РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2020Справа № 910/458/20

За позовом Фізичної особи-підприємця Фоменко Олесі Володимирівни;

до Фізичної особи-підприємця Дубровіна Вадима Аркадійовича;

про стягнення 131 947,87 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Секретар судового засідання Дюбко С.П.

Представники:

Від позивача: Поліщук О. Г, адвокат;

Фоменко В. В., довіреність № 300 від 03.02.20;

Від відповідача: Дубровін В. А., ФОП.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулася Фізична особа-підприємець Фоменко Олеся Володимирівна з позовом до Фізичної особи-підприємця Дубровіна Вадима Аркадійовича, в якому просить стягнути з відповідача суму авансових платежів у розмірі 61 703,00 грн, пеню в розмірі 8 885,18 грн, безпідставно (помилково) перераховані кошти в розмірі 26 444,00 грн. та прямі збитки в розмірі 34 915,69 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2020 відкрито провадження у справі № 910/458/20 та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін, розгляд справи призначено на 11.02.2020.

У судових засіданнях 11.02.2020 та 25.02.2020 оголошувалась перерва в слуханні справи.

Через відділ діловодства суду 11.02.2020 р. представником позивача було подано клопотання про долучення додаткових доказів до позовної заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. (п. 4 ст. 80 ГПК України)

Згідно з п. 8 ст. 80 ГПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Розглянувши клопотання позивача про долучення доказів, суд не приймає його до розгляду з огляду на пропущення позивачем строків на його подання та необгрунтування неможливості його подання у строк з причин, що не залежали від нього.

Під час розгляду спору 05.03.2020 представники позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні 05.03.2020 р. проти позовних вимог заперечував, у задоволенні позову просив відмовити з підстав, викладених у своїх письмових запереченнях по суті спору.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ

Між Фізичною особою підприємцем Фоменко Олесею Володимирівною (замовник) та Фізичною особою підприємцем Дубровіним Вадимом Аркадійовичем (вконавець) 07 червня 2018 року укладено договір № 03-070618 про розробку електронно-інформаційного ресурсу (інтернет сайту) (надалі - договір), згідно умов п. 2.1 якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання виконати роботи по розробці та створенню інтернет сайту. Ззамовник зобов`язується прийняти і оплатити виконані роботи на умовах затверджених Сторонами цим Договором.

Відповідно до умов п.2.2 договору, перелік виконуваних робіт по створенню інтернет сайту та умов до нього узгоджені сторонами у підписаному ними Технічному завданні, надалі - ТЗ, яке є додатком №1 до договору і є його невід`ємною частиною.

Згідно з п.2.3. договору, результатом виконаних за даним договором робіт є створення інтернет сайту, який відповідає умовам Технічного завдання.

Відповідно до п.3.1 договору вартість робіт складає 88 147 грн. 00 коп. без ПДВ.

Згідно п. 3.2. договору оплата вартості робіт (в тому числі авансовий платіж/аванс) за даним договором здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на рахунок виконавця, що зазначений в реквізитах даного договору в наступному порядку:

-перша частина авансового платежу в сумі 35 259 гривень 00 копійок без ПДВ сплачуються Замовником протягом трьох банківських днів з моменту укладання цього Договору;

-друга частина авансового платежу в сумі 26 444 гривні 00 копійок без ПДВ сплачуються Замовником протягом трьох банківських днів з моменту затвердження Замовником макетів веб-сайту;

- злишок вартості робіт в сумі 26 444 гривні 00 копійок без ПДВ сплачуються замовником протягом трьох банківських днів з моменту підписання сторонами акту приймання передачі результатів виконаних робіт.

Згідно з п. 5.1 договору, після затвердження замовником всіх макетів веб-сайту (логотипу, головної, типових внутрішніх сторінок інтернет сайту веб сайту) у письмовому вигляді (за його особистим підписом) та сплати замовником другої частини авансового платежу в сумі та в термін визначених в розділі 3 п. 3.2 цього договору , виконавець з моменту (з дати) отримання затверджених Замовником всіх макетів веб-сайту, приступає до розробки та створення веб-сайту протягом 46 робочих днів.

