УХВАЛА

09 квітня 2020 року

м. Київ

Справа № 910/2526/14

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Пєскова В.Г. - головуючий, Банаська О.О., Погребняка В.Я.,

за участю секретаря судового засідання - Хмельовського В.О.,

за участю представника Семенець Ганни Леонідівни - Кійка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2019

у складі колегії суддів: Грека Б.М. (головуючий), Жук Г.А., Остапенка О.М.

та на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.05.2019

у складі судді Яковенко А.В.

у справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк»

до Приватного акціонерного товариства «Інвікта-Маяк»

про банкрутство,

В С Т А Н О В И В:

21.05.2014 ухвалою Господарського суду міста Києва, серед іншого, порушено провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Інвікта-Маяк» (далі - ПрАТ «Інвікта-Маяк»); визнано грошові вимоги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») до ПрАТ «Інвікта-Маяк» у розмірі 21 807 470, 28 грн (20 210 804, 46 грн - заборгованість, 1 590 575,82 грн - штрафні санкції, 6 090 грн - судовий збір); введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном ПрАТ «Інвікта-Маяк»; здійснено офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство ПрАТ «Інвікта-Маяк» на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет з метою виявлення всіх кредиторів та осіб, які виявили бажання взяти участь у санації боржника.

За результатами попереднього засідання від 19.12.2014 затверджено реєстр вимог кредиторів ПрАТ «Інвікта-Маяк», визнано конкурсними кредиторами боржника:

- ПАТ «ВіЕйБі Банк» на суму 29 423 910, 68 грн (7 308 грн - перша черга, 27 085 445, 35 грн - четверта черга, 2 331 157, 33 грн - шоста черга);

- ПАТ «Енергобанк» на суму 14 086 грн (1 218 грн - перша черга, 12 868 грн - четверта черга);

- визнано ПАТ «Енергобанк» забезпеченим кредитором боржника на суму 19 388 719, 47 грн.

24.06.2015 постановою Господарського суду міста Києва у справі № 910/2526/14 визнано боржника банкрутом та призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого Степаненка М.М.

11.01.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) про заміну кредитора - ПАТ «Енергобанк» у справі № 910/2526/14, яка обґрунтована тим, що заявниця звернулась до суду щодо стягнення заборгованості за кредитним договором від 10.01.2003 № 301-01 з урахуванням договорів про відступлення права вимоги від 29.02.2012, 28.08.2012, від 01.03.2016, за якими право вимоги боргу перейшло від ПАТ «Енергобанк» до ОСОБА_1

20.05.2019 ухвалою Господарського суду міста Києва відмовлено у задоволенні заяви про заміну кредитора у справі № 910/2526/14, так як суд не вбачає підстав для задоволення поданої заяви, оскільки до неї не додано належних та допустимих доказів переходу застави від ПАТ «Енергобанк» до ТОВ «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Даліз-Фінанс», ТОВ «Компанія з управління активами «Співдружність Ессет Менеджмент», що діє в інтересах та за рахунок Пайового венчурного інвестиційного фонду «Співдружність-3» недиверсифікованого виду, та відповідно до ОСОБА_1

07.11.2019 постановою Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.05.2019 залишено без змін. Матеріали справи № 910/2526/14 повернуто до Господарського суду міста Києва.

09.12.2019 ОСОБА_1 подано касаційну скаргу, в якій скаржниця просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2019 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.05.2019 у справі № 910/2526/14; прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву нового кредитора та здійснити заміну кредитора ПАТ «Енергобанк» на правонаступника - ОСОБА_1 - на суму 19 388 719, 47 грн, як забезпеченого кредитора (кредиторські вимоги забезпечені заставою майна) і зобов`язати ліквідатора ПрАТ «Інвікта-Маяк» арбітражного керуючого Степаненка М.М. внести відповідні зміни до реєстру вимог кредиторів боржника.

10.12.2019 зазначену касаційну скаргу передано колегії суддів Верховного Суду у складі: головуючого Пєскова В.Г., суддів: Жукова С.В., Катеринчук Л.Й.

