ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2020м. ДніпроСправа № 904/761/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Алекста", м. Дніпро

до Державного підприємства "Дослідне господарство "Дніпро" Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України", с. Дослідне Дніпровського району Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості в сумі 151 603 грн. 76 коп. за договором поставки від 01.08.2016 № 34

Суддя Рудь І.А.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Алекста" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Державного підприємства "Дослідне господарство "Дніпро" Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України" заборгованість у розмірі 151 603 грн. 76 коп., з яких: 129 837 грн. 33 коп. - основний борг, 19 383 грн. 39 коп. - пеня, 2 383 грн. 04 коп. - 3% річних, відповідно до умов договору поставки від 01.08.2016 № 34.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов спірного договору в частині повної та своєчасної оплати поставленого позивачем товару.

Ухвалою господарського суду від 17.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідач вимоги суду не виконав та не надав витребувані судом документи.

Згідно із поштовим повідомленням № 560 ухвала господарського суду про відкриття провадження у справі від 17.02.2020 отримана відповідачем 22.02.2020.

Відповідно до ч. 9 ст. 81, ч. 9 ст. 165 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв"язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини укладення договору; факт поставки товару; строк оплати; наявність прострочення оплати.

На підтвердження обставин, які є предметом доказування у даній справі, позивач надав до матеріалів справи такі докази:

- копію договору поставки від 01.08.2016 № 34;

- копії видаткових накладних № 687 від 13.11.2018, № 86 від 04.03.2019, № 108 від 05.03.2019, № 124 від 11.03.2019, № 189 від 09.04.2019, № 223 від 03.05.2019, № 296 від 12.06.2019, № 301 від 19.06.2019, № 313 від 27.06.2019, № 315 від 02.07.2019, № 343 від 16.07.2019, № 351 від 19.07.2019, № 356 від 23.07.2019;

- копії претензії № 1 від 10.01.2020, опису вкладення від 14.01.2020, накладної № 657 від 14.01.2020, відстеження пересилання ПАТ "Укрпошта" від 07.02.2020.

Так, судом встановлено, що 01.08.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Алекста" (постачальник) та Державним підприємством "Дослідне господарство "Дніпро" Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України" (покупець) укладено договір поставки № 34 (далі - договір).

Згідно з п. 1.1. договору постачальник зобов"язується поставляти, а покупець - приймати та оплачувати на нижченаведених умовах підшипники, ремні й інші товари (далі - товар), партіями, в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у видаткових накладних, які є невід"ємною частиною договору після підписання їх сторонами.

Відповідно до п. 3.1. договору покупець здійснює передплату у розмірі 100% вартості партії товару за відповідним рахунком.

За п. 3.2. договору у випадку відвантаження товару без передплати або часткової оплати отриманий товар повинен бути оплачений покупцем у повному обсязі не пізніше 14 календарних днів з моменту підписання накладної про отримання товару покупцем, якщо інші строки оплати не узгоджені сторонами, зокрема у специфікації.

Поставка товару здійснюється на умовах ЕХW (Інкотермс-2010) у строки, вказані у відповідній специфікації, з моменту отримання постачальником від покупця передплати (п. 4.1. договору).

Згідно з п. 4.2. договору датою поставки є фактична дата отримання товару. Під підписанням покупцем видаткової накладної про приймання товару мається на увазі отримання покупцем одночасно з товаром його приналежностей та документів, які стосуються товару і підлягають передачі разом з товаром. За відсутності яких-небудь з приналежностей товару або документів, які стосуються товару, покупець робить про це відмітку у видатковій накладній.

За п. 8.1. договору якщо покупець не здійснить оплату товару у відповідності до п. 3.1. або п. 3.2. договору, він сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочки, від вартості поставленого, але не оплаченого товару, за кожен день прострочки, шляхом перерахування суми пені на поточний рахунок постачальника.

