ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/4140/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Солдатовій М.Ю.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма", м.Харків
до Приватного підприємства "Варнер", м.Харків , Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Назарової Ольги Сергіївни, м.Харків
про визнання протиправним і скасування запису про право власності та визнання права спільної часткової власності
за участю представників:

від позивача: Баранов Т.О., довіреність від 03.12.2019

від першого відповідача: не з`явився

від другого відповідача: Прокопченко С.В., ордер

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Норма" (надалі - позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Приватного підприємства "Варнер" (надалі - перший відповідач) та Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Назарової Ольги Сергіївни (надалі - другий відповідач), в якому просить:

1) Визнати протиправним та скасувати запис про право власності №32703785 від 01.08.2019, здійснений приватним нотаріусом Назаровою Ольгою Сергіївною Харківського міського нотаріального округу Харківської області про реєстрацію за ПП "Варнер" права власності на нежитлові приміщення у нежитловій будівлі літ. "А-3" (промвиробничий корпус): приміщення підвалу № І площею 17,1 кв.м., № II площею 118,1 кв.м., № XVІІІ площею 29,7 кв.м., № XXV площею 9,2 кв.м., № XXXIV площею 28,3 кв.м., № XLVI площею 17,1 кв.м., № XLV площею 96,0 кв.м., № XXXVI площею 109,7 кв.м., № LI площею 14,6 кв.м., № XLVII площею 5,8 кв.м., № XLVІІІ площею 11,3 кв.м.; приміщення першого поверху: № 1 площею 23,1 кв.м., № 2 площею 19,4 кв.м., № 9 площею 22,4 кв.м., № 23 площею 54,5 кв.м., № 30 площею 8,0 кв.м, № 26 площею 13,0 кв.м., № 16 площею 17,1 кв.м., №24 площею 42,9 кв.м., № 14 площею 16,1 кв.м., № 6 площею 17,1 кв.м.; приміщення другого поверху: № 40 площею 36,1 кв.м., № 42 площею 12,2 кв.м., № 39 площею 17,1 кв.м., № 85 площею 35,1 кв.м., № 67 площею 43,4 кв.м., № 61 площею 17,1 кв.м., № 68 площею 5,1 кв.м., № 69 площею 2,0 кв.м., № 70 площею 1,1 кв.м., № 71 площею 1,1 кв.м., № 73 площею 3,2 кв.м., № 74 площею 1,1 кв.м., № 75 площею 1,1кв.м., № 76 площею 1,1 кв.м., № 77 площею 2,8 кв.м., № 78 площею 8,0 кв.м., № 60 площею 4,0 кв.м.; приміщення третього поверху: № 87 площею 55,0 кв.м., № 86 площею 17,1 кв.м., № 103 площею 17,1 кв.м., № 101 площею 25,7 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі частки 1;

2) Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю "Норма", ; Місцезнаходження: 61072, АДРЕСА_1 право спільної часткової власності у розмірі 24/100 частки у праві спільної часткової власності на нежитлові приміщення у нежитловій будівлі літ. "А-3" (промвиробничий корпус): приміщення підвалу № І площею 17,1 кв.м., № II площею 118,1 кв.м., № XVІІІ площею 29,7 кв.м., № XXV площею 9,2 кв.м., № XXXIV площею 28,3 кв.м., № XLVI площею 17,1 кв.м., № XLV площею 96,0 кв.м., № XXXVI площею 109,7 кв.м., № LI площею 14,6 кв.м., № XLVII площею 5,8 кв.м., № XLVІІІ площею 11,3 кв.м.; приміщення першого поверху: № 1 площею 23,1 кв.м., № 2 площею 19,4 кв.м., № 9 площею 22,4 кв.м., № 23 площею 54,5 кв.м., № 30 площею 8,0 кв.м, № 26 площею 13,0 кв.м., № 16 площею 17,1 кв.м., №24 площею 42,9 кв.м., № 14 площею 16,1 кв.м., № 6 площею 17,1 кв.м.; приміщення другого поверху: № 40 площею 36,1 кв.м., № 42 площею 12,2 кв.м., № 39 площею 17,1 кв.м., № 85 площею 35,1 кв.м., № 67 площею 43,4 кв.м., № 61 площею 17,1 кв.м., № 68 площею 5,1 кв.м., № 69 площею 2,0 кв.м., № 70 площею 1,1 кв.м., № 71 площею 1,1 кв.м., № 73 площею 3,2 кв.м., № 74 площею 1,1 кв.м., № 75 площею 1,1 кв.м., № 76 площею 1,1 кв.м., № 77 площею 2,8кв.м., № 78 площею 8,0 кв.м., № 60 площею 4,0 кв.м.; приміщення третього поверху: № 87 площею 55,0 кв.м., № 86 площею 17,1 кв.м., № 103 площею 17,1 кв.м., № 101 площею 25,7 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 24.12.2019 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 15.01.2020.