17.12.2019 ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2019 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.05.2019 у справі № 910/2526/14 було залишено без руху з наданням скаржнику строку на усунення недоліків, а саме - для подання до суду документу про сплату (зарахування) судового збору в установленому законом порядку та розмірі - 1 921 грн.

18.12.2019 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків касаційної скарги, надано суду копію квитанції від 17.12.2019 № 40917 про сплату судового збору в сумі 1 921 грн.

Колегією суддів Верховного Суду прийнято подану ОСОБА_1 заяву про усунення недоліків касаційної скарги на постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2019 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.05.2019 у справі № 910/2526/14.

У зв`язку з відпусткою судді Жукова С.В. та судді Катеринчук Л.Й. автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 910/2526/14 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Пєсков В.Г., суддя - Огороднік К.М., суддя - Погребняк В.Я., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 08.01.2020.

08.01.2020 ухвалою Верховного Суду (колегія суддів у складі: Пєсков В.Г. - головуючий, Погребняк В.Я., Огороднік К.М.) відкрито касаційне провадження у справі № 910/2526/14 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2019 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.05.2019. Провадження у справі № 910/2526/14 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2019 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.05.2019 зупинено до винесення Палатою для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду повного тексту рішення у справі № 911/806/17.

27.02.2020 Верховним Судом у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду: Катеринчук Л.Й. - головуючої, Банаська О.О., Білоуса В.В., Жукова С.В., Васьковського О.В., Огородніка К.М., Пєскова В.Г., Погребняка В.Я., Ткаченко Н.Г., - ухвалено постанову у справі № 911/806/17, яку було оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 10.03.2020, та 12.03.2020 Верховним Судом у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду: Катеринчук Л.Й . - головуючої, Банаська О.О., Білоуса В.В., Васьковського О.В., Пєскова В.Г., Погребняка В.Я. постановлено ухвалу у справі № 911/806/17. Тобто обставини, що викликали зупинення провадження у справі № 910/2526/14 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2019 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.05.2019, усунуто.

У зв`язку з відрядженням судді Огородніка К.М. автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 910/2526/14 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Пєсков В.Г., суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Погребняк В.Я., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 13.03.2020.

13.03.2020 поновлено касаційне провадження у справі № 910/2526/14 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2019 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.05.2019, а також призначено розгляд цієї касаційної скарги на 09.04.2020.

У зв`язку з відпусткою судді Катеринчук Л.Й. автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 910/2526/14 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Пєсков В.Г., суддя - Банасько О.О., суддя - Погребняк В.Я., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 06.04.2020.

07.04.2020 ухвалою прийнято до свого провадження колегією суддів Касаційного господарського суду у складі: Пєскова В.Г. - головуючий, Банаська О.О., Погребняка В.Я., справу № 910/2526/14 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2019, якою переглянуто ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.05.2019 про відмову у задоволенні заяви про заміну кредитора.

Перевіривши матеріали справи, розглянувши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційне провадження у справі № 910/2526/14 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2019 та на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.05.2019 про відмову у задоволенні заяви про заміну кредитора підлягає закриттю з таких підстав.

Колегія суддів звертає увагу, що проблематика перегляду Верховний Судом судових рішень щодо заміни кредитора у справі про банкрутство вирішувалась палатою для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду неодноразово.

12.11.2019 Верховний Суд у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду в ухвалі у справі № 922/6220/15 дійшов висновку про те, що аналіз приписів частини третьої статті 8 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» свідчить, що ухвала господарського суду у справі про банкрутство, якою замінено кредитора на його правонаступника, не підлягає касаційному оскарженню.

У подальшому Верховний Суд у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду повернувся до питання перегляду у касаційному порядку судових рішень щодо заміни кредитора у справі про банкрутство, зокрема це зроблено у справі № 911/806/17.

