ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2020 року Справа № 915/2482/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Давченко Т.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

без виклику сторін справу № 915/2482/19

за позовом приватного підприємства "Світло-Енерго",

вул. Великотирнівська, 39 Д, кв. 140, м. Полтава, 36034;

до державного підприємства "Миколаївський бронетанковий завод",

вул. 1 Слобідська, 120, м. Миколаїв, 54017;

про стягнення грошових коштів у загальній сумі 15840 грн. 17 коп.

В С Т А Н О В И В:

Приватним підприємством "Світло-Енерго" (далі - ПП "Світло-Енерго") пред?явлено позов, з урахуванням його уточненої редакції від 13.01.2020, про стягнення з державного підприємства "Миколаївський бронетанковий завод" (далі - ДП "МБТЗ") грошових коштів у загальній сумі 15840 грн. 17 коп., із яких: 14540 грн. 33 коп. - основний борг; 1299 грн. 84 коп. - пеня, з посиланням на неналежне виконання ДП "МБТЗ" грошових зобов?язань за укладеним з позивачем договором поставки від 02.01.2018 № 3, а саме зобов?язань щодо своєчасної та у повному обсязі оплати поставленого ПП "Світло-Енерго" товару, внаслідок чого утворився основний борг у спірній сумі, на яку позивачем нараховано пеню в порядку п. 7.2 договору.

ПП "Світло-Енерго" також просить про стягнення з ДП "МБТЗ" грошових коштів на відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором та інших витрат, пов?язаних з розглядом справи.

За такими вимогами ухвалою суду від 20.01.2020 відкрито провадження в даній справі та визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

ДП "МБТЗ" у заяві від 10.02.2020 № 246 визнано позовні вимоги щодо стягнення основного боргу.

Разом із тим, у відзиві від 10.02.2020 № 247 відповідач не визнав позовні вимоги в частині заявленої до стягнення пені за прострочення оплати поставленого товару, заявивши про сплив щодо цієї вимоги строку позовної давності, визначеного п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Сторонами у справі укладено договір поставки від 02.01.2018 № 3 (далі - договір), у відповідності до умов якого ПП "Світло-Енерго" (постачальник) зобов?язався в порядку та на умовах, передбачених договором, поставити ДП "МБТЗ" (покупцю) товар, асортимент, комплектність, кількість та вартість якого зазначається в специфікаціях, що є додатками до цього договору, а покупець ? прийняти та оплатити поставлений товар в порядку та строки, передбачені договором (п. 1.1 договору).

Якість, комплектація, пакування й маркування товару повинні відповідати чинним державним стандартам, технічним умовам, технічній документації на даний вид товару, сертифікатам якості виробника товару, а також спеціальним вимогам, передбаченим у специфікаціях (п. 2.1 договору).

У відповідності до п.п. 3.1, 3.2 договору, постачальник зобов??язався поставляти товар на умовах поставки DDP - склад покупця, м. Миколаїв, вул. 1-ша Слобідська. 120, відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів "INCOTERMS" у редакції 2010 року, якщо інші умови не визначені в специфікації. Товар поставляється у наступні строки: 3 календарних дні з моменту підписання сторонами специфікації, якщо інший строк не визначений сторонами в специфікації.

При передачі товару покупцю, постачальник зобов?язаний надати оригінали документів: рахунок-фактуру; товарно-транспорту накладну; сертифікат та/або паспорт якості на товар або інший документ, що підтверджує якість товару; податкову накладну в електронному вигляді зареєстровану в ЄДРПН, а також інші документи, визначені сторонами на партію товару; у разі ненадання/надання не в неповному обсязі покупцю зазначених супровідних документів або надання неналежно оформлених супровідних документів, товар вважається непоставленим (п.п. 3.3, 3.4 договору).

Поставка здійснюється за цінами, які зазначені у специфікаціях і включають всі податки, збори та інші обов`язкові платежі, а також вартість тари, пакування, маркування і інші видатки постачальника, пов?язані з поставкою товару (п. 4.1 договору).

У відповідності до п. 4.2 договору, зміна ціни в сторону збільшення сторонами специфікації не допускається.

Оплата покупцем товару здійснюється за відповідними рахунками постачальника в національній валюті України, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений у договорі (якщо постачальник не повідомить покупцеві іншого рахунка) (п. 5.1 договору).

У відповідності до п. 5.2 договору, оплата по договору, якщо інше не визначено в специфікації, здійснюється покупцем у розмірі 100 % від суми специфікації протягом 14 календарних днів від дати отримання товару на склад покупця.

Датою оплати товару вважається дата списання коштів з поточного рахунку покупця (п. 5.3 договору).

Сторонами погоджено, що договір набирає чинності з дати його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2018; якщо а місяць до закінчення строку дії договору жодна зі сторін не подасть іншій стороні заяви про розірвання цього договору, він вважається продовженим на 1 рік на тих самих умовах; закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення зобов?язань (у тому числі гарантійних) за договором (п. 9.3 договору).

На виконання умов договору позивачем поставлено ДП "МБТЗ" товар згідно видаткових накладних від 15.06.2018 № СЕ-0000073 на суму 12630 грн. 78 коп. з ПДВ та від 22.06.2018 № СЕ-0000075 на суму 1909 грн. 55 коп. з ПДВ, підписаних уповноваженими представниками сторін та скріплених печатками сторін, а загалом поставлено товар на суму 14540 грн. 33 коп. з ПДВ.

На оплату товару ПП "Світло-Енерго" виставлено відповідачу рахунок-фактуру від 12.06.2018 № СЕ-0000086 на суму 14540 грн. 33 коп.

