ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2020 року м. Черкаси справа № 925/105/20

Господарський суд Черкаської області у складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Романенко Л.В., у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження розглянув справу за позовом Черкаської міської ради, м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 36

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Малеко», м. Черкаси, вул. О. Дашковича, 20

про стягнення 53 845, 35 грн заборгованості та санкцій за користування землею,

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: участі не брав;

від відповідача: участі не брав.

Черкаська міська рада звернулась в господарський суд Черкаської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Малеко» про стягнення заборгованості та пені за договором оренди землі від 30.12.2005 в розмірі 53 845,35 грн, з яких:

51 744,75 грн основного боргу,

2 100,60 грн пені,

та відшкодування судових витрат.

Представник позивача в засіданні суду 25.02.2020 вимоги підтримав та просить їх задовольнити.

Відповідач свого представника в засідання суду повторно не забезпечив, витребуваних документів не надав. Причини неприбуття невідомі, хоча відповідач належно повідомлений про час і місце проведення судового засідання розписка в поштових повідомленнях ПАТ «Укрпошта» (ф. № 119) про вручення ухвал суду.

Адреса відповідача в позовній заяві відповідає адресі реєстрації та адресі проведення господарської діяльності, вказаних у витягу з ЄДРПОУ.

В судовому засіданні:

Позивач не змінив підставу чи предмет спору. Інших доказів не подано.

Відповідач не скористався своїм правом на подання суду відзиву на позовну заяву та безпосередню участь у судовому засіданні.

У разі неподання відповідачем відзиву на позов у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними в ній доказами та матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 ГПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній доказами та матеріалами.

Сторони не змогли вирішити спір в позасудовому порядку.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті відповідно до вимог ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Інших доказів сторонами не подано.

Дослідивши матеріали справи та зібрані докази в їх сукупності, судом з`ясовані такі взаємовідносини сторін та обставини.

За клопотанням відповідача, рішенням Черкаської міської ради від 22.11.2005р. №8-733 товариству з обмеженою відповідальністю «Малеко» надана в оренду земельна ділянка комунальної власності по вул. Тургенєва, 4 в м. Черкаси (без права передачі ділянки в суборенду).

Площа земельної ділянки 5047 кв.м.

Строк оренди визначено в 49 років.

Мета оренди землі розміщення та подальша експлуатація фізкультурно-спортивної бази.

Основне цільове призначення ділянки - землі рекреаційного призначення.

Договір оренди землі між сторонами укладено 30 грудня 2005 року та зареєстровано в Черкаській регіональній філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 24 січня 2006р. за №31.

Протягом дії договору 22.10.2012 в договір внесено письмові зміни в частині нормативної грошової оцінки землі та розміру орендної плати, пункти 2.4 та 4.1 договору викладені в новій редакції.

Позивач на виконання двостороннього письмового договору надав Відповідачу у строкове користування за плату земельну ділянку під розміщення та подальшу експлуатацію фізкультурно-спортивної бази, виконавши умови договору, а відповідач прийняв земельну ділянку комунальної власності і частково вніс орендну плату за неї. За період з 01.10.2013 по 30.11.2019 нараховано орендної плати 1232 99,93 грн. з урахуванням індексації та зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки. В порушення договірних зобов`язань орендарем (відповідачем) на користь Черкаської міської ради сплачено лише 63 348,73 грн. Заборгованість складає 51 744,75 грн., що є предметом спору. На час звернення Позивача до суду заборгованість повністю сплачена не була. На суму заборгованості позивачем нарахована неустойка.

Невиконання Відповідачем взятих на себе зобов`язань стало правовою підставою для звернення Позивача до суду для захисту свого порушеного права та примусового стягнення боргу та неустойки.

Відповідач опосередковано визнав заборгованість, частково сплативши 63348,73 грн. за користування земельною ділянкою комунальної власності по вул. Тургенєва, 4 в м. Черкаси за період з 01.10.2013 по 30.11.2019.

Відповідач вимоги не заперечив, доказів проведеного повного розрахунку позивачеві та суду не надав.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до часткового задоволення - з огляду на таке.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Сторони за договором є суб`єктами господарювання та самостійними юридичними особами, що підтверджено витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ положення ст. 93 ЦК України.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Між сторонами виникли та існують договірні відносини оплатного строкового використання земельної ділянки комунальної власності. Договірні відносини врегульовані нормами Цивільного, Господарського, Земельного кодексів України та ЗУ «Про оренду землі».

Позивач є органом місцевого самоврядування відповідно до приписів Конституції України та ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», та суб`єктом господарювання на земельних ділянках комунальної власності в межах міста. Позивач може діяти лише в спосіб, визначений Законом, і не інакше приписи ст. 19 Конституції України.

Відповідач є суб`єктом господарювання на ринку надання послуг в Україні.

Рішенням Черкаської міської ради від 22.11.2005р. №8-733 товариству «Малеко надана в оренду земельна ділянка комунальної власності по вул. Тургенєва, 4 в м. Черкаси (без права передачі ділянки в суборенду).

Строк оренди визначено в 49 років.

Мета оренди землі розміщення та подальша експлуатація фізкультурно-спортивної бази.

