ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.04.2020 Справа № 920/240/20

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі:

судді Заєць С.В.,

розглянув без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Сумської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком»

до відповідача Управління соціального захисту населення Охтирської міської ради,

третя особа - Охтирська міська рада,

про стягнення 113 642 грн 81 коп.

Стислий виклад позицій сторін та третьої особи по справі.

Позивач 11.03.2020 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь 113642 грн 81 коп. заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що зобов`язання позивача надавати телекомунікаційні послуги пільговим категоріям кореспондується з обов`язком органів місцевого самоврядування здійснювати оплату таких послуг. Відповідач є головним розпорядником коштів на погашення заборгованості перед позивачем за телекомунікаційні послуги, надані пільговикам, що проживають на території м. Охтирка. Позивач щомісячно направляв до відповідача інформацію щодо телекомунікаційних послуг, наданих пільговикам. Однак за період з липня 2019 року по грудень 2019 року відповідач не сплатив позивачу 113642 грн 81 коп., чим змусив позивача звернутись до суду з даним позовом.

09.04.2020 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує та просить суд відмовити позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог. В обґрунтування заперечень відповідач зазначає, що зважаючи на обмежені фінансові можливості міського бюджету на 2019 рік кошти на відшкодування за надані пільги з послуг зв`язку в міському бюджеті не були передбачені.

Третя особа 03.04.2020 надала до суду письмові пояснення по справі, в яких зазначає, що проти позовних вимог заперечує, оскільки виконання державних програм соціального захисту населення повинно відбуватись за рахунок субвенцій з держаного бюджету, а зазначеними позивачем нормативно-правовими актами не передбачено обов`язку відповідача проводити розрахунки за надані пільги з послуг зв`язку та не визначено, що саме відповідач є головним розпорядником коштів, а договірні відносини між позивачем та відповідачем відсутні.

Позивач 07.04.2020 надав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначає, що обов`язок відповідача здійснювати розрахунки з постачальником телекомунікаційних послуг, наданих на пільгових умовах є грошовим зобов`язанням, що прямо передбачено нормами чинного законодавства. Оскільки послуги зв`язку на пільгових умовах позивачем надано не з власної ініціативи, а на виконання імперативних законодавчих вказівок щодо цього, то у результаті уповноважений на те державою орган (відповідач) у силу закону має відшкодувати заборгованість за телекомунікаційні послуги, надані позивачем.

Подані сторонами і третьою особою заяви та клопотання. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Ухвалою суду від 13.03.2020 було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Також, ухвалою суду було залучено до участі у справі третю особу.

Згідно з ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Отже, справа розглядається за наявними у справі матеріалами та на тридцятий день з дня відкриття провадження у справі.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Позивач є оператором телекомунікацій, предметом діяльності якого є надання телекомунікаційних послуг.

Пунктом 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджені Постановою Кабінету міністрів України від 11 квітня 2012 року № 295 (надалі Правила) визначено, що встановлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред`явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Як зазначає позивач, з липня 2019 року по грудень 2019 року позивачем були надані телекомунікаційні послуги на загальну суму 113642 грн 81 коп. на пільгових умовах громадянам, які проживають у місті Охтирка, що включені до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги.

На виконання п. 10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, що затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 року № 117 (надалі Положення), позивач подавав на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці. Поіменні списки абонентів за формою « 2-пільга» щомісячно надсилались позивачем поштою відповідачу та на електронну адресу.

Вищезазначені факти позивач підтверджує розрахунком ціни позову, розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг за спірний період, копіями супровідних листів позивача та копіями рекомендованих повідомлень про їх вручення, знімками з екрану (а.с.11-87).

Відповідно до ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Сторонами та третьою особою вищезазначені обставини не спростовуються, а тому вони є такими, що встановлені судом.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку ціни позову, витрати, які понесені позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах з липня 2019 року по грудень 2019 року, не відшкодовані відповідачем, в наслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 113642 грн 81 коп.

Позивач звертався до відповідача, який є головним розпорядником коштів на погашення заборгованості перед позивачем за телекомунікаційні послуги, надані пільговикам, що проживають на території м. Охтирка, з листами, однак відповідач борг не сплатив, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідачем всі вищезазначені факти належними та допустимими доказами не спростовано, всупереч ст.ст. 73-74 ГПК України, тому вказані факти є такими, що встановлені судом.

Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Частиною 1 ст. 193 ГК України встановлено правило, згідно якого суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до п. 3 ст. 63 Закону України «Про телекомунікації» телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Нормами ст.19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» встановлено, що пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання визначаються виключно законами України.

Відповідно до п. 11 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 № 256 (надалі Положення), відповідач був зобов`язаний щомісяця звіряти інформацію, що міститься в Реєстрі з отриманою від позивача інформацією, та здійснювати розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Згідно з п. 3 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Суд погоджується з доводами позивача, що зобов`язання позивача надавати телекомунікаційні послуги пільговим категоріям, кореспондується з обов`язком органів місцевого самоврядування здійснювати оплату таких послуг. Відповідач, з урахуванням ст. 70, 71 Бюджетного кодексу України та ст. 61 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», є головним розпорядником коштів на погашення заборгованості перед позивачем за телекомунікаційні послуги, надані пільговикам, що проживають на території м. Охтирка. Позивач щомісячно направляв до відповідача інформацію щодо телекомунікаційних послуг, наданих пільговикам. Однак за період з липня 2019 року по грудень 2019 року відповідач не сплатив позивачу 113642 грн 81 коп.

Обов`язок відповідача здійснювати розрахунки з постачальником телекомунікаційних послуг, наданих на пільгових умовах є грошовим зобов`язанням, що прямо передбачено нормами чинного законодавства. Оскільки послуги зв`язку на пільгових умовах позивачем надано не з власної ініціативи, а на виконання імперативних законодавчих вказівок щодо цього, то у результаті уповноважений на те державою орган (відповідач) у силу закону має відшкодувати заборгованість за телекомунікаційні послуги, надані позивачем.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 113 642 грн 81 коп. є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача та третьої особи, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами, які спростовують позицію позивача та суперечать фактичним обставинам справи.

Крім того, законодавством не передбачена залежність відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов`язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах, оскільки надання пільг певним категоріям населення відбувається не внаслідок власної недбалості, чи власного бажання, а у відповідності до вимог законів України.

Розподіл судових витрат між сторонам.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що судом позовні вимоги позивача до відповідача задоволені, то на відповідача покладаються витрати позивача із сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.123, 129, 130,185, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Сумської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» до Управління соціального захисту населення Охтирської міської ради, третя особа Охтирська міська рада, про стягнення 113 642 грн 81 коп. задовольнити.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення Охтирської міської ради (вул. Перемоги, буд. 1, м. Охтирка, Сумська область, 42700, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» () в особі Сумської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (вул. Іллінська, буд. 2, м. Суми, 40030, ) 113642 грн 81 коп. заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах, 2102 грн витрат по сплаті судового збору.

3. Видати Публічному акціонерному товариству «Укртелеком» в особі Сумської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повні реквізити сторін зазначені у п. 2 резолютивної частини даного рішення.

Повне судове рішення складено 15.04.2020.

Суддя С.В. Заєць