ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21.04.2020 м. ДніпроСправа № 904/343/20

За позовом Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" (49107, Дніпропетровська область, м. Дніпро, шосе Запорізьке, буд. 22)

до Приватного підприємства "Верінет" (51660, Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, м. Верхівцеве, вул. Леніна, буд. 63)

про стягнення 486 178,00 грн. заборгованості з компенсації затрат пов`язаних із сумісним підвішування телекомунікаційних проводів

Суддя Бондарєв Е.М.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські електромережі" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою №954/1001 від 10.01.2020 про стягнення з Приватного підприємства "Верінет" 486 178,00 грн. заборгованості з компенсації затрат пов`язаних із сумісним підвішування телекомунікаційних проводів за період з березня 2014 року по грудень 2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору на компенсацію затрат №04002-00 від 04.03.2013 в частині своєчасної та повної оплати компенсації затрат пов`язаних із сумісним підвішування телекомунікаційних проводів за період з березня 2014 року по грудень 2019 року.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №904/343/20, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 18.02.2020 о 10:00 год.

У судовому засіданні 18.02.2020 оголошувалась перерва до 12.03.2020 о 10:30 год.

До суду 26.02.2020 відповідачем подано відзив на позовну заяву яким просить суд поновити строк для подачі відзиву та відмовити позивачу в позові про стягнення 486 178,00 грн. оскільки надані позивачем акти виконаних робіт є недійсними, так як підписані тільки однією зацікавленою стороною. Відповідач не погодив вказані акти і причини своєї відмови повідомив позивач в установлені законом строки. Однією з причин відмови підписання акту було те, що ніяких робіт по обслуговуванню сумісного підвішування телекомунікаційних проводів не виконувалось. Визнаючи це, позивач і не зафіксував в актах виконаних робіт та рахунках той факт, що ним виконувались роботи, вказані в договорі. Тому він вказав, що оплата вимагається ним за доступ до елементів ВЛ-0,4хВт (опор), але умовами договору не передбачено, що відповідач повинен оплачувати ще й доступ до опор.

Також відповідач зазначає, що про зміну сторони у договорі та його реквізитів відповідач повідомлений не був. Не визнаючи позовних вимог, відповідач заявив про те, що позивачем висунуті вимоги за межами строку позовної давності. Тому у випадку задоволення позовних вимог, може бути стягнено лише заборгованість з 10.01.2017. Адже ніяких поважних причин пропуску строку позовної давності позивач не вказав. Більш того, відповідач неодноразово звертався до позивача з листами в яких зазначив про порушення умов укладеного договору в частині невиставлення рахунків.

Крім того, відповідач звернувся до суду із клопотанням про витребування у позивача документи про право власності на електроопори, які фігурують у договорі №04002-00 від 04.03.2013. Клопотання обґрунтовано тим, що під час підписання договору і в подальшому відповідач вимагав у позивача надати докази того, що вказані опори є власністю позивача: а саме, що вони набуті або збудовані ним на законних підставах. Такі докази до позовної заяви не долучені. Однак, позивач є приватним підприємством і підтвердження його права власності є обов`язковою умовою пред`явлення даних вимог. Сам лише факт постановки позивачем опор на баланс не підтверджує законність таких дій та право власності на дане майно.

До суду 06.03.2020 позивачем подано відповідь на відзив де вказує, що пунктом 3.2 договору встановлено щомісячну плату за сумісне підвішення телекомунікаційних проводів за 1 км у сумі 114,80 грн., яку відповідач мав сплачувати щомісячно (щоквартально). Обов`язковою підставою для компенсації затрат, відповідно до п. 3.1 договору, є лише акт звіряння довжини ліній, яким сторони визначили довжину ліній, де розміщені телекомунікаційні проводи відповідача. Даний акт узгоджений та підписаний обома сторонами договору. Сам же розмір затрат за виконання додаткових робіт пов`язаних із сумісним підвішуванням телекомунікаційних проводів був визначений позивачем за 1 км підвішування у сумі 114,80 грн. та був узгоджений сторонами в договорі як щомісячний платіж за 1 км підвішування. Позивач наголошує, що за спірний період відповідач жодного разу не сплатив вартість послуг за договором, що й стало підставою для звернення з даним позовом.

Щодо зміни сторони договору, позивач зазначає, що у власника повітряних ліній (позивача) лише змінилося найменування, жодної заміни сторони договору не відбувалося.

Щодо питання не надання відповідачу доказів того, що опори є власністю позивача, останній звертає увагу, що договором не передбачено обов`язкової умови надання відповідачу таких доказів. Тобто, компенсація затрат, пов`язаних із сумісним підвішуванням не стоїть в залежності від права власності позивача на опори, по яким прокладено телекомунікаційні проводи відповідача. Крім того, відповідно до п. 4 ст. 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-ІV, не підлягають державній реєстрації речові правота їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв`язку, залізничні колії.

Щодо позовної давності позивач зазначає, що відповідно до умов договору, оплата здійснюється на підставі рахунку та акту виконаних робіт, підписаного обома сторонами. Таким чином, позивач дізнався про порушення свого права після спливу строку на оплату виставлених рахунків, тобто, починається з 21 числа наступного місяця, в якому відповідачу було вручено/направлено рахунки та акти виконаних робіт:

- за послуги надані в період з березня 2014 по вересень 2019 перебіг позовної давності почався з 21.10.2019 (дата вручення рахунків та актів виконаних робіт - 19.09.2019);

- за послуги надані у жовтні 2019 перебіг позовної давності почався з 21.11.2019 (дата вручення рахунків та актів виконаних робіт - 02.10.2019);

- за послуги надані у листопаді 2019 перебіг позовної давності почався з 21.12.2019 (дата направлення рахунків та актів виконаних робіт - 05.11.2019);

- за послуги надані у грудні 2019 перебіг позовної давності почався з 21.01.2020 (дата вручення рахунків та актів виконаних робіт - 26.12.2019).

