ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"15" квітня 2020 р.Справа № 922/3195/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шатернікова М.І.

при секретарі судового засідання

розглянувши матеріали скарги Зміївської ТЕС (вх. 6673) на повідомлення державного виконавця Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шевчука Андрія Івановича від 04.03.2020 р. про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання, поданої в межах справи № 922/3195/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської ТЕС , с. Комсомольське

до Фізичної особи - підприємця Сорочан Сергія Віталійовича, с. Комсомольське

про стягнення 3355,46 грн.

За участю представників:

від позивача (стягувача) - не з`явився

від відповідача (боржника) - не з`явився

від органу ВДВС - Шевчук А.І., дов. № 27 від 13.04.2020 р.

ВСТАНОВИВ:

16.03.2020 р. до Господарського суду Харківської області подано скарги Зміївської ТЕС на повідомлення державного виконавця Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шевчука Андрія Івановича від 04.03.2020 р. про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання в межах справи № 922/3195/14.

У поданій скарзі скаржник просить суд визнати неправомірним повідомлення головного державного виконавця Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шевчука Андрія Івановича від 04.03.2020 р. про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання в межах справи № 922/3195/14 та зобов`язати державного виконавця прийняти виконавчий документ до виконання.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.03.2020 р. було залишено без руху скаргу Зміївської ТЕС (вх. 6673) на повідомлення державного виконавця Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шевчука Андрія Івановича від 04.03.2020 р. про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання; надано стягувачу (заявнику) строк у п`ять днів з дня вручення даної ухвали на усунення вказаних в ній недоліків шляхом належного виконання вимог ст. 162-164 Господарського процесуального кодексу України.

30.03.2020 р. на адресу суду заявником надані докази усунення недоліків поданої заяви (вх. 7914), які визнані судом достатніми.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.04.2020 прийнято до розгляду скаргу Зміївської ТЕС на дії державного виконавця Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шевчука Андрія Івановича та призначено її до розгляду на 15.04.2020.

У наданій заяві про усунення недоліків представник скаржника просив суд розгляд скарги провести без його участі, вимоги скарги підтримує у повному обсязі.

Представники боржника у засідання суду 15.04.2020 не з`явились.

Представник ДВС у судовому засіданні та у наданому на адресу суду відзиві (вх. 9198 від 15.04.2020 р.) проти вимог скарги заперечує у повному обсязі, наполягаючи на тому, що державний виконавець діяв у чіткій відповідності до приписів чинного законодавства.

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права (ч. 1 ст. 341 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

З урахуванням викладеного, враховуючи належне повідомлення учасників справи та органу ВДВС про розгляд скарги, визначений процесуальний строк розгляду скарги, клопотання скаржника, суд дійшов висновку про розгляд скарги на дії органу виконання рішень за наявними у справі матеріалами.

З врахуванням викладеного, розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника скаржника, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд керується наступним.

Відповідно до статті 124 Конституції України та статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43). Право на судовий захист є конституційною гарантією, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Частиною першою статті 327 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Рішенням Господарського суду Харківської області від 16.09.2014 у справі № 922/3195/14 позов Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції задоволено повністю, стягнуто з Фізичної особи-підприємця Сорочан Сергія Віталійовича на користь Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції заборгованість по договору оренди №15/426 від 01.08.2013 року в сумі 3180,04 грн., нараховану пеню в сумі 95,70 грн. та судовий збір в розмірі 1827,00 грн.

03.10.2014 р. на виконання вищезазначеного рішення суду був виданий відповідний наказ.

09.10.2014р. ПАТ "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської ТЕС відповідно до заяви №25/845-7035 з описом вкладення у цінний лист за 09.10.2014р. було направлено до відділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківській області (ДВС) наказ господарського суду Харківської області від 03.10.2014 у справі №922/3195/14 про стягнення 5102,74 гри. з Фізичної особи-підприємця Сорочин Сергія Віталійовича (боржник).

20.10.2014 р. було ухвалено постанову Зміївського районного відділу управління юстиції Харківської області про відкриття виконавчого провадження (ВП № 45113304) з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документу.

04.04.2016 головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області Шевчуком А.І. на підставі п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» з огляду на те, що вжитими державним виконавцем заходами щодо розшуку майна, на яке можливо звернути стягнення, виявились безрезультатними, винесено постанову ВП № 45113304 про повернення виконавчого документа стягувачу.

Як вбачається з матеріалів справи, вказана постанова (ВП № 45113304) про повернення виконавчого документа стягувачу від 04.04.2016 р. разом з оригіналом виконавчого документу була повернута стягувачу.

Факт отримання вищезазначених документів не заперечується стягувачем.

У подальшому, позивач повідомляє, що 24.05.2016 р. ПАТ "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської ТЕС відповідно до заяви № 25/436 повторно нарочно здано до ДВС наказ Господарського суду Харківської обдаси під 03.10.2014 у справі № 922/3195/14 для виконання.

З травня 2016 р. по грудень 2019 року стяувачем не було отримано від ДВС жодного документу, і лише на заяву стягувача №25/1369-6043 від 22.11.2019р. було отримано 05.12.2019р. за вхід. № 5470 листа за підписом Начальника відділу Пономарьової А. (вих. №17019 від 03.12.2019р.) з копією постанови про повернення виконавчого документу від 29.06.2016 р. (ВП № 51237897)

06.12.2019р. ПАТ "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Ізюмської ТЕС було направлено до ДВС заяву №25/1424-6301 в якій зазначалося, що оскільки наказ на примусове виконання рішення від 03.10.2014р. по справі №922/3195/14 про стягнення з ФОП Сорочан С.В. заборгованості в сумі 5102 гри. 74 коп. знаходиться у Зміївському PB ДВС, просимо Вас повторно прийняти для примусового виконання вказане рішення господарського суду Харківської області від 16.09 2014р по справі № 922/3195/14 та надіслати копії відповідних документів.