Пунктом 10.7. договору передбачено, що строк дії договору - з моменту його підписання сторонами по 31.12.2018. Договір автоматично продовжує строк своєї дії на наступний календарний рік, якщо жодна із сторін попередньо, за 1 місяць, не надасть свої пропозиції про припинення дії договору.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 129 837 грн. 33 коп., що підтверджується підписаними сторонами без будь-яких зауважень видатковими накладними № 687 від 13.11.2018 на суму 965 грн. 42 коп., № 86 від 04.03.2019 на суму 5 456 грн. 38 коп., № 108 від 05.03.2019 на суму 626 грн. 15 коп., № 124 від 11.03.2019 на суму 1 020 грн. 60 коп., № 189 від 09.04.2019 на суму 304 грн. 80 коп., № 223 від 03.05.2019 на суму 5 749 грн. 44 коп., № 296 від 12.06.2019 на суму 58 397 грн. 16 коп., № 301 від 19.06.2019 на суму 12 152 грн. 24 коп., № 313 від 27.06.2019 на суму 28 044 грн. 40 коп., № 315 від 02.07.2019 на суму 936 грн. 32 коп., № 343 від 16.07.2019 на суму 11 183 грн. 08 коп., № 351 від 19.07.2019 на суму 1 572 грн. 94 коп., № 356 від 23.07.2019 на суму 3 428 грн. 40 коп. (а.с. 14-26).

Позивач зазначає, що відповідач, в порушення умов договору, свої зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати поставленого товару не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 129 837 грн. 33 коп.

14.01.2020 позивач надіслав відповідачу претензію № 1 від 10.01.2020 про сплату заборгованості (а.с. 27-32). Дану претензію відповідач отримав 21.01.2020, однак відповіді не надав, вимогу не виконав.

Доказів оплати відповідачем вказаної заборгованості сторонами до матеріалів справи не надано.

На підставі п. 8.1. договору позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 19 383 грн. 39 коп., за загальний період з 11.08.2019 по 04.02.2020. Нарахування здійснено за кожною видатковою накладною окремо.

Із посиланням на положення ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував додатково до суми основного боргу та просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 2 383 грн. 04 коп., за загальний період з 28.11.2018 по 04.02.2020. Нарахування здійснено за кожною видатковою накладною окремо.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору поставки, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов"язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов"язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов"язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов"язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

За ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання).

Враховуючи умови п. 3.2. договору, відповідач повинен був здійснити оплату поставленого товару за видатковими накладними:

- № 687 від 13.11.2018 у строк до 27.11.2018 включно;

- № 86 від 04.03.2019 у строк до 18.03.2019 включно;

- № 108 від 05.03.2019 у строк до 19.03.2019 включно;

- № 124 від 11.03.2019 у строк до 25.03.2019 включно;

- № 189 від 09.04.2019 у строк до 23.04.2019 включно;

- № 223 від 03.05.2019 у строк до 17.05.2019 включно;

- № 296 від 12.06.2019 у строк до 26.06.2019 включно;

- № 301 від 19.06.2019 у строк до 03.07.2019 включно;

- № 313 від 27.06.2019 у строк до 11.07.2019 включно;

- № 315 від 02.07.2019 у строк до 16.07.2019 включно;

- № 343 від 16.07.2019 у строк до 30.07.2019 включно;

- № 351 від 19.07.2019 у строк до 02.08.2019 включно;

- № 356 від 23.07.2019 у строк до 06.08.2019 включно.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідач не розрахувався за поставлений позивачем товар, у зв"язку з чим заборгованість становить 129 837 грн. 33 коп. та підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України).

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

За ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з п. 8.1. договору якщо покупець не здійснить оплату товару у відповідності до п. 3.1. або п. 3.2. договору, він сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочки, від вартості поставленого, але не оплаченого товару, за кожен день прострочки, шляхом перерахування суми пені на поточний рахунок постачальника.

Відповідно до п. 2.5. постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Отже, оскільки договором поставки від 01.08.2016 № 34 не встановлено інший строк, за який нараховується пеня, застосуванню підлягає ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Враховуючи положення ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, період нарахування пені за видатковою накладною № 687 від 13.11.2018 становить з 28.11.2018 по 28.05.2019 і не входить у період, заявлений позивачем для стягнення пені. У зв`язку з цим судом при перевірці розрахунку пені вказана накладна не прийнята до уваги.