12.03.2020 ухвалою господарського суду було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів та оголошено перерву до 24.03.2020 о 12:00 год.

23.03.2020 позивачем до суду надані пояснення по суті питань, порушених у судовому засіданні 12.03.2020 в яких той зазначає, що постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.09.2017 у справі 904/9296/15 встановлено, що правовідносини між сторонами врегульовано договором №04002-00 від 04.03.2013 року на компенсацію затрат, пов`язаних із сумісним підвішуванням телекомунікаційних проводів та додатковими угодами до нього №,№ДС-01/04002-00 від 15.08.2013; №ДС-02/04002-00 від 01.09.2013. Тому, умовами договору передбачена фіксована вартість послуг за 1 км на місяць, а тому відповідач міг самостійно сплачувати вартість послуг за договором, оскільки протягом спірного періоду він користувався опорами ліній електропередач позивача.

24.03.2020 розгляд справи по суті було відкладено на 21.04.2020 о 11:00 год.

15.04.2020 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату через запровадження на території України карантину.

Кабінетом Міністрів України прийнята рішення №211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", відповідно до якої, через спалах у світі коронавірусу з 12.03.2020 до 03.04.2020 в Україні вводиться карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 239 дію карантину продовжено до 24 квітня 2020 року включно.

Листом Ради суддів України № 186/20 від 16.03.2020, голова Ради суддів України Богдан Моніч звернувся до голів судів з рекомендацією, враховуючи Постанову Кабінету Міністрів України № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", на період з 16 березня до 03 квітня 2020 року встановити особливий режим роботи.

Розпорядженням Голови Господарського суду Дніпропетровської області №48 від 03.04.2020 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СOVID-19" із змінами, листа Ради суддів України від 16.03.2020 №9рс-186/20 та рекомендацій Вищої ради правосуддя, з метою запобігання розповсюдження інфекційних захворювань серед працівників суду та відвідувачів суду, у тому числі викликаних коронавірусною інфекцією СОVID-19 та організаційного забезпечення роботи суду в період карантину, оголошеного на території України, встановлено на період з 03.04.2020 по 24.04.2020 особливий режим роботи Господарського суду Дніпропетровської області згідно з яким обмежено вхід до приміщення Господарського суду Дніпропетровської області відвідувачам суду (учасникам судових проваджень, особам, які не є учасниками судових проваджень та ін.), крім тим, які мають намір подати документи через канцелярію суду, за умови використання засобів індивідуального захисту (вдягнутої медичної маски (або респіратора) та рукавичок).

На підставі зазначеного вище судове засідання 21.04.2020 у справі №904/343/20 не відбулось.

З метою виконання заходів щодо зниження небезпеки для представників сторін і населення країни в цілому, а також, з метою забезпечення прав сторін на участь в судових засіданнях, судом прийнято рішення про перенесення дати судового засідання в межах розумних строків розгляду справ з урахуванням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 247- 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Відкласти розгляд справи по суті в засіданні на 12.05.2020 о 11:00год., яке відбудеться у приміщенні Господарського суду Дніпропетровської області за адресою: 49600, м. Дніпро, вул. Володимира Винниченка, 1, 2-й поверх, кабінет № 2-209.

Викликати у судове засідання повноважних представників учасників справи, визнавши їх явку обов`язковою.

2. Запропонувати учасникам справи подати до суду:

Відповідачу:

- заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень за правилами, встановленими частинами третьою - шостою статті 165 Господарського процесуального кодексу України, протягом 5 днів з дня одержання відповіді позивача на відзив (ст. 167 Господарського процесуального кодексу України);

Учасникам:

- оригінал письмового доказу, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, відповідно до ч. 6 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України (надати для огляду в судове засідання);

- належним чином засвідчені копії документів на підтвердження процесуальних повноважень їх представників відповідно до вимог передбачених статтею 60 Господарського процесуального кодексу України (оригінали надати для огляду в судове засідання).

3. Роз`яснити учасникам справи про обов`язок повідомити суд про причини неявки та про наслідки неявки в судове засідання на виклик суду, що передбачені статтею 202 Господарського процесуального кодексу України, а саме:

- неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею;

- якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки; неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник;

- у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

4. Роз`яснити учасникам, що відповідні заяви по суті справи повинні відповідати вимогам ст. 161-168 Господарського процесуального кодексу України та мають бути подані у строк, визначений в ухвалі.

5. Звернути увагу учасників справи, що заяви, клопотання і заперечення при розгляді справи судом подаються за правилами, встановленими статями 169, 170, 251 Господарського процесуального кодексу України.

6. Роз`яснити учасникам судового процесу наступне.

Учасники процесу мають можливість отримувати процесуальні документи в електронному вигляді паралельно з документами у паперовому вигляді.

Для отримання процесуальних документів в електронному вигляді потрібно:

- зареєструватися в системі обміну електронними документами між судом та учасниками судового процесу (завести поштову скриньку електронного суду), розміщеній на офіційному веб-порталі судової влади України за адресою: mail.gov.ua.

7. Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі з сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою суду: http://dp.arbitr.gov.ua/sud5005/spisok/csz.

8. Попередити учасників справи про те, що відповідно до статті 135 Господарського процесуального кодексу України за ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 21.04.2020.

Відповідно до ч. 2 ст. 254 та ст. 255 Господарського процесуального кодексу України оскарження цієї ухвали окремо від рішення суду не допускається.

Суддя Е.М. Бондарєв