Так, постановою від 27.02.2020 у справі № 911/806/17 Верховний Суд у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду дійшов висновку про те, що здійснення процесуального правонаступництва кредитора у справі про банкрутство на нового кредитора у справі про банкрутство не обмежується виключно повноваженнями місцевого суду і така процесуальна дія може бути здійснена судом апеляційної інстанції, якщо до нього безпосередньо надійшла заява про заміну кредитора. У цьому випадку судове рішення суду апеляційної інстанції щодо заміни кредитора підлягає перегляду судом касаційної інстанції.

Таким чином, судова колегія, з урахуванням правових позицій, викладених у вказаних вище судових рішеннях Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, вважає за необхідне зазначити про такі узагальнюючі висновки:

1. Клопотання про заміну кредитора у справі про банкрутство може бути подано як до суду першої інстанції, так і до суду апеляційної інстанції.

2. У випадку подання відповідного клопотання до суду першої інстанції та вирішення по суті питання заміни кредитора у справі про банкрутство (відмови у заміні кредитора у справі про банкрутство), таке судове рішення підлягає оскарженню лише до суду апеляційної інстанції.

3. У випадку подання відповідного клопотання про заміну кредитора у справі про банкрутство безпосередньо до суду апеляційної інстанції та вирішення по суті питання заміни кредитора у справі про банкрутство (відмови у заміні кредитора у справі про банкрутство) судом апеляційної інстанції, таке судове рішення суду апеляційної інстанції підлягає оскарженню до суду касаційної інстанції.

З урахуванням викладеного та оскільки предметом касаційного оскарження у даній справі є постанова Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2019, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.05.2019 про відмову у задоволенні заяви про заміну кредитора у справі № 910/2526/14 залишено без змін, колегія суддів дійшла висновку про необхідність закриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2019, якою переглянуто ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.05.2019 про відмову у задоволенні заяви про заміну кредитора у справі № 910/2526/14.

Водночас колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зазначає таке.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, цей Кодекс набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Кодексом.

Кодекс України з процедур банкрутства № 2597-VIII набрав чинності 21.04.2019, а введено його в дію з 21.10.2019.

З дня введення в дію цього Кодексу визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 31, ст. 440 із наступними змінами); Постанову Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про банкрутство» (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 31, ст. 441).

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Частиною першою статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства, який введено в дію з 21.10.2019, визначено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Згідно з частиною третьою статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали і постанови суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови суду апеляційної інстанції у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства, який введено в дію з 21.10.2019, ухвали господарського суду, постановлені у справі про банкрутство за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною третьою статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства, в редакції на момент прийняття судом апеляційної інстанції оскаржуваної постанови та прийняття судом касаційної інстанції даної ухвали, передбачено, що у касаційному порядку не підлягають оскарженню постанови апеляційного господарського суду, прийняті за результатами перегляду судових рішень, крім: ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство, ухвали за результатами розгляду грошових вимог кредиторів, ухвали про закриття провадження у справі про банкрутство, а також постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Наведений в частині третій статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства, який введено в дію з 21.10.2019, перелік судових рішень, що підлягають касаційному оскарженню, є вичерпним, і тому подання касаційних скарг на інші судові рішення (тобто відсутні у вказаному переліку) виключає можливість здійснення касаційного провадження за такими скаргами.

Аналогічна правова норма містилася і у частині третій статті 8 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який діяв до 21.10.2019.

Системний аналіз зазначених норм права, з урахуванням ухвалених рішень Верховним Судом у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, дозволяє зробити висновок, що ухвала господарського суду у справі про банкрутство, якою відмовлено у задоволенні заяви про заміну кредитора у справі № 910/2526/14 та була переглянута в апеляційному порядку, не підлягає касаційному оскарженню.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20.07.2006 зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]».

При цьому, як визначено у рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» та від 18.11.2010 у справі «Мушта проти України», право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг на рішення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 «Справа «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» (Levages Prestations Services v. France, заява № 21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Таким чином, у разі здійснення касаційного перегляду за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2019, якою переглянуто ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.05.2019 про відмову у задоволенні заяви про заміну кредитора у справі № 910/2526/14, суд касаційної інстанції буде діяти не як суд, встановлений законом.

