту заборгованості ТОВ "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" надало підписану боржником заяву-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальних послуг, підписаний заявником акт звірки взаємних розрахунків № 291 та розрахунки пені, інфляційних втрат і 3% річних.

Дослідивши зміст заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Частиною першою статті 147 ГПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів.

Так, заявник стверджує, що відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 14.06.2018 № 429 ТОВ "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" отримало ліцензію з постачання електричної енергії споживачам та з 01.01.2019 заявник виконує функції постачальника універсальних послуг щодо постачання електроенергії споживачам на території Чернівецької області.

Поряд з цим, продовжує заявник, боржник приєдналося до публічного договору ТОВ "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" шляхом надання підписаної заяви-приєднання та оплатою рахунка.

Дійсно у матеріалах справи міститься заявка-приєднання боржника, з якої слідує, що останній ознайомився та приєднався до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на умовах комерційної пропозиції постачальника універсальних послуг "Універсальна послуга "Мале непобутове споживання", що розміщені на сайті постачальника в мережі інтернет за адресою: http://ek.cv.ua/*. При цьому, у вказаній заяві зазначено, що споживання боржника електроенергії здійснюється з 01.01.2019 за адресою: м. Чернівці, вул. Паризької Комуни, 1.

Згідно з пунктом 2 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії" укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється до 01 грудня 2018 року шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Пунктом 8 вказаної вище постанови НКРЕКП передбачено, що договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Також відповідно до пункту 4.3 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженої постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ) дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

Розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну (пункт 4.12 ПРРЕЕ)

Згідно з пунктом 4.13 ПРРЕЕ для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.

Платіжний документ формується електропостачальником за обсяг електричної енергії згідно з обраною комерційною пропозицією до договору про постачання електричної енергії споживачу. Платіжні документи надаються електропостачальниками споживачам безкоштовно. Платіжні документи на оплату надаються споживачам у відповідних структурних підрозділах електропостачальника, через персональну сторінку споживача на веб-сайті електропостачальника або електронною поштою, факсимільним зв`язком, поштовим зв`язком, кур`єром чи іншими способами з використанням інформаційних технологій у системі електронного документообігу у порядку, передбаченому договором про постачання електричної енергії споживачу. Дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг (пункт 4.14 ПРРЕЕ).

Частиною третьою статті 150 ГПК України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; та інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Приписами статті 96 ГПК України визначено, що електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу (частина 2). Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом (частина 3).

Попри це, ТОВ "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" не долучила до заяви про видачу судового наказу копії публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на умовах комерційної пропозиції постачальника універсальних послуг "Універсальна послуга "Мале непобутове споживання". У той же час суд констатує, що розміщення вказаного договору та комерційної пропозиції в мережі інтернет не звільняє заявника від обов`язку виконання вимог пункту 3 частини третьої статті 150 ГПК України.

Крім того, заявник не надав суду жодних документів, які б підтверджували факт та обсяги споживання боржником електричної енергії за спірний період, зокрема актів прийому-передачі та/або наданих послуг.

Також до заяви не додано рахунків про спожиту боржником в січні-березні 2019 року електроенергію, доказів їх виставлення та/або отримання ФОП Мочарним М.В. у порядку, передбаченому ПРРЕЕ і умовами Типового договору. За вказаних обставин суд позбавлений можливості пересвідчитись у виникненні в заявника права вимоги на стягнення заборгованості, щодо якої подана заява, та дослідити строк позовної давності, пропуск якого є підставою для відмови у видачі судового наказу (пункт 5 частини 1 стаття 152 ГПК України).

Натомість акт звірки взаємних розрахунків № 291 не може вважатись належним доказом безспірності заявлених вимог, оскільки він підписаний лише представником заявника.

Частиною 2 статті 154 ГПК України унормовано, що за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу.

Приписами частини другої статті 152 ГПК України передбачено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

За таких умов суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, оскільки є достатні підстави вважати, що дані вимоги не є безспірними.

Водночас суд звертає увагу ТОВ "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія", що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків, та не позбавляє заявника права звернутися до суду в порядку позовного провадження.

Керуючись 12, 147-148, 150, 152-153, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" у видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Мочарного Мирона Володимировича (далі - ФОП Мочарний М.В., боржник) 582,29 грн заборгованості за спожиту електричну енергію за січень-березень 2019 року в розмірі, 192,60 грн пені, 14,03 грн інфляційних втрат в сумі й 18 грн 3% річних.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 254-257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено і підписано 24 квітня 2020 року.

Суддя І.В. Марущак