СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2020 р. Справа № 922/88/20

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білецька А.М., суддя Гребенюк Н.В., суддя Чернота Л.Ф.

за участю секретаря Казакової О.В.

за участю представників сторін:

позивача - Юденкова А.В., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1334 від 17.01.2018; ордер на надання правової допомоги Серія ХВ№000084 від 07.04.2020

1-го відповідача - Потерайло А.М., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №2407 від 23.10.2018; ордер на надання правової допомоги Серія ВІ №1007841 від 06.02.2020

2-го відповідача - не з`явився;

3-го відповідача - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_1 , с. Черкаські Тишки, Харківська область (вх. № 739 Х/3) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 20.02.2020 (повний текст складено 24.02.2020, суддя Жигалкін І.П.) у справі № 922/88/20

за позовом Фізичної особи ОСОБА_1 , с. Черкаські Тишки, Харківська область

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпроект", м. Дергачі, Харківська область 2. Фізичної особи ОСОБА_2 , м. Богодухів, Харківська область 3. Фізичної особи ОСОБА_3 , м. Харків 4. Фізичної особи ОСОБА_4 , м. Харків

про визнання недійсними правочинів
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.02.2020 у справі № 922/88/20 закрито провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України, оскільки спір підлягає вирішенню за правилами цивільного судочинства.

06.03.2020 на адресу Східного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга фізичної особи ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Харківської області від 20.02.2020 у справі № 922/88/20, в якій апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована посиланням на наявність у позивача (як законної дружини померлого та матері малолітньої дитини померлого) спадкових прав щодо майна померлого чоловіка, але при цьому, як зазначає апелянт, жодна з позовних вимог, які заявлені у позовній заяві, не передбачає визнання права на спадщину, визначення порядку (черговості) спадкування, визначення частки у праві на спадщину, встановлення родинних зв`язків, встановлення факту прийняття спадщини, присудження частини спадкового майна або щодо поділу спільного майна подружжя.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції помилково погодився з доводами відповідача та ототожнив охоронюваний законом інтерес позивачки у визнанні недійсними договорів щодо відчуження корпоративних прав ТОВ "Спецпроект" з судовим спором у справі № 635/7387/19, що розглядається Харківським районним судом Харківської області.

Як зазначає апелянт, охоронюваний законом інтерес позивачки заснований на шлюбних відносинах з померлим ОСОБА_5 , що є підставою для надання їй судового захисту в порядку господарського судочинства за позовом про визнання недійсними договорів щодо відчуження корпоративних прав ТОВ "Спецпроект", як це прямо передбачено у п. 4 ч. 1 ст. 20 ГПК України.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2020 у справі № 922/88/20 сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Білецька А.М., суддя Гребенюк Н.В., суддя Чернота Л.Ф.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.03.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Харківської області від 20.02.2020 у справі № 922/88/20 та призначено розгляд справи на 07.04.2020 року об 10:30 год.

ТОВ "Спецпроект" (1-й відповідач) надав відзив на апеляційну скаргу, в якому з доводами апеляційної скарги не погоджується, вважає, що провадження у справі № 922/88/20 було правомірно закрито Господарським судом Харківської області, посилаючись зокрема на те, що відносини між позивачем та відповідачами у справі не носять характеру корпоративних й, відповідно господарсько-правових, оскільки ОСОБА_1 не має і ніколи не мала права на частку у статутному капіталі цієї господарської організації; на участь в управлінні цією господарською організацією; на отримання певної частки прибутку (дивідендів) від діяльності цієї господарської організації. 1-й відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржувану ухвалу - без змін.

Фізична особа ОСОБА_3 (2-й відповідач) та фізична особа ОСОБА_4 (3-й відповідач) в призначене судове засідання не з`явились, про час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Частиною 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів достатніх для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, враховуючи, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, явка представників сторін у судове засідання не була визнана судом обов`язковою, судова колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутністю представників 2-го та 3-го відповідачів за наявними матеріалами.

При цьому судом врахований принцип ефективності судового процесу, який діє у господарському судочинстві і направлений на недопущення затягування процесу, а також враховано положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яким передбачено, що справа має бути розглянута судом у розумний строк.

Відповідно до ч. 1, ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Статтями 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач, фізична особа ОСОБА_1 , звернулася до Господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просила суд:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу 100% частки в статутному капіталі ТОВ "Спецпроект" () (1-й відповідач) від 26 липня 2018 року, укладений між ОСОБА_5 (4-й відповідач) та ОСОБА_2 (2-й відповідач);

- визнати недійсним договір купівлі-продажу 100% частки в статутному капіталі ТОВ "Спецпроект" () від 14 травня 2019 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (3-й відповідач);

- визнати недійсним правочин щодо відчуження 100% частки в статутному капіталі ТОВ "Спецпроект" (), укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ;

- визнати недійсним рішення загальних зборів засновників ТОВ "Спецпроект" () від 26 липня 2018 року про зміни у складі засновників (учасників) товариства та затвердження нової редакції статуту ТОВ "Спецпроект" та всі наступні рішення загальних зборів засновників ТОВ "Спецпроект" ();

- скасувати запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №3000093 від 26.07.2018 щодо зміну складу або інформації про засновників ТОВ "Спецпроект" (), внесений приватним нотаріусом Грузковою Ю.В.;

- скасувати запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №4000093 від 26.07.2018 щодо зміни керівника юридичної особи, зміни складу підписантів ТОВ "Спецпроект" (), внесений приватним нотаріусом Грузковою Ю.В.;

- скасувати запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №5000093 від 08.05.2019 щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах ТОВ "Спецпроект" (), внесений приватним нотаріусом Трубніковим С.О.;

- скасувати запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №6000093 від 14.05.2019 щодо державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи ТОВ "Спецпроект" (), внесений приватним нотаріусом Трубніковою І.О.;

- скасувати запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №7000093 від 01.10.2019 щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах ТОВ "Спецпроект" (), внесений приватним нотаріусом Марюхніч Ж.Є.;

- скасувати запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №8000093 від 02.10.2019 щодо державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи ТОВ "Спецпроект" (), внесений приватним нотаріусом Марюхніч Ж.Є.

Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зокрема зазначає, що договір купівлі-продажу корпоративних прав (100% частки в статутному капіталі ТОВ "Спецпроект" від 26.07.2018 укладено в порушення ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, а саме на підставі невідповідності вимогам діючого на момент укладання законодавства, а протиправне, на думку позивача, відчуження корпоративних прав померлого ОСОБА_5 у ТОВ "Спецпроект" за оспорюваним договором від 26.07.2018 беспосередньо впливає на обсяг спадкової маси, а отже заявниця та її син мають охоронюваний законом інтерес, що підлягає судовому захисту. Так само заявниця має охоронюваний законом інтерес щодо визнання недійсними правочинів між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , предметом яких були корпоративні права у ТОВ "Спецпроект", що належали померлому ОСОБА_5 .

Закриваючи провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України, суд першої інстанції виходив з того, що оскарження договору купівлі-продажу корпоративних прав з підстав порушення таким договором прав другого з подружжя як спадкоємця підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а також виходячи із того, що такий спір є приватноправовим і за суб`єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов`язки фізичних осіб.

З висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів.

Надаючи кваліфікацію спірним правовідносинам в контексті доводів апеляційної скарги, апеляційний господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог статті 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отже, норми господарського процесуального законодавства закріплюють право фізичних осіб звертатися до господарського суду з позовами саме у випадку, коли їх справа віднесена до юрисдикції господарського суду.

Подання позовної заяви фізичною особою за правилами ГПК України означає, що позовна заява повинна бути подана за правилами предметної та суб`єктної юрисдикції справ відповідно до ст. 20 ГПК України.

У вирішенні питання про те, чи можна вважати правовідносини і відповідний спір - господарськими, слід керуватися ознаками, наведеними у ст. З ГК України.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб`єкта господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції. Відтак, суд доходить висновку, що спір по цій справі не пов`язаний з корпоративними правами позивача, а тому не може розглядатись в порядку господарського судочинства.

Вирішуючи питання юрисдикційної необхідних спорів, Велика Палата Верховного Суду керується такими міркуваннями.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів і свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до пп. З, 4 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів;

справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав у юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.

Отже, під час визначення підвідомчості (підсудності) справ цієї категорії необхідно керуватися поняттям корпоративних прав, визначеним ч. 1 ст. 167 ГК України.

Згідно з ч. З ст. 167 ГК України під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

У ч. 1 ст. 167 ГК України визначено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Корпоративні відносини виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав із моменту державної реєстрації товариства з обмеженою відповідальністю, а за своїм суб`єктним складом є такими, що виникають між господарським товариством та його учасником (засновником), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками) господарських товариств, що пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства (крім трудових).

З огляду на положення ст. 55, 167 ГК України корпоративні права характеризуються такими ознаками:

особа має частку у статутному капіталі господарської організації;

особа має права на участь в управлінні господарською організацією,

особа має право на отримання певної частини прибутку (дивідендів) господарської організації.

В даному випадку позов обґрунтований наявністю у позивача (як законної дружини померлого та матері малолітньої дитини померлого) спадкових прав щодо майна померлого чоловіка, а охоронюваний законом інтерес позивачки заснований на шлюбних відносинах з померлим ОСОБА_5 , що є, на думку заявника апеляційної скарги, підставою для надання ОСОБА_1 судового захисту в порядку господарського судочинства за позовом про визнання недійсними договорів щодо відчуження корпоративних прав ТОВ "Спецпроект", як це прямо передбачено у п. 4 ч. 1 ст. 20 ГПК України.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази наявності у ОСОБА_1 спадкових прав на частку у статутному капіталі ТОВ "Спецпроект", та, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 не є і ніколи не була учасником ТОВ "Спецпроект", що свідчить про відсутність у позивача порушених прав та законних інтересів в корпоративних відносинах.

Разом з цим, варто відзначити, що спори за участю спадкоємців учасників господарського товариства, які ще не стали його учасниками, не є підвідомчими (підсудними) господарським судам, що відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом України в постанові від 05.04.2017 у справі № 6-381цс17.

Крім того, спори про визнання недійсним рішення загальних зборів, які порушують права осіб, які не є учасниками товариства не розглядаються за правилами господарського судочинства (постанова Верховного Суду України від 1 лютого 2017, справа № 3-1299гс16).

Оскільки ОСОБА_1 не набула статусу учасника Товариства, то даний спір не є корпоративним в розумінні ст. 167 ГК України і підлягає розгляду в судах цивільної юрисдикції, що узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, які викладені в постанові від 27.02.2019 у справі №761/27538/17). А отже колегія суддів зазначає про відсутність підстав для розгляду даного спору господарським судом в порядку п. 4 ч. 1 ст. 20 ГПК України.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно закрив провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України, оскільки такий спір є приватноправовим і за суб`єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції у оскаржуваній ухвалі, у зв`язку з чим підстави для скасування або зміни ухвали Господарського суду Харківської області від 20.02.2020 року у справі № 922/88/20 - у суду апеляційної інстанції відсутні.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п.1 ч.1 ст.275, ст.ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи ОСОБА_1 , с. Черкаські Тишки, Харківська область на ухвалу Господарського суду Харківської області від 20.02.2020 у справі № 922/88/20 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 20.02.2020 у справі № 922/88/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений 10.04.2020.

Головуючий суддя А.М. Білецька

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя Л.Ф. Чернота