28 грудня 2019 року від першого відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти задоволення позову заперечив та просив у його задоволенні відмовити. При цьому, вказує, що ПП "Варнер" є власником і законним володільцем спірного нерухомого майна. Державна реєстрація права власності першого відповідача на нежитлові приміщення була проведена державним реєстратором у відповідності до законодавства України, підстави для її скасування та позбавлення ПП "Варнер" права власності відсутні. ТОВ «НОРМА» не є власником спірного нерухомого майна, тому згідно ст.392 ЦК України не може бути позивачем за позовом про визнання права власності. Оскільки між позивачем та ЗАТ "СІНГ", правонаступником якого є ПП "Варнер", не існували цивільно-правові відносини (зокрема, відсутні докази того, що ТОВ "Норма" було створено в результаті виділу із ЗАТ "СІНГ"), то відсутні цивільно-правові підстави для звернення ТОВ "Норма" до ПП "Варнер" з майновими вимогами. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на події та документи, які мали місце/були складені у 1997 році. Саме тоді ТОВ "Норма" могло стати відомо про порушення його, прав (якщо такі порушення мали місце). Тому на момент подання позову встановлений законодавством трирічний строк позовної давності сплив. У зв`язку з цим, перший відповідач звернувся до суду із заявою про застосування позовної давності.

Також до відзиву перший відповідач надав відзив на клопотання позивача про витребування доказів, яке було додано до позовної заяви. При цьому, ПП "Варнер" заперечив проти задоволення даного клопотання позивача, оскільки частина витребуваних позивачем документів є в наявності першого відповідача та була додана до відзиву на позовну заяву, а інша не стосується предмета доказування у даній справі.

08 січня 2020 року позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить заборонити будь-якому реєстратору вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо спірних нежитлових приміщень.

Ухвалою від 08.01.2020 у задоволенні даної заяви відмовлено через недоведеність наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

13 січня 2020 року від другого відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому викладено заперечення проти позовних вимог. Зокрема, другий відповідач зазначає, що державну реєстрацію права власності першого відповідача здійснено у порядку, встановленому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно", Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, та на підставі визначених законодавством документів. Кількість приміщень, що фактично передані позивачу за Актом приймання-передачі від 20.06.1997 та про які зазначено у Реєстраційному посвідченні від 22.09.1997, є меншою за кількість приміщень, які мали б передатись позивачу згідно п. 11 Додаткової Угоди №3 (так, деякі приміщення підвалу, першого поверху, всі приміщення третього поверху всупереч п. 11 Додаткової угоди №3 взагалі не передані, не зазначається площа приміщень, що передаються частково, а саме: приміщень VI (підвал "Ап"), 7, 36 (1 поверх)), а тому частка позивача є меншою за 24/100. Враховуючи, що в акті приймання-передачі від 20.06.1997 та реєстраційному посвідченні від 22.09.1997 відсутні відомості щодо передачі права власності на частку у праві спільної власності на коридори та сходові клітини позивачу, у останнього не має жодних цивільних прав щодо спірних об`єктів нерухомого майна, що виключає можливість його звернення до суду в порядку п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України. Згідно ст. 112 ЦК УРСР позивач та ЗАТ "СІНГ" станом на 1997 рік не могли бути суб`єктами права спільної часткової власності в силу невідповідності суб`єктного складу та відсутності в Додатковій угоді №3 конкретно визначених часток у спільній частковій власності. Розмір судових витрат, заявлений позивачем, є необґрунтованим через помилкове визначення суми судового збору та явне та безпідставне завищення витрат на правову допомогу.