Враховуючи положення ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, період нарахування пені за видатковою накладною № 86 від 04.03.2019 становить з 19.03.2019 по 16.09.2019, за видатковою накладною № 108 від 05.03.2019 - з 20.03.2019 по 17.09.2019, за видатковою накладною № 124 від 11.03.2019 - з 26.03.2019 по 23.09.2019, за видатковою накладною № 189 від 09.04.2019 - з 24.04.2019 по 22.10.2019, за видатковою накладною № 223 від 03.05.2019 - з 18.05.2019 по 15.11.2019, за видатковою накладною № 296 від 12.06.2019 - з 27.06.2019 по 25.12.2019, за видатковою накладною № 301 від 19.06.2019 - з 04.07.2019 по 01.01.2020, за видатковою накладною № 313 від 27.06.2019 - з 12.07.2019 по 09.01.2020, за видатковою накладною № 315 від 02.07.2019 - з 17.07.2019 по 14.01.2020, за видатковою накладною № 343 від 16.07.2019 - з 31.07.2019 по 28.01.2020, за видатковою накладною № 351 від 19.07.2019 - з 03.08.2019 по 31.01.2020, за видатковою накладною № 356 від 23.07.2019 - з 07.08.2019 по 04.02.2020.

Вказані вище періоди частково входять до періоду, заявленого позивачем для стягнення пені, а саме: за видатковою накладною № 86 від 04.03.2019 - з 11.08.2019 по 16.09.2019; за видатковою накладною № 108 від 05.03.2019 - з 11.08.2019 по 17.09.2019; за видатковою накладною № 124 від 11.03.2019 - з 11.08.2019 по 23.09.2019; за видатковою накладною № 189 від 09.04.2019 - з 11.08.2019 по 22.10.2019; за видатковою накладною № 223 від 03.05.2019 - з 11.08.2019 по 15.11.2019; за видатковою накладною № 296 від 12.06.2019 - з 11.08.2019 по 25.12.2019; за видатковою накладною № 301 від 19.06.2019 - з 11.08.2019 по 01.01.2020; за видатковою накладною № 313 від 27.06.2019 - з 11.08.2019 по 09.01.2020; за видатковою накладною № 315 від 02.07.2019 - з 11.08.2019 по 14.01.2020; за видатковою накладною № 343 від 16.07.2019 - з 11.08.2019 по 28.01.2020; за видатковою накладною № 351 від 19.07.2019 - з 11.08.2019 по 31.01.2020; за видатковою накладною № 356 від 23.07.2019 - з 11.08.2019 по 04.02.2020.

Таким чином, за розрахунком суду, пеня в межах визначеного позивачем періоду складає 15 442 грн. 15 коп. та підлягає стягненню з відповідача. Решта позовних вимог в цій частині задоволенню не підлягає.

Згідно положень ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку 3% річних порушень чинного законодавства і умов договору судом не встановлено, у зв"язку з чим 3% річних у розмірі 2 383 грн. 04 коп. підлягають стягненню з відповідача.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої договірні зобов`язання, чим порушив умови укладеного із позивачем договору та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача про стягнення 129 837 грн. 33 коп. - основного боргу, 15 442 грн. 15 коп. - пені, 2 383 грн. 04 коп. - 3% річних є обґрунтованими і підлягають задоволенню. У решті позову слід відмовити.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 165, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Дослідне господарство "Дніпро" Державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України" (52071, Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Дослідне, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Алекста" (49000, м. Дніпро, вул. Панікахи, 2, офіс 2, ) 129 837 грн. 33 коп. (сто двадцять дев"ять тисяч вісімсот тридцять сім грн. 33 коп.) основного боргу, 15 442 грн. 15 коп. (п"ятнадцять тисяч чотириста сорок дві грн. 15 коп.) пені, 2 383 грн. 04 коп. (дві тисячі триста вісімдесят три грн. 04 коп.) 3% річних та 2 214 грн. 94 коп. (дві тисячі двісті чотирнадцять грн. 94 коп.) витрат зі сплати судового збору.

У решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 17.04.2020

Суддя І.А. Рудь