Відповідно до п. 5.3 договору, сторони погодили що виконання робіт здійснюватиметься у наступні етапи: розробка дизайну макетів логотипу, головної та типових внутрішніх сторінок сайту; внесення змін до вигляду сайту та додаткові роботи; наповнення Інтернет сайту.

Згідно п. 12.6 договору, сторони застосовують наступні електронні пошти для обміну технічною документацією:

Електронна пошта (email) Виконавця: ІНФОРМАЦІЯ_1; Електронна пошта (email) Замовника: ІНФОРМАЦІЯ_2

Згідно п. 11.1 договору, встановлений порядок листування сторін, в якому документи (акти), листи вважаються належним чином вручені якщо вони надіслані сторонами один одному, у порядку визначеному 6.4 договору, надіслані за адресою (місцезнаходження, поштовою адресою, тощо) сторони цінним або рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисте вручення стороні (представнику сторони).

Відповідно до п. 12.5 договору, всі повідомлення (листи та кореспонденція) за цим договором будуть вважатися вчиненими належним чином у випадку, якщо вони здійснені у письмовій формі (особисто підписані стороною) та надіслані рекомендованим або цінним листом на поштову адресу або передані кур`єром (вручені особисто) адресату за його адресою знаходження, вказаними в розділі 13 "реквізити і підписи сторін" цього Договору.

Пунктом 12.1. договору передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором, але не більше одного року з моменту підписання, тобто до 07 червня 2019 року.

На виконання п. 3.2.1 договору, позивачем було перераховано першу частину авансового платежу у розмірі 35 259,00 грн., що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 08 червня 2018 року.

Другу частину авансового платежу у розмірі 26 444,00 замовником виконавцю було сплачено 06 грудня 2018 року, що підтверджується квитанцією № 0.0..1. Позивач вказує, що другу частину платежу було здійснено замовником після затвердження ним 28 листопада 2018 року макетів веб-сайту, шляхом переписки між сторонами електронною поштою.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує про те, що до закінчення терміну дії договору (07 червня 2019 року) відповідачем роботи за договором не виконані, акт приймання-передачі виконаних робіт сторонами не підписувався.

15.11.2019 року на адресу відповідача позивачем було направлена лист - претензію за № 15/11, якою було запропоновано повернути сплачені кошти у зв`язку з невиконанням зобов`язань за договором.

Кошти, у запропонований в листі строк відповідачем не повернуті, натомість на адресу позивача надійшов лист від 27.11.2019 року, згідно якого відповідач вважає вимогу про повернення коштів безпідставною, внаслідок чого позивач звернувся до суду з даною позовною заявою про захист свого порушеного права та охоронюваного законом інтересу.

Позивач зазначає, що на момент подання даного позову, втратив інтерес до замовлених за договором робіт, внаслідок прострочення відповідачем виконання зобов`язання.

Позивач просить суд стягнути з відповідача збитки в розмірі 34 947, 87 грн., які складаються із сплачених відповідачем податків до державного бюджету у вигляді єдиного податку з фізичних осіб за березень-грудень 2019 року, Єдиного соціального внеску за березень-грудень 2019 року та витрат з надання Позивачу з боку ФОП Міщенко Т.М. бухгалтерських послуг за березень-грудень 2019 року відповідно до Договору № М-020616 від 02.06.2016 року

Також позивач посилаючись на порушення відповідачем умов договору, а саме невиконання взятих на себе зобов`язання до завершення терміну дії договору, просить також стягнути з останнього:

- платежі за договором у сумі 61 703,00, сплачені позивачем 08.06.2018 року та 06.12. 2018 року;

- пеню в сумі 8 885,18грн. ;

- безпідставно (помилково) сплачену 22.10.2019 року позивачем суму у розмірі 26 444,00 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як визначено абзацом 1 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Як визначено частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вказувалось вище, на виконання умов п. 3.2 договору, позивачем 08 червня 2018 року перераховано відповідачу першу частину авансового платежу в сумі 35 259 гривень 00 копійок.