Одночасно з відзивом другий відповідач подав заяву про поновлення строку на подання відзиву, яка мотивована тим, що він не отримував ухвалу про відкриття провадження у справі та дізнався про наявність спору з відкритих даних Єдиного державного реєстру судових рішень.

Розглянувши дану заяву, суд зазначає наступне.

Статтею 118 ГПК України визначено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, статтею 119 ГПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з п.3 ч.1 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 5 статті 236 ГПК України встановлено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 181 ГПК України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Статтею 182 ГПК України передбачено, що у підготовчому засіданні суд, зокрема, з`ясовує, чи повідомили сторони про всі обставини справи, які їм відомі; з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві; здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Таким чином, одним з основних завдань підготовчого провадження у господарській справі є надання сторонам можливості подати всі наявні у них докази та викласти свої доводи та заперечення щодо суті спору.

Враховуючи викладене, а також з огляду на те, що ухвала від 21.12.2019 про відкриття провадження у даній справі дійсно не була отримана другим відповідачем та повернулася до суду за закінченням терміну зберігання, суд визнав за можливе поновити пропущений процесуальний строк на подання відзиву, про що було постановлено у підготовчому засіданні відповідну ухвалу без виходу до нарадчої кімнати, яка занесена до протоколу підготовчого засідання 15.01.2020.

У зв`язку з цим, відзив другого відповідача з доданими документами був прийнятий судом та його долучено до матеріалів справи.

Також у підготовчому засіданні 15.01.2020 судом постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів, а також оголошено перерву до 29.01.2020.

29 січня 2020 року позивачем подано клопотання про долучення до справи документів, а саме: копій установчого договору про створення ТОВ "Норма" від 28.03.1997, Статуту ТОВ "Норма" від 1997 року; Протоколу зборів власників приміщень, розташованих в будівлі за адресою: м. Харків, вул. 23-го Серпня, 12-а від 09.01.2003.

У підготовчому засіданні 29.01.2020 судом оголошено перерву до 11.02.2020.

06 лютого 2020 року до суду надійшли заперечення першого відповідача щодо наданих позивачем 29.01.2020 документів.

07 лютого 2020 року позивачем подано уточнене клопотання про витребування доказів, в якому він просить витребувати у КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" Харківської міської ради: Інформацію щодо усіх власників нежитлових приміщень у нежитлові будівлі за адресою: АДРЕСА_1, які отримали право власності на будь-яке приміщення у цій будівлі на підставі (у тому числі) Додаткової угоди №3 до засновницького договору ЗАТ "СІНГ" від 19.01.1997; копії технічного паспорту на нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 станом на 1997 рік та станом на даний час; акт приймання передачі приміщень від 20.06.1997 між ОСОБА_1. , ОСОБА_5 та ТОВ "Норма" про передачу приміщень у будівлі за адресою: АДРЕСА_1; реєстраційне посвідчення №663 від 22.09.1997 про право власності ТОВ "Норма" на нежитлові приміщення у будівлі за адресою: АДРЕСА_1; інвентаризаційну справу (для огляду) на об`єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

11 лютого 2020 року від другого відповідача надійшли заперечення щодо наданих позивачем 29.01.2020 документів.

Ухвалою від 14.02.2020 підготовче засідання призначено на 18.02.2020.

У підготовчому засіданні 18.02.2020 судом оголошено перерву до 19.02.2020.

У підготовчому засіданні 19.02.2020 постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про відмову в задоволенні клопотання позивача про витребування доказів. При цьому суд виходив з наступного.

Статтею 81 ГПК України встановлено, що учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено, зокрема, обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати.

Як зазначає позивач у клопотанні про витребування доказів (уточненому), за допомогою вказаних документів існує можливість достовірно з`ясувати обставини щодо реорганізації ЗАТ "СІНГ" у 1997 році та інформацію щодо права власності позивача та інших осіб на спірне майно. Окрім того, вказані документи дозволять достовірно з`ясувати склад учасників справи, на права та обов`язки яких може вплинути рішення по справі - а саме, інших чотирьох підприємств, що були створені на підставі Додаткової угоди №3 до Засновницького договору ЗАТ "СІНГ" та, відповідно, є співвласниками приміщень, право власності на які на цей час одноособово зареєстровані за ЗАТ "СІНГ".

Суд зазначає, що наведені у клопотанні обставини, на підтвердження яких витребовувались позивачем докази, не впливають на предмет доказування у даній справі в межах заявлених підстав та предмету позову.