Основне цільове призначення ділянки - землі рекреаційного призначення.

Договір оренди землі між сторонами укладено 30 грудня 2005 року та зареєстровано в Черкаській регіональній філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 24 січня 2006р. за №31.

Протягом дії договору 22.10.2012 в договір внесено письмові зміни в частині нормативної грошової оцінки землі та розміру орендної плати, пункти 2.4 та 4.1 договору викладені в новій редакції.

В 2013 році позивач звернувся в господарський суд Черкаської області з вимогами до відповідача про стягнення заборгованості по платі за землю в розмірі 9 840,91 за період з 01.10.2012 по 31.07.2013. Рішенням господарського суду Черкаської області від 26.11.2013 у справі №925/1781/13 було встановлено переплату відповідачем орендної плати за землю в сумі 8206,45 грн.

Оскілки судом вже дано оцінку взаємовідносин сторін в судовому рішенні, суд повторно не оцінює взаємовідносини сторін та дійсність спірного договору оренди землі - приписи ст. 75 ГПК України.

Наступне нарахування заборгованості позивачем проведено за період з 01.10.2013 по 30.11.2019, на суму 123 299,93 грн. Відповідач сплатив Позивачеві за користування спірною ділянкою 63 348,73 грн., внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 51 744,75 грн., що є предметом спору.

Відповідач вимог не спростував та не заперечив. Свого контррозрахунку вимог не надано. Доказів повного розрахунку відповідач не надіслав.

Таким чином, сума боргу за користування земельною ділянкою, яку Позивач просить примусово стягнути, становить 51 744,75 грн.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язання, що виникає між суб`єктами господарювання, в силу якого один суб`єкт зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

На підставі викладеного суд вважає доведеним право Позивача на примусове стягнення з Відповідача суми боргу за користування земельною ділянкою комунальної власності - в розмірі 51 744,75 грн.

Стосовно стягнення пені.

Позивачем з посиланням на приписи ст.ст. 546, 549 ЦК України, п. 4.6 Договору нараховано 2100,60 грн. пені за прострочення оплати за землю за період з жовтня 2018 по жовтень 2019 (а.с. 16). Позивач розуміє обмеження строку на нарахування пені протягом 6 місяців відповідно до приписів п. 6 ст. 232 ГК України як спеціальної норми. Суд також враховує, що позивач звернувся в господарський суд Черкаської області 27 січня 2020 року, не заявивши про захист порушеного права за межами скороченого строку позовної давності по стягненню пені.

Суд критично оцінює доводи позивача та здійснив власний розрахунок пені на запропоновану позивачем суму заборгованості та період прострочення за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу «Еліт:Ліга Закон», з урахуванням моменту порушеного права, скороченого строку позовної давності для стягнення пені, моменту звернення з позовом до суду та перебігу строку на стягнення пені з серпня 2019 року.

Сума пені становить 181,25 грн. за період серпня жовтня 2019 року та підлягає до задоволення. Вимога про стягнення пені після жовтня 2019 року за прострочення виконання грошового зобов`язання позивачем не заявлялась. В решті вимог належить відмовити за необґрунтованістю та безпідставністю.

Відповідно до ст.ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Відповідач не спростував доводи позивача та не подав доказів належного виконання умов договору оренди землі. Суд вважає, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом.

Суд зазначає, що проведення оплати відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання заперечень суду по суті спору чи доказів про проведення розрахунку. Відповідач не надав доказів об`єктивної неможливості заперечення вимог чи погашення боргу.

Суд при прийнятті рішення враховує правові позиції та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п. 4 ст. 11 ГПК України):

- принцип правової певності та юридичної визначеності, в тому числі недопустимість ревізування рішень судів, які набрали законної сили з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення «Агрокомплекс проти України» nо.23465/03 від 08.03.2012р.);

- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін (рішення «Серявін проти України» nо. 4909/04 від 10.02.2010р., рішення «Трофімчук проти України» nо. 4241/03 від 28.10.2010р.);

- принцип повноти та межі обгрунтування рішення судом в залежності від характеру рішення (рішення «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994р., серія А, N 303-А, п. 29);

- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення «Желтяков проти України» nо. 4994/04 від 09.09.2011р.).

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати належить покласти на Відповідача та стягнути на користь Позивача 2102,00 грн судового збору.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю «Малеко», м. Черкаси, вул. О. Дашковича, 20, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

на користь позивача: Черкаської міської ради, м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 36, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий (рахунок: UA0023002; одержувач платежу:УК у м. Черкасах/Черкаси/18010600; ; Банк: Казначейство України (ЕАП); призначення платежу орендна плата за землю з юридичних осіб) заборгованість за договором оренди землі в сумі

51744,75 грн боргу, 181,25 грн. пені.

Стягнути з відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю «Малеко», м. Черкаси, вул. О. Дашковича, 20, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

на користь позивача: Черкаської міської ради, м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 36, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий (рахунок: UA0086317, банк отримувача: УДКСУ у м. Черкасах, отримувач: Департамент фінансової політики Черкаської міської ради, код ЄДРПОУ 3876429)

2102,00 грн судового збору.

В решті вимог відмовити.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення або через господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 16.04.2020.

Суддя Г.М. Скиба