З матеріалів справи вбачається, що виконавцем було розроблено декілька варіантів дизайну головної сторінки, дизайн-макети (ескізи) 15 типових внутрішніх сторінок інтернет сайту та надіслано їх позивачу в електронному вигляді відповідно до умов п. 12.6. договору, що підтверджується скріншотами електронних листів з відповідними вкладеннями від 12 та від 13 червня 2018р., від 26 червня 2018р., від 09 липня 2018р., від 15 серпня 2018 року, від 05 вересня 2018 року, від 30 жовтня 2018 року, від 08 листопада 2018 року, від 19 листопада 2018 року, від 21 листопада 2018 року, від 26 листопада 2018 року, від 27 листопада 2018 року.

Після затвердження позивачем 28 листопада 2018 року макетів веб сайту, останній 06 грудня 2018 року перерахував відповідачу другу частину авансового платежу в сумі 26 444 гривень 00 копійок, що підтверджується квитанцією про оплату № 0.0..1. від 06.12.2018 та не заперечується сторонами.

Відповідно до умов п.5.1 договору після затвердження Замовником всіх макетів веб-сайту (логотипу, головної, типових внутрішніх сторінок інтернет сайту веб-сайта) у письмовому вигляду (за його особистим підписом) та сплати Замовником другої частини авансового платежу в сумі та в термін, визначених в розділі 3 п.3.2.1 цього договору, Виконавець з моменту (з дати) отримання затверджених Замовником всіх макетів веб-сайту приступає до розробки та створення веб- сайту протягом 46 ( сорок шість) робочих днів.

З урахуванням зазначеного, відповідно до умов п. 5.1. договору, роботи виконавцем повинні були бути завершені до 15 лютого 2019 року, що було підтверджено самим відповідачем в електронному листі від 22.01.2019 року.

В подальшому, між сторонами здійснювалась переписка електронними листами.

Відповідач зазначає, що станом на 10 квітня 2019 року позивач мав повний адміністративний доступ (повне керування, додавання та внесення змін всіх функції інтернет сайту, його сторінок, зображень, продуктів, категорій, доповнень, змісту (контенту) та інше) до створеного виконавцем електронно-інформаційного ресурсу (інтернет сайту) http://fiahtplanet.apoehali.com.ua/, логін та пароль до панелі адміністратора веб-сайтом, які були надані електронними листами від 21.03.2019р. (альфа версія) та 10.04.2019р.

Умовами п. 6.1. договору сторони визначили, що після закінчення виконання робіт по даному договору, виконавець повідомляє замовника про таке закінчення, шляхом відправлення відповідного листа на електрону пошту Замовника. З цього моменту Сторони приступають до етапу прийняття виконаних робіт.

Замовник зобов`язаний протягом 3 (трьох) робочих днів з дати отримання повідомлення від Виконавця про закінчення виконання робіт, прибути до за адресою м. Київ, Братська, 6, оф. 23, та погодити результати виконаних робіт, прийняти по Акту приймання-передачі результати виконаних робіт, а саме створеного Виконавцем електронно-інформаційного ресурсу (Інтернет сайту) у відповідності до Договору та умов Технічного Завдання.

Згідно з п. 6.2. договору виконавець надає підписаний ним Акт приймання-передачі результатів виконаних робіт для підписання замовнику. Замовник протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання Акту, зобов`язаний підписати його та повернути (передати) один примірник Виконавцю. Замовник не може відмовитись від підписання наданого Акту приймання-передачі результатів виконаних робіт, якщо Виконавцем дотримані та виконані всі вимоги визначені Сторонами у Технічному Завданні що є підписаним Сторонами додатком до цього Договору.