Так, відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У межах даної справи позивач повинен довести наявність саме у нього права власності на спірні приміщення та, відповідно, факт порушення своїх прав, як власника, здійсненою державною реєстрацією права власності на ці приміщення за першим відповідачем.

Однак, запитувані документи стосуються інших осіб, які не є учасниками даної справи та направлені на з`ясування обставин переходу до них права власності на майно ЗАТ "СІНГ" при реорганізації останнього, що виходить за межі даного позову.

До того ж, позивачем фактично наведені лише припущення, що в цих документах можуть бути інші відомості щодо переходу права власності на спірні приміщення, ніж ті, які наявні у сторін даної справи та були подані ними при здійсненні підготовчого провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд не знайшов підстав для задоволення уточненого клопотання відповідача про витребування доказів.

Також, у підготовчому засіданні 19.02.2020 судом постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, судове засідання призначено на 12.03.2020.

У судовому засіданні 12.03.2020 судом оголошено перерву до 25.03.2020.

Ухвалою від 23.03.2020 змінено дату призначеного судового засідання на 13.04.2020.

У судовому засіданні 13.04.2020 другим відповідачем було подано клопотання про стягнення судових витрат, у якому він просить покласти на позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00грн., у зв`язку з чим судом оголошено перерву до 14.04.2020 для надання можливості позивачу надати письмові пояснення щодо даного клопотання.

При цьому, судом було враховано, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" у Господарському процесуальному кодексі України (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., N 48, ст.436) розділ X "Прикінцеві положення" доповнено пунктом 4 такого змісту:

"4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (з урахуванням постанови КМУ від 25.03.2020 №239) відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" і з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020р. з 12 березня до 24 квітня 2020 року на усій території України запроваджено карантин.

Отже, строк розгляду справи, встановлений статтею 195 ГПК України, було продовжено під час дії карантину, а тому оголошення перерви до 14.04.2020 не призвело до порушення строку розгляду справи по суті.

14 квітня 2020 року позивачем подано заперечення щодо клопотання другого відповідача про стягнення судових витрат, в яких він просив дане клопотання залишити без розгляду, а у випадку його розгляду відмовити у задоволенні у повному обсязі.

Також 14.04.2020 позивачем подано заяву про розподіл судових витрат, в якій він просить стягнути з відповідачів витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 60000,00грн. та в порядку ч.8 ст.129 ГПК України повідомив суду, що докази понесення даних витрат будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

У судовому засіданні 14.04.2020 представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник першого відповідача у дане засідання свого представника не направив, причини неявки суду не повідомив. Про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник другого відповідача проти позовних вимог заперечив, просив у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні 14.04.2020 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

Розпорядженням Виконавчого комітету Дзержинської районної Ради Народних Депутатів міста Харкова №16/2 від 15.01.1992 про реєстрацію орендного підприємства - фабрики-заготівельної створено орендне підприємство "Фабрика заготівельна.

27 січня 1995 року між представництвом Фонду державного майна України в м.Харкові - правонаступником Фонду міського майна Харківської міської Ради народних депутатів, як продавцем, та Організацією орендарів "Фабрика-заготівельна", як покупцем, укладено договір №209-В купівлі-продажу цілісного майнового комплексу, орендованого організацією орендарів "Фабрика-заготівельна". Договір №209-В від 27.01.1995 посвідчено державним нотаріусом другої Харківської Державної нотаріальної контори Мороз Г.І. 27.01.1995 та зареєстровано в реєстрі за №2-780.

Згідно з пунктом 1 договору №209-В від 27.01.1995 до організацією орендарів "Фабрика-заготівельна" було придбано у власність цілісний майновий комплекс, у тому числі нежитлові приміщення: промвиробничий корпус площею 6920, кв.м, блок складських та допоміжних приміщень площею 159,1 кв.м, учбово-курсовий комбінат площею 145,8 кв.м, компресорна площею 204,7 кв.м, градирня площею 12,0 кв.м., по вул. 23 серпня ,12-а, м.Харкова.

28 березня 1995 року сторонами Договору №209-В від 27.01.1995 складено акт прийому-передачі майна державного підприємства, за яким вищевказане майно передано організації орендарів "Фабрика-заготівельна".

