ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

13.04.2020 р. справа № 914/845/20

Господарський суд Львівської області у складі судді Синчука М.М., розглянувши матеріали позовної заяви: Ф/господарства «Рисовський», с.Зубра Пустомитівського району Львівської області

до відповідача-1: Солонківської сільської ради, с.Солонка Пустомитівського району Львівської області

до відповідача-2: Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, м.Львів

про: визнання права на постійне користування земельною ділянкою

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Ф/господарства «Рисовський» до відповідача-1 Солонківської сільської ради, відповідача-2 Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання права на постійне користування земельною ділянкою.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про необхідність залишення її без руху, з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно з частиною 1 статті 172 Господарського процесуального кодексу України позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначено Правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270 (з наступними змінами та доповненнями).

За змістом п. 19 вказаних Правил, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою.

Відповідно до п. 61 вказаних Правил, у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові.

Згідно із пунктом 3.2.1.2 Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» від 12.05.2006 року № 211 при прийманні листа (бандеролі) з оголошеною цінністю з описом вкладення працівник зв`язку звіряє вкладення з описом ф. 107 (рис. 27), а також перевіряє відповідність місця призначення, найменування адресата та суми оголошеної цінності, зазначених на відправленні та примірнику опису, розписується на ньому і проставляє відбиток календарного штемпеля.

Позивачем, на підтвердження відправлення позовної заяви та доданих до неї документів на адресу відповідача-1, до позовної заяви додано опис вкладення у цінний лист та поштову квитанцію. Однак, вивчивши зміст доданого опису вкладення, судом встановлено, що позивачем на адресу відповідача-1 направлено позовну заяву (згідно опису кіл-ть предметів- 2) та додані до позовної заяви документи (згідно опису кіл-ть предметів- 5), проте позивачем до позовної заяви, що надійшла до суду додано 8 додатків, а з наданого суду опису вкладення неможливо встановити які саме додатки було надіслано на адресу відповідача-1.

Позивачем, на підтвердження відправлення позовної заяви та доданих до неї документів на адресу відповідача-2, до позовної заяви додано опис вкладення у цінний лист та поштову квитанцію. Однак, вивчивши зміст доданого опису вкладення, судом встановлено, що позивачем на адресу відповідача-2 направлено позовну заяву (згідно опису кіл-ть предметів, аркушів-1) та додані до позовної заяви документи (згідно опису кіл-ть предметів, аркушів-7), проте позивачем до позовної заяви, що надійшла до суду додано 8 додатків, а з наданого суду опису вкладення неможливо встановити які саме додатки було надіслано на адресу відповідача-2, а сама позовна заява містить 2 аркуші.

Відповідно до ч.2 ст.164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні у нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Частиною другою статті 91 ГПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно ч.4 та ч.5 ст. 91 ГПК України, копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Відповідно до п.5.27. Національного стандарту України "Державна уніфікована система документації, Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації, вимоги до оформлювання документів (ДСТУ 4163-2003)", затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 р. №55, відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23 (нижче підпису). Приклад засвідчення копії документа зазначено у п.5.27. Національного стандарту України (ДСТУ 4163-2003).

Неправильно засвідчені або незасвідчені копії документів є недопустимими доказами фактичних обставин справи та є підставою для скасування судового рішення у справі (Постанова Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.07.2018р. у справі №904/8549/17).

Наявні в матеріалах позову копії письмових доказів, зокрема Державного акту на право користування землею, не можуть вважатися належними доказами в розмінні ГПК України, оскільки відмітка про засвідчення копії такого доказу наявна лише на першому аркуші документа.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру встановлено ставку судового збору -1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 1 січня 2020 року прожитковий мінімум на працездатних осіб встановлено в розмірі 2 102,00 гривні.

Таким чином, судовий збір за позовними вимогами у даній справі становить 2 102, 00 грн.

Доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі позивачем до позовної заяви не додано.

Щодо заявленого клопотання про звільнення від сплати судового збору на підставі ч.1, 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд вказує таке.

Положеннями частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» закріплено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Відповідно до ч.2 статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, за приписами зазначеної норми, звільнення від сплати судового збору може мати місце за наявності підстав, зазначених у ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Позивач просить суд звільнити від сплати судового збору з огляду на те, що в позивача відсутня земля, що оспорюється і відповідно будь-які кошти, а єдиним джерелом грошей на оплату судового збору є мінімальний розмір пенсійного забезпечення, що на думку позивача не дає змоги провести оплату судового збору.

На підтвердження даних обставин долучено довідку Управління пенсійного Фонду України у Львівській області №00201/3154 за період з 01.01.2018р. по 31.12.2018р. про отримання пенсії за віком ОСОБА_1 .

Позивачем у даній справі є юридична особа - Ф/господарство «Рисовський». Подана керівником вказаної юридичної особи довідка Управління пенсійного Фонду України у Львівській області № 00201 /3154 за період з 01.01.2018р. по 31.12.2018р. про отримання пенсії за віком ОСОБА_1 , не доводить відсутності у юридичної особи - Ф/господарства «Рисовський» коштів та неможливість виділення вказаною юридичною особою коштів на оплату судового збору.

Наведений у Законі України «Про судовий збір» перелік умов звільнення від сплати судового збору є вичерпним, а наведені позивачем доводи не є підставою для звільнення від сплати судового збору згідно з ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі, no. 28249/95 від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини право на доступ до суду не визнається абсолютним, оскільки можуть існувати правомірні обмеження: справа Наталії Михайленко проти України № 49069/11 від 30.05.2013, справа Плахтєєв та Плахтєєва проти України № 20347/03 від 12.03.2009, справа Мала проти України № 4436/07 від 03.07.2014, справа Стебицький і Комфорт проти України № 10687/02 від 03.02.2011, справа Мусієнко проти України № 26976/06 від 20.01.2011, справа Шульги проти України № 16652/04 від 02.12.2010.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців); відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, позивачем є Ф/господарство «Рисовський», ідентифікаційний код позивача - . Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом ЄДРПОУ: припинена державна реєстрація фізичної особи-підприємця Рисовського Івана Григоровича, юридична особа із даним кодом не зареєстрована.

Таким чином, позивачем не дотримано вимог п.2 ч.3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України, зокрема щодо зазначення у позовній заяві повного найменування сторін та ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Одночасно, суд інформує позивача, що згідно приписів ч.3 ст.174 ГПК України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 162, 164, ч. 1 та 2 ст. 174, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Ф / господарства «Рисовський» у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

2. Позовну заяву Ф/господарства «Рисовський» до відповідача-1 Солонківської сільської ради, відповідача-2 Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання права на постійне користування земельною ділянкою- залишити без руху.

3. Надати позивачу строк у 10 (десять) календарних днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, зазначених у цій ухвалі, а саме подати суду належні докази надсилання позовної заяви з додатками відповідачам, докази сплати судового збору у встановленому законом порядку і розмірі, надати належним чином засвідчені письмові докази, оформлені відповідно до вимог ст. 91 ГПК України та в порядку встановленому чинним законодавством, подати суду письмову інформацію щодо повного найменування позивача, а також зазначити ідентифікаційний код позивача згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань .

У разі невиконання цієї ухвали у встановлений судом строк, позовна заява вважається неподаною і підлягає поверненню позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню.

Суддя Синчук М.М.