17 липня 2019 року відповідачем на адресу позивача було направлено лист з актами (2 примірникки) від 17 липня 2019 року про приймання-передачу результатів виконаних робіт за договором №03-070618 від 07 червня 2018р. про розробку електронно-інформаційного ресурсу (інтернет сайту), що підтверджується копією накладної про відправлення №820 від 17.07.2019 року та копією фіскального чека "Укрпошта" від 17.07.2019 року.

07 серпня 2019 року відповідач повторно направив позивачу цінне поштове відправлення, з описом, лист з актами від 17 липня 2019 року про приймання-передачу результатів виконаних робіт за договором № 03-070618 від 07 червня 2018р. про розробку електронно-інформаційного ресурсу, що підтверджується копією опису від 07.08.2019 року, копіє накладної №727 від 07.08.2019 року та копією фіскального чека "Укрпошта" від 07.08.2019 року.

Вказане цінне поштове відправлення від 07 серпня 2019 року було отримано позивачем 17.08.2019 року, що підтверджується копією повідомлення від 17.08.2019 року про вручення позивачу вказаного поштового відправлення №727.

Позивач акти про приймання-передачу результатів виконаних робіт від 17.07.2019 за договором № 03-070618 від 07 червня 2018р. не підписав, іншого матеріали справи не містять.

Згідно з п. 6.3. договору у разі порушення замовником термінів підписання визначених у п.6.2 цього договору, акт приймання-передачі результатів виконаних робіт вважається підписаним, а залишок вартості робіт підлягає сплаті замовником у відповідності до п 3.2.1 цього договору. Відповідно до п. 6.4 договору у разі порушення Замовником п.6.1 цього Договору, Виконавець пересилає на поштову адресу Замовника цінним або рекомендованим листом з повідомленям про вручення, підписаний Виконавцем Акт приймання-передачі результатів виконаних робіт в двох примірниках акт вважається отриманим Замовником належним чином та підлягає розгляду у відповідності до розділу 6 цього Договору.

Пунктом 8.2. договору сторони погодили, що у разі прострочення виконання робіт, виконавець сплачує замовнику пеню в розмірі 0,3% відсотка від несплаченого замовником залишку загальної вартості робіт встановлених на день прострочення, за кожен день прострочення виконання робіт.

Позивач за прострочення строків виконання обумовлених договором робіт, керуючись пунктом 8.2 договору нарахував та просить стягнути з відповідача за період з 15.02.2019 по 07.06.2019 р. пеню в розмірі 8 885,18 грн.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

Частина 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Здійснивши перерахунок пені, з урахуванням умов договору, а також прострочення відповідачем строків виконання робіт, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню повністю у розмірі 8 885,18 грн. за визначений позивачем період.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача 61 703,00 грн. здійснених платежів за договором судом відхиляються, оскільки посилання позивача про втрату інтересу до замовлених за договором робіт, внаслідок прострочення відповідачем виконання зобов`язання, не можуть бути підставою для стягнення з останнього обумовленої сторонами та оплаченої замовником суми вартості робіт. Також судом відхиляються посилання позивача на те, що після 07 червня 2019 року між сторонами припинилися зобов`язання, оскільки закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань.

Згідно зі статтями 598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 631 ЦК України та ч. 7 ст. 180 Господарського кодексу України передбачено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно зі статтею 599 ЦК України, частиною першою статті 202 ГК України такою підставою є виконання, проведене належним чином.

Таким чином, закон не передбачає такої підстави, як закінчення строку дії договору, для припинення зобов`язання, яке залишилося невиконаними тому доводи позивача про те, що після закінчення строку дії укладеного між сторонами договору є неможливим виконання відповідачем робіт за цим договором та їх прийняття позивачем, є необгрунтованими та безпідставними.

Також суд критично ставиться до вимог позивача про стягнення безпідставно (помилково) сплачених 22.10.2019 року коштів у розмірі 26 444,00 грн.