На підставі вищевказаного договору №209-В від 27.01.1995 та акту прийому-передачі майна державного підприємства представництвом Фонду Державного майна України в м.Харкові було видано Свідоцтво про право власності №209-В від 28.03.1995, яке підтверджує, що організація орендарів "Фабрика-заготівельна" стала власником цілісного майнового комплексу, в т.ч. нежитлових приміщень загальною площею 7441,6 кв.м по вул. 23 Серпня, 12-а у м.Харкові.

15 травня 1995 року здійснено перереєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності Організації орендарів "Фабрика-заготівельна" у Закрите акціонерне товариство "СІНГ", як правонаступника, що підтверджується свідоцтвом про державну перереєстрацію суб`єкта підприємництва №14064676 від 15.05.1995, виданим виконавчим комітетом Харківської міської ради народних депутатів Харківської області.

17 січня 1997 року акціонерами ЗАТ "СІНГ" було укладено додаткову угоду №3 до засновницького договору ЗАТ "СІНГ" (надалі - додаткова угода №3 від 17.01.1997), за умовами якої було вирішено здійснити перерозподіл акцій між акціонерами; надати згоду на вступ нових акціонерів у зв`язку з переуступкою акцій акціонерами товариства; вивести зі складу акціонерів ЗАТ "СІНГ" осіб, які здійснили відступлення своїх акцій; визначити новий склад акціонерів та кількість належних їм акцій (пункт 1-4 додаткової угоди №3).

Пунктом 5 додаткової угоди №3 від 17.01.1997 також було вирішено здійснити реорганізацію ЗАТ "СІНГ" шляхом виділу з його складу п`яти самостійних суб`єктів господарювання, статутні фонди яких формуються за рахунок мана, що виділяється його учасникам. Акціонери обмінюють належні їм акції на частку в активах товариства, відображену у розподільчих балансах станом на 1 січня 1997 року, та виходять із складу ЗАТ "СІНГ".

Пунктами 7-11 додаткової угоди №3 від 17.01.1997 врегульовано питання щодо виділення майна таким суб`єктам господарювання.

Так, згідно з пунктом 11 додаткової угоди №3 від 17.01.1997 акціонери ОСОБА_6 ., ОСОБА_5 , ОСОБА_7., ОСОБА_8. вносять до статутного фонду Суб`єкта №5 у формі товариства з обмеженою відповідальністю, належне їм на правах спільної часткової власності, наступне майно, зокрема, в будівлі, розташованій по вул. 23 Серпня №12а: приміщення IV, V, VI, VII, VIII, XIX, XX, XXI, XXII, XXIII, XXIV у підвалі "Ап" загальною площею 355,9 кв.м.; приміщення 3, 4, 5, частину приміщення 7 розміром 3,92м х 5,75м, площею 22,5кв.м., частина приміщення 36 розміром 6,40м х 9,80м, площею 50,1кв.м., приміщення 37, 38 на першому поверсі загальною площею 361,4кв.м.; приміщення 88, 89, 90, 91,111, 112,113 на третьому поверсі загальною площею 369,4кв.м. Всього загальна корисна площа приміщень - 1086,7 м2, що з урахуванням частки в приміщеннях, які залишаються в загальному користуванні всіх власників, складає 24/100 частини будівлі. В грошовому вираженні це складає 331642,87грн.

Частка кожного учасника Суб`єкта №5 у статутному фонді встановлюється пропорційно раніше належним їм акціям ЗАТ "СІНГ": ОСОБА_6 - 0,250, ОСОБА_5 - 0,250, ОСОБА_7 - 0,250, ОСОБА_8 - 0,250.

Пунктом 13 додаткової угоди №3 від 17.01.1997 передбачено, що сходові клітини та коридори у будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 1168,3кв.м., залишаються в спільній частковій власності ЗАТ "СІНГ" та п`яти нових суб`єктів господарювання, що підлягали створенню шляхом виділу зі складу товариства на підставі цієї додаткової угоди.

28 березня 1997 року між громадянами ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , як учасниками, укладено установчий договір про створення Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма", за умовами якого учасники створюють ТОВ "Норма" шляхом об`єднання їх майна та підприємницької діяльності.

31 березня 1997 року було проведено державну реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма" (; місцезнаходження: 61072, м.Харків, вул. Двадцять Третього Серпня, буд.12-А).