За таких обставин колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про необхідність закриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2019, якою переглянуто ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.05.2019 про відмову у задоволенні заяви про заміну кредитора у справі № 910/2526/14, на підставі статті 296 ГПК України.

При цьому, касаційну скаргу ОСОБА_1 подано разом із клопотанням про передачу справи № 910/2526/14 на розгляд Великої Палати Верховного Суду у порядку частини п`ятої статті 302 та статті 303 ГПК України, яке мотивовано тим, що у касаційній скарзі у розділі 1. в обґрунтування можливості касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції скаржником піднята правова проблема щодо недопуску до касаційного оскарження постанов апеляційних господарських судів про заміну чи відмову у заміні кредитора, сторони у справі (процесуальне правонаступництво), прийнятих у справах про банкрутство.

Наведені правовідносини, на думку скаржника, містять наступні важливі аспекти:

а) відсутність єдиного правового висновку Вищого господарського суду України, Верховного Суду України та Верховного Суду щодо співвідношення та належного правозастосування норми частини третьої статті 8 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», частини третьої статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства та пункту 26 частини першої статті 255, пункту 2 частини першої статті 287 ГПК України;

б) наявність протилежних правових висновків суду касаційної інстанції та рішень (ухвал) цього ж суду, ухвалених пізніше цих правових висновків і які прямо суперечать один одному; наявність ухвал Касаційного господарського суду і про допуск, і про відмову в прийомі до касаційного розгляду ухвал про заміну кредитора у справах про банкрутство;

в) наявність окремої думки від 12.11.2019 у справі № 922/6220/15 з цього приводу;

г) велика кількість подібних справ, які перебувають на розгляді Касаційного господарського суду, або навпаки не допускаються до розгляду у касаційній інстанції;

д) справа не може бути вирішена відповідним касаційним судом у межах оцінки правильності застосування судами нижчих інстанцій норм матеріального права чи дотримання норм процесуального права;

е) відсутня стала судова практика у відповідних питаннях;

є) різне правове регулювання касаційного оскарження судових рішень щодо заміни кредитора (процесуальне правонаступництво) залежно від правового статусу боржника - перебуває він у процедурі банкрутства чи ні;

ж) необхідність досягнення в кінцевому випадку мети Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», Кодексу України з процедур банкрутства - захистити права і законні інтереси кредиторів неплатоспроможних осіб.

Таким чином, скаржник вважає, що вказані правовідносини містять виключну правову проблему, а, відтак, очевидною, на думку скаржника, є необхідність формування єдиної правозастосовчої практики за даною категорією справ, та забезпечення розвитку права.

У відповідь на це клопотання судова колегія зазначає, що згідно з частиною п`ятою статті 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

За змістом наведеної норми права для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду необхідна наявність виключної правової проблеми з урахуванням кількісного та якісного показників. Тобто йдеться про правову проблему не в одній конкретній справі, а у невизначеній кількості справ, наявних або таких, що можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності; наявні обставини, з яких убачається, що немає усталеної судової практики з відповідних питань, поставлені правові питання не визначені на нормативному рівні, немає процесуальних механізмів вирішення такого питання тощо; як вирішення цієї проблеми вплине на забезпечення сталого розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики.

Верховний Суд, оцінивши мотиви клопотання ОСОБА_1 про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, дійшов висновку, що ця справа не містить виключної правової проблеми і така передача не є необхідною для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

На підставі викладеного та керуючись частиною третьою статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 3, 234, 235, 230, пунктом 4 частини першої статті 287, статтями 296, 302 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про передачу справи № 910/2526/14 на розгляд Великої Палати Верховного Суду відмовити.

2. Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2019, якою переглянуто ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.05.2019 про відмову у задоволенні заяви про заміну кредитора, у справі № 910/2526/14 закрити.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Г. Пєсков

Судді О.О. Банасько

В.Я. Погребняк