В свою чергу, державном виконавцем Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шевчуком Андрієм Івановичем на підставі приписів п. 2 ч. 4. ЗУ "Про виконавче провадження" винесено повідомлення від 04.03.2020 р. про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання.

Як наголошує скаржник, вказане повідомлення порушує його права, оскільки державним виконавцем не було враховано, що наказ на примусове виконання рішення було особисто здано на виконання стягувачем 24.05.2016р. і з цього моменту жодних документів стягувачем отримано з відділу ДВС не було, тобто державним виконавцем був порушений встановлений законом строк для повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання, оскільки виконавчий документ був отриманий 24.05.2016р. під підпис відповідальної особи працівника Зміївського РВ ДВС ГТУ у Харківській області, проте до теперішнього часу не повернуто виконавчий документ: наказ господарського суду Харківської області №922/3195/14 від 03.10.2014р., крім того, навіть саме повідомлення було виготовлено лише 04.03.2020р., наслідком чого є його отримання Стягувачем лише 10.03.2020р., що є безумовним порушенням встановленого Законом строку.

Заперечуючи проти доводів скаржника державний виконавець повідомляє, що за заявою стягувача від 24.05.2016 року про відкриття виконавчого провадження с виконання наказу суду від 03.10.2014 р. по справі № 922/3195/14, було 30.05.2016 р. відкрито виконавче провадження № 51237897.

Постановою державного виконавця Зміївського районного відділу Державної виконавчої служби територіального управління юстиції у Харківській області Зубенко Л.С від 29.06.2016 р. на підставі п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" з огляду на те, що вжитими державним виконавцем заходами щодо розшуку майна, на яке можливо звернути стягнення, виявились безрезультатними, винесено постанову ВП № 51237897 про повернення виконавчого документа стягувачу. При цьому п. 2 цієї постанови стягувачу було надано повторний строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання в строк до 29.06.2017 р.

Більш детальну інформацію по виконавчому провадженню № 51237897 надати не мають змоги, оскільки виконавчі провадження за вищевказані періоди часу знищені у зв`язку з тим, що відповідно до п. 9.9 про порядок роботи з документами в органах державної виконавчої служби строк зберігання виконавчих проваджень переданих до архіву складає три роки.

Суд констатує, що згідно з положеннями пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" (станом на час ухвалення постанови від 29.06.2016 р. (ВП № 51237897) про повернення виконавчого документа стягувачу), виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (п. 2 ч. 1).

Доказів того, що стягувачем вчивались активні дії щодо виявлення інформації про стан виконавчого провадження або оскарження дій/бездіяльності державного виконавця протягом 2016-2018 років не надано до суду.

При цьому на даний час скаржником оскаржується саме повідомлення державного виконавця Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шевчука Андрія Івановича від 04.03.2020 р. про повернення виконавчого документу (наказу суду від 03.10.2014 р. по справі № 922/3195/14) без прийняття до виконання.

Частиною 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" унормовано, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, зокрема, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до п. 2 постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.06.2016 р. (ВП № 51237897), стягувачу було надано повторний строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання в строк до 29.06.2017 р.

Стягувачем надані до матеріалів справи листи адресовані до виконавчої служби щодо отримання інформації про стан виконання наказу по справі № 922/3195/14 датовані 2016 та 2017 роками, проте жодних доказів вчинення будь-яких дій з ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження або оскарження дій/бездіяльності державного виконавця не надано.

Таким чином, матеріали справи свідчать, що стягувачем було пропущено встановлений у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.06.2016 р. строк (до 29.06.2017 р.) для повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання.

При цьому суд враховує, що протягом більше ніж 3 роки стягувачем не було вчинено жодних активних дій направлених на захист своїх прав (доказів оскарження бездіяльності державного виконавця до суду не надано), хоча стягувач достеменно був обізнаний про факт подання ним до примусового виконання виконавчого документу.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання, проте надані до матеріалів справи документи свідчасть, що стягувач наданим правом у вказаний строк (до 29.06.2017 р.) не скористався.

Проаналізувавши вимоги скаржника, оцінивши надані докази та обставини справи, суд дійшов висновку, що оскільки стягувачем оскаржується саме повернення виконавчого документу стягувачу від 04.03.2020 р., яке правомірно здійснено в порядку п. 2 ч. 4 ст. 4 ЗУ "Про виконавче провадження" (стягувачем пропущено строк для повторного пред`явлення виконавчого документу до виконання), враховуючи відсутність доказів вчинення належних дій стягувачем протягом 2016-2017 року для захисту своїх прав, у суду відсутні підстави для визнання неправомірними дій державного виконавця вчинений у 2020 році.

Одночасно суд наголошує, що для примусового виконання подається саме оригінал виконавчого документу, проте стягувачем не було подано такого документу до виконавчої служби та при цьому останнім не було реалізовано право надане ст. 4 ЗУ "Про виконавче провадження" щодо можливості у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

За таких обставин, суд відхиляє вимоги скаржника як такі, що суперечить вимогам Закону України "Про виконавче провадження" за недоведеністю неправомірних дій державного виконавця при її винесенні.

Керуючись ст.ст. 234, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги Зміївської ТЕС (вх. 6673) на повідомлення державного виконавця Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Шевчука Андрія Івановича від 04.03.2020 р. про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання, поданої в межах справи № 922/3195/14.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня складення повного тексту ухвали шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду, та з урахуванням припичів пункту 4 розділ Х Прикінцеві положення Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали буде виготовлено та підписано 16.04.2020.

Суддя М.І. Шатерніков