У зв?язку з неоплатою відповідачем товару у погоджені в договорі строки ПП "Світло-Енерго" направлено ДП "МБТЗ" вимогу від 19.09.2018 № 19 про погашення заборгованості за указаним вище рахунком, і відповідач листом від 30.11.2018 № 3657 повідомив про намір погашення заборгованості одразу після отримання фінансування у достатньому обсязі.

Разом із тим, за твердженнями позивача, підтвердженими ДП "МБТЗ" у заяві від 10.02.2020 № 246, заборгованість за договором відповідачем не погашено і досі.

Господарським законодавством передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов?язується передати (поставити) в зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов?язаний прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 265 ГК України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Статтею 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов?язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Суб?єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов?язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов?язання, враховуючи інтереси другої сторони (ст. 193 ГК України).

Положеннями ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України передбачено, що зобов?язання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобов?язання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обов?язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання). Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов?язання, якщо не доведе, що належне виконання зобов?язання виявилось неможливим внаслідок дії непереборної сили. Не вважаються такими обставинами, зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів (ч. 2 ст. 218 ГК України).

Ураховуючи викладене, та що умовами укладеного між сторонами договору поставки встановлено строк оплати поставленого товару, суд визнає, що позивачем доведено прострочення виконання ДП "МБТЗ" договірних зобов?язань щодо своєчасної та у повному обсязі оплати поставленого позивачем товару, внаслідок чого утворився основний борг у сумі 14540 грн. 33 коп., а тому вимога про стягнення цієї суми з відповідача є обґрунтованою.

Щодо вимоги ПП "Світло-Енерго" про стягнення з ДП "МБТЗ" пені, суд приходить до такого.

Законодавством передбачено, що порушення зобов?язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 ГК України). Господарськими санкціями визнаються штрафні санкції у вигляді грошової суми, зокрема, штраф, пеня (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов?язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 ГК України).

У відповідності до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов?язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов?язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов?язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.2 договору визначено, що у випадку порушення більш ніж на 30 календарних днів строку оплати товару, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування пені, від суми заборгованості.

Із змісту викладених вище положень ст. 549 ЦК України вбачається, що передбачена пунктом 7.2 договору неустойка за своїм змістом є штрафом, а не пенею, так як обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов?язання, а не у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов?язання за кожен день прострочення виконання.

Таким чином, за порушення відповідачем більш ніж на 30 календарних днів строку оплати товару позивач мав право на одноразове нарахування штрафу в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла на момент виникнення прострочення, від суми заборгованості, а саме, по видатковій накладній від 15.06.2018 ? з 30.06.2018, та по видатковій накладній від 22.06.2018 ? з 07.07.2018.

Натомість, ПП "Світло-Енерго" здійснено розрахунок передбаченої п. 7.2 договору неустойки у відсотках від облікової ставки НБУ за кожен день прострочення виконання.

Крім того, відповідачем у відзиві на позов заявлено про застосування до вимоги про стягнення неустойки наслідків спливу строку позовної давності.

Цивільним законодавством визначено, що позовна давність ? це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (ст. 258 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (п. 5 ст. 261 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Ураховуючи викладене, суд визнає, що перебіг позовної давності щодо передбаченої п. 7.2 договору неустойки по видатковим накладним №№ СЕ-0000073, СЕ-0000075 почався з 15.06.2018 та 07.07.2018 і закінчився, відповідно, 15.06.2019 та 07.07.2019.

Отже, так як ПП "Світло-Енерго" звернулося в суд з позовом у даній справі 26.12.2019, тобто вже після 15.06.2019 та 07.07.2019, ? строк позовної давності щодо вимог у порядку п. 7.2 договору по згаданим вище видатковим накладним сплинув, що є підставою для відмови у задоволенні цих вимог.

Таким чином, позовні вимоги ПП "Світло-Енерго" підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приходить до наступного.

Господарським процесуальним законодавством передбачено покладання судових витрат у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 129 ГПК України)

У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 1 ст. 130 ГПК України).

Отже, 50 % витрат ПП "Світло-Енерго" на оплату позовної заяви судовим збором згідно платіжного доручення від 20.12.2019 № 189 на суму 1921 грн., яка, згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", є мінімальною сумою судового збору для позовних вимог майнового характеру (за 2019 рік), ? належить повернути позивачу з державного бюджету, а решту ? відшкодувати за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-238, ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов приватного підприємства "Світло-Енерго" задовольнити частково.

2. Стягнути з державного підприємства "Миколаївський бронетанковий завод", вул. 1 Слобідська, 120, м. Миколаїв, 54055, ідентифікаційний код 07856371, на користь приватного підприємства "Світло-Енерго", вул. Великотирнівська, 39 Д, кв. 140, м. Полтава, 36034, ідентифікаційний код 35360095, грошові кошти у сумі 14540 (чотирнадцять тисяч п`ятсот сорок) грн. 33 коп. - основний борг, а також грошові кошти на відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором у сумі 960 (дев`ятсот шістдесят) грн. 50 коп.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Повернути приватному підприємству "Світло-Енерго", вул. Великотирнівська, 39 Д, кв. 140, м. Полтава, 36034, ідентифікаційний код 35360095, з Державного бюджету України сплачений, згідно платіжного доручення від 20.12.2019 № 189, судовий збір у сумі 960 (дев`ятсот шістдесят) грн. 50 коп.

Рішення може бути оскаржено до Південно-Західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.М. Давченко