СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

"22" квітня 2020 р. Справа № 917/1136/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тихий П.В., суддя Россолов В.В., суддя Шутенко І.А.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи - підприємця Дмитренка Сергія Миколайовича (вх.№1192П/1-43) на рішення господарського суду Полтавської області від 03.07.2014 (суддя О.В. Ківшик, повне рішення складено 04.07.2014) у справі №917/1136/14,

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", м. Полтава,

до Фізичної особи - підприємця Дмитренка Сергія Миколайовича, с. Старицьківка, Машівський р-н, Полтавська обл.,

про стягнення 50 638,43 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом про стягнення з Фізичної особи - підприємця Дмитренка Сергія Миколайовича 50638,43 грн. заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного між сторонами 07.09.2012 р. Договору банківського обслуговування №б/н, з яких 35 100,00 грн. заборгованість за кредитом, 10 062,00 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 2 627,18 грн. пеня та 2 849,25 грн. заборгованість по сплаті комісії.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 03.07.2014 у справі №917/1136/14 позов задоволено повністю.

Фізична особа - підприємець Дмитренко Сергій Миколайович з рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 03.07.2014 у справі №917/1136/14 та прийняти нове, яким в позові відмовити повністю. Судові витрати просить покласти на позивача.

Крім того, апелянт заявив клопотання про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги в порядку ст. 256 ГПК України, в якому зазначає, що не приймав участі в судових засіданнях в даній справі та не отримував судового рішення. Про існування оскаржуваного рішення суду від 03.07.2014 він дізнався випадково внаслідок телефонного дзвінка помічника судді господарського суду Полтавської області - Солодюк О.В., який телефонував в зв`язку з розглядом іншої справи про стягнення з нього на користь AT КБ "Приватбанк" заборгованості у розмірі 317903,72 грн., та саме він повідомив про існування оскаржуваного наразі рішення. Вказує, що місце його реєстрації як фізичної особи відрізняється від колишнього місця здійснення підприємницької діяльності.

17.04.2020 системою автоматизованого розподілу судових справ між суддями для розгляду справи №917/1136/14 визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Тихий П.В., суддя Россолов В.В., суддя Шутенко І.А.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання заявника на апеляційне оскарження рішення та відмову у відкритті апеляційного провадження, з наступних підстав.

За змістом положень ст. 55 Конституції України, кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ч.1 цієї статті).

Відповідно до частини першої статті 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення господарського суду Полтавської області у справі №917/1136/14 прийнято 03.07.2014, повний текст рішення складено 04.07.2014 тоді як апеляційна скарга подана лише 06.04.2020, з пропуском строків на апеляційне оскарження майже на 6 років.

Так, скаржник як на підставу для поновлення строку посилається на те, що довідався про наявність оскаржуваного рішення тільки зараз, однак на підтвердження цієї обставини не надає жодних доказів.

Колегією суддів встановлено, що матеріали справи містять витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", станом на 23.06.2014 місцем проживання відповідача є адреса : АДРЕСА_4. (а.с. 54).

Абзац 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» встановлює, що Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про фізичну особу-підприємця: місцезнаходження (адреса місця проживання, за якою здійснюється зв`язок з фізичною особою - підприємцем).

Відповідно до частин 1, 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Отже, інформація щодо місцезнаходження фізичної особи-підприємця вноситься до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на підставі відомостей, наданих безпосередньо цією особою, яка у разі зміни місцезнаходження зобов`язана внести відповідні зміни до ЄДРПОУ.

З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що станом на момент розгляду справи, прийняття оскаржуваного рішення місцезнаходженням фізичної особи-підприємця Дмитренка Сергія Миколайовича визначено: АДРЕСА_4 .

З матеріалів справи вбачається, що всі процесуальні документи господарського суду надсилались відповідачеві за адресою, визначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В матеріалах справи наявні копії ухвали та рішення суду, які не були отримані адресатом - ФОП Дмитренком С.М.

З довідки ф. 20 наявної на поштових конвертах вбачається, що причина повернення за зворотною адресою копій процесуальних документів суду за зазначеною адресою не проживає.

За змістом статті 64 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, яка діяла на момент розгляду справи в суді першої інстанції) та узгоджується з правовою позицією Вищого господарського суду України, який в межах пункту 3.9.1 постанови пленуму "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", зокрема, в разі якщо Ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінченням строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи судом.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку про належне повідомлення судом відповідача - фізичної особи-підприємця Дмитренка Сергія Миколайовича про розгляд справи, докази чого містяться в матеріалах справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що викладені в клопотанні про поновлення строків на апеляційне оскарження обставини є такими, що не свідчать про поважність пропуску строку та обґрунтованість клопотання про його поновлення. Крім того, апелянт взагалі не надає доказів на підтвердження обставин, викладених в даному клопотанні.

Враховуючи викладене, клопотання про поновлення строку на апеляційне провадження задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ГПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Діюче процесуальне законодавство не допускає довільного, необмеженого у часі перегляду судових рішень.

Норми Господарського процесуального кодексу України, встановлюючи строки для подачі скарг, тим самим визначають баланс між принципом правової визначеності, забезпечуючи стабільність правовідносин у сфері підприємницької та іншої економічної діяльності, з однієї сторони, і правом на справедливий судовий розгляд, який передбачає можливість виправлення судових помилок.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" та ч. 4 ст. 11 ГПК України, суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Отже рішення Європейського суду з прав людини суд апеляційної інстанції має застосовувати як джерело права.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Рябих проти Росії"). Натомість подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції більше ніж через рік після прийняття такого рішення за відсутності об`єктивних поважних причин пропуску встановленого законом строку, є порушенням принципу юридичної визначеності.

Право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (див. пункти 22 - 23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року, пункти 37-38 рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010 року).

У пункті 41 рішення від 03.04.2008 року "Пономарьов проти України" суд вказав, що "правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків".

Отже, доводи скаржника про поважність пропуску строку на апеляційне оскарження в даному випадку не можуть бути правовою підставою для втручання у принцип правової визначеності, вони (доводи) зроблені без урахуванням балансу приватного та публічного інтересів у забезпеченні правосуддя та при неналежному використанні заявником своїх прав, що не може бути перешкодою у виконанні судового рішення на користь другої сторони, оскільки виконавче провадження є частиною судового процесу.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено обставини належного повідомлення Фізичної особи - підприємця Дмитренка Сергія Миколайовича про розгляд справи в суді першої інстанції, а також скаржником не доведено наявність обставин непереборної сили, які б унеможливили вчасно звернутись з апеляційною скаргою на рішення суду від 03.07.2014, а тому в матеріалах справи відсутні визначені п.п. 1, 2 ч.2 ст. 261 ГПК України винятки, за наявності яких апеляційне провадження підлягало б відкриттю.

Тому, оскільки апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Дмитренка Сергія Миколайовича на рішення суду першої інстанції від 03.07.2014 подано після спливу одного року з дня складання повного тексту судового рішення, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, у відповідності до приписів ч.2 статті 261 ГПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 174, 234, 261 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Відмовити Фізичній особі - підприємцю Дмитренку Сергію Миколайовичу у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду Полтавської області від 03.07.2014 у справі №917/1136/14.

Відмовити Фізичній особі - підприємцю Дмитренку Сергію Миколайовичу у відкритті апеляційного провадження на рішення господарського суду 03.07.2014 у справі №917/1136/14.

Додаток заявнику: апеляційна скарга та додані до неї документи, всього на 10 аркушах та поштовий конверт.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку, передбаченому ст. 286 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя П.В. Тихий

Суддя В.В. Россолов

Суддя І.А. Шутенко