Також, 31.03.1997 було затверджено Статут ТОВ "Норма", в пункті 1.2 якого також зазначено, що засновниками даного товариства є лише громадяни ОСОБА_7 та ОСОБА_5 .

Відповідно до акту приймання-передачі від 20.06.1997 громадяни ОСОБА_7 та ОСОБА_5 згідно умов установчого договору "Про створення товариства з обмеженою відповідальністю "Норма" передали, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Норма" прийняло приміщення IV, V, частину приміщення VI, VIII в підвалі "Ап" загальною площею 164,8 кв.м; приміщення 3, 4, 5, частину приміщення 7, частину приміщення 36, приміщення 37, 38 на першому поверсі загальною площею 361,4кв.м у будівлі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 . Загальна корисна площа приміщень складає 526,2кв.м, що з урахуванням частки в приміщеннях, які залишаються в загальному користуванні всіх власників будівлі, складає 1162/10000 частини будівлі. У грошовому вираженні це складає 160587,54грн.

Відповідно до реєстраційного посвідчення від 22.09.1997 у ДКП "Харківське бюро технічної інвентаризації №1" зареєстровано за ТОВ "Норма" право власності на нежитлові приміщення IV, V, частину приміщення VI, VIII в підвалі "Ап" загальною площею 164.8 кв.м.; приміщення 3, 4, 5, частину приміщення 7, частину приміщення 36, приміщення 37, 38 на першому поверсі, загальною площею 526,2кв.м., у будівлі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач у позові зазначає, що ТОВ "Норма" є Суб`єктом № 5, створеним у формі товариства з обмеженою відповідальністю громадянами ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Між тим, у матеріалах справи відсутні докази участі громадян ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у створенні ТОВ "Норма" та внесення ними до статутного фонду даного товариства належного цим особам майна, що було виділене при реорганізації ЗАТ "СІНГ".

У свою чергу, ЗАТ "СІНГ" було також реорганізовано шляхом приєднання до Приватної фірми "Xapлac", що підтверджується розпорядженням Харківського міського голови "Про реорганізацію Закритого акціонерного товариства "СІНГ" шляхом приєднання до Приватної фірми "Харлас" №284 від 28.07.1997.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 21.01.2019 виконавчим комітетом Харківської міської ради було проведено реєстраційну дію - державна реєстрація припинення юридичної особи - Приватної фірми "Харлас" 05.11.2007, номер запису 4019393; правонаступником є Приватне підприємство "Варнер" (, 61072, м.Харків, вул. Двадцять Третього Серпня, буд.12 А).

Приватне підприємство "Варнер" є правонаступником Приватної фірми "Xapлac" в результаті реорганізації шляхом приєднання, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 01.08.2019, а також змінами до Статуту ПП "Варнер", державну реєстрацію яких проведено державним реєстратором Харківського міськвиконкому 05.11,2007 номер запису 02034676.

01 серпня 2019 року ПП "Варнер" зареєструвало на себе у частці 1/1 право власності на нежитлові приміщення у нежитловій будівлі літ. "А-3" (промвиробничий корпус): приміщення підвалу № І площею 17,1 кв.м., № II площею 118,1 кв.м., № XVІІІ площею 29,7 кв.м., № XXV площею 9,2 кв.м., № XXXIV площею 28,3 кв.м., № XLVI площею 17,1 кв.м., № XLV площею 96,0 кв.м., № XXXVI площею 109,7 кв.м., № LI площею 14,6 кв.м., № XLVII площею 5,8 кв.м., № XLVІІІ площею 11,3 кв.м.; приміщення першого поверху: № 1 площею 23,1 кв.м., № 2 площею 19,4 кв.м., № 9 площею 22,4 кв.м., № 23 площею 54,5 кв.м., № 30 площею 8,0 кв.м, № 26 площею 13,0 кв.м., № 16 площею 17,1 кв.м., №24 площею 42,9 кв.м., № 14 площею 16,1 кв.м., № 6 площею 17,1 кв.м.; приміщення другого поверху: № 40 площею 36,1 кв.м., № 42 площею 12,2 кв.м., № 39 площею 17,1 кв.м., № 85 площею 35,1 кв.м., № 67 площею 43,4 кв.м., № 61 площею 17,1 кв.м., № 68 площею 5,1 кв.м., № 69 площею 2,0 кв.м., № 70 площею 1,1 кв.м., № 71 площею 1,1 кв.м., № 73 площею 3,2 кв.м., № 74 площею 1,1 кв.м., № 75 площею 1,1 кв.м., № 76 площею 1,1 кв.м., № 77 площею 2,8кв.м., № 78 площею 8,0 кв.м., № 60 площею 4,0 кв.м.; приміщення третього поверху: № 87 площею 55,0 кв.м., № 86 площею 17,1 кв.м., № 103 площею 17,1 кв.м., № 101 площею 25,7 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 191579137 від 04.12.2019.