У матеріалах справи наявна копія квитанції АТ КБ «Приватбанк» від 22.10.2019, за змістом якої вбачається оплата на користь відповідача в розмірі 26 444,00 грн. із призначенням платежу: оплата за договором 03-070618 від 07.06.2018 від Фоменка Олеся Володимирівна .

Так, у ст. 1212 Цивільного кодекс України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ч. 2 цієї ж статті положення цієї глави (набуття, збереження майна без достатньої правової підстави) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно зі ст. 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

З аналізу ст. 1212 Цивільного кодекс України слідує, що зобов`язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов:

- наявне набуття або збереження майна (особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння;

- набуття або збереження майна - за рахунок іншої особи (збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою);

- відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Спірні правовідносини сторін не передбачали описаних умов.

Норми про повернення безпідставно одержаного майна застосовуються лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

У спорі, що розглядається, зобов`язання позивача щодо оплати, здійсненою за квитанцією від 22.10.2019 на суму в розмірі 26 444,00 грн., виникло на підставі укладеного договору, а тому застосування до спірних правовідносин приписів ст. 1212 та ст. 1213 Цивільного кодексу України не вбачається за можливе, у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача безпідставно (помилково) сплачених коштів у розмірі 26 444,00 грн. задоволенюю не підлягають.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача завданих збитків в розмірі 34 947, 87 грн. суд відзначає наступне.

Приписами ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Тобто збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ особи, що обмежує його інтереси, як учасника певних відносин і проявляється у витратах, зроблених особою, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних особою доходів, які б вона одержала при умові правомірної поведінки особи.

За змістом ст. 623 Цивільного кодексу України вбачається, що відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності.

У відповідності з нормами цивільного законодавства притягнення до цивільно-правової відповідальності можливе лише за певних, передбачених законом умов, сукупність яких формують склад правопорушення, що є підставою цивільно-правової відповідальності, при цьому складовими правопорушення, необхідними для відповідальності у вигляді відшкодування збитків, є суб`єкт та об`єкт правопорушення, а також суб`єктивна та об`єктивна сторони.

Суб`єктом цивільного правопорушення є боржник, а об`єктом правопорушення зобов`язальні правовідносини кредитора та боржника, між тим суб`єктивну сторону становить вина боржника, а об`єктивну протиправна поведінка боржника (невиконання або неналежне виконання обов`язку), наявність збитків у майновій сфері кредитора, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками, при цьому розмір збитків має довести кредитор, а відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів звільняє боржника від відповідальності.

Таким чином, для застосування такої міри відповідальності потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Слід довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на підставі укладеного між ними договору і дії сторін щодо невиконання певних обов`язків не є прямими збитками, а можуть завдавати шкоди, або призводити до неотримання доходів лише в причинно-наслідковому зв`язку з іншими обставинами, як то неотримання позивачем доходу внаслідок таких дій за іншими договорами, укладеними з іншими суб`єктами господарювання.

Внаслідок вказаного не вбачається за можливе дійти висновку, що сплачені позивачем податки до державного бюджету у вигляді єдиного податку з фізичних осіб за березень-грудень 2019 року, Єдиного соціального внеску за березень-грудень 2019 року та витрат з надання позивачу з боку ФОП Міщенко Т.М. бухгалтерських послуг за березень-грудень 2019 року є завданими йому прямими збитками внаслідок протиправної поведінки відповідача. Як наслідок, позивачем не доведено причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками і вини, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 34 915,69 грн. збитків є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених вимог в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 231, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Дубровіна Вадима Аркадійовича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Фоменко Олесі Володимирівни ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) 8 885 (вісім тисяч вісімсот вісімдесят п`ять) грн. 18 коп. пені та 141 (сто сорок одну) грн. 55 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. У задоволенні іншої частини позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 10.04.2020 р.

Суддя О.В. Мандриченко