Сторони у справі визнають, що усі вищевказані приміщення є коридорами та проходами в межах нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1.

Звертаючись з даним позовом, ТОВ "Норма" зазначає, що дії Приватного підприємства "Варнер" є незаконними, оскільки останнє з 1997 року не було одноособовим власником вищевказаних "проходів та коридорів". Першому відповідачу належало лише 8/100 частки у праві спільної часткової власності на вказані приміщення, пропорційно до частки, що після підписання додаткової угоди №3 від 17.01.1997 залишилася за ЗАТ "СІНГ", правонаступником якого є на цей час ПП "Варнер". Інша частина майна належить на праві спільної часткової власності іншим п`яти підприємствам, які були створені у 1997 році у відповідності до додаткової угоди № 3 від 17.01.1997, серед яких був і позивач, частка якого складала 24/100 у спільній частковій власності у місцях загального користування.

У зв`язку з цим, позивач просить суд визнати протиправним та скасувати запис про право власності №32703785 від 01.08.2019, здійснений приватним нотаріусом Назаровою Ольгою Сергіївною Харківського міського нотаріального округу Харківської області, про реєстрацію за ПП "Варнер" права власності на спірні нежитлові приміщення, а також визнати за ТОВ "Норма" право спільної часткової власності у розмірі 24/100 частки у праві спільної часткової власності на ці нежитлові приміщення.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Стаття 41 Конституції України встановлює, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, право подання позовної заяви для захисту свого права власності має виключно власник майна.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Звертаючись з даним позовом, позивач має довести, що реєстрація за першим відповідачем права власності на спірні нежитлові приміщення порушує його права.

Так, позивач посилається на те, що він є власником 24/100 частин даних нежитлових приміщень як суб`єкт 5, створений при реорганізації ЗАТ "СІНГ".

Стаття 128 Цивільного кодексу УPCP, який був чинним станом на 1997 рік, передбачала, що право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Зокрема, пунктом 13 додаткової угоди №3 від 17.01.1997 було передбачено, що сходові клітини та коридори у будівлі за адресою: вул . 23 серпня, 12-А, загальною площею 1168,3кв.м., залишаються в спільній частковій власності ЗАТ "СІНГ" та п`яти нових суб`єктів господарювання, що підлягали створенню шляхом виділу зі складу товариства на підставі цієї додаткової угоди.

Отже, підставою для виникнення спільної часткової власності безпосередньо пов`язано з фактом виникнення відповідного суб`єктного складу співвласників, у тому числі з виникненням Суб`єкта №5.

Як зазначає позивач у позові, Суб`єктом господарювання №5 у розумінні додаткової угоди №3 від 17.01.1997, створеним у формі товариства з обмеженою відповідальністю громадянами ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , стало Товариство з обмеженою відповідальністю "НОРМА" (; місцезнаходження: 61072, м.Харків, вул. Двадцять Третього Серпня, буд.12-А).

Проте суд зауважує, що будь-які докази заснування вищевказаними чотирма особами суб`єкта господарювання у формі товариства з обмеженою відповідальністю, в матеріалах справи відсутні.

Наявні матеріали справи свідчать, що умови пункту 11 додаткової угоди №3 від 17.01.1997 не були виконані, оскільки вищевказані 4 особи не вносили до статутного фонду новоутвореного суб`єкта господарювання у формі товариства з обмеженою відповідальністю належне їм майно.

Фактично, ТОВ "Норма" було створено лише громадянами ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , як учасниками, шляхом об`єднання їх майна та підприємницької діяльності, про що свідчать установчий договір від 28.03.1997 та Статут ТОВ "Норма".

При цьому, склад цього майна також не відповідає переліку майна, наведеному в пункті 11 додаткової угоди №3 від 17.01.1997, що підтверджується актом приймання-передачі від 20.06.1997 та реєстраційним посвідченням від 22.09.1997.

За таких обставин, ТОВ "Норма" не може вважатися Суб`єктом господарювання №5, створеним при реорганізації ЗАТ "СІНГ", оскільки умови пункту 11 додаткової угоди №3 від 17.01.1997 не було виконано.

У зв`язку з цим, до ТОВ "Норма" не могло перейти право спільної часткової власності відповідно до умов пункту 13 додаткової угоди №3 від 17.01.1997.

Відповідно до п. 4 перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Станом на 17.01.1997, 20.06.1997 спірні правовідносини регулювались Цивільним кодексом Української PCP у редакції від 27.12.1996, Законом "Про власність", Законом "Про підприємництво", Законом "Про підприємства в Україні" та іншими підзаконними актами.

Згідно п. 2.2. Наказу Державного комітету України по житлово-комунальному господарству №56 від 13.12.95 "Про затвердження Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб" реєстрація проводиться зокрема на підставі поданого заявником правовстановлюючого документу до бюро технічної інвентаризації. Зазначеним пунктом встановлено, що при реєстрації об`єктів нерухомого майна за юридичними особами, їм видається реєстраційне посвідчення (додаток N 7).

У наданому позивачем реєстраційному посвідченні від 22.09.1997 право власності на спірні приміщення зареєстровано зокрема на підставі акту приймання-передачі від 20.06.1997.

Акт приймання-передачі приміщень від 20.06.1997 та реєстраційне посвідчення №663 від 22.09.1997, надані позивачем, не містять жодних відомостей щодо передачі (реєстрації") позивачу частки спільної власності на сходові клітини та коридори.

Таким чином, у матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо передачі від ЗАТ "СІНГ" до позивача частки у спільній власності на нерухоме майно акціонерного товариства, а саме сходових клітин та коридорів, про які йдеться у п. 13 додаткової угоди №3 від 17.01.1997.

Таким чином, право позивача не може вважатися порушеним внаслідок реєстрації за першим відповідачем права власності на спірні приміщення.

Відповідно до наявного у справі листа КП "Харківське міське БТІ" від 21.06.2019, згідно з наявними архівними матеріалами інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_1, реєстрацію права власності на цілісний майновий комплекс, в тому числі нежитлові приміщення: промвиробничий корпус площею 5663,7 кв.м, блок (складських та допоміжних приміщень площею 159,1кв.м, учбово-курсовий комбінат площею 145,8кв.м, компресорна площею 204,7кв.м, градирня площею 12,0кв.м, було проведено Комунальним підприємством "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" Харківської міської ради за ЗАТ "СІНГ" на підставі свідоцтва № 209-В про право власності від 28.03.1995, виданого згідно договору № 209-В купівлі-продажу цілісного майнового комплексу, орендованого організацією орендарів "Фабрика заготівельна", посвідченого Другою Харківською державною нотаріальною конторою 27.01.1995 Р№ 2-780.

При проведенні первинної технічної інвентаризації об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Харків,вул. Двадцять Третього Серпня, 12-А, станом на 11.11.1994 промвиробничий корпус заінвентаризовано як нежитлову будівлю літ А-3 загальною площею 6173,3 кв.м., блок складських та допоміжних приміщень площею 159,1 кв.м заінвентаризовано як нежитлову будівлю літ. Б-1 загальною площею 67,8кв.м., нежитлову будівлю літ. В-1 загальною площею 44,8кв.м., нежитлову будівлю літ. Г-1 загальною площею 16,5 кв.м., нежитлову будівлю літ. Д-1 загальною площею 30,0 кв.м., учбово-курсовий комбінат площею 145,8 кв.м заінвентаризовано як нежитлову будівлю літ. Е-2 загальною площею 145,8 кв.м, компресорна площею 204,7 кв.м заінвентаризовано як нежитлову будівлю літ. Ж-1 загальною площею 204,7 кв.м.

Вивченням матеріалів інвентаризаційної справи встановлено наступне: станом на 31.12.2012 за ЗАТ "СІНГ" у межах реєстрації цілісного майнового комплексу, зареєстровано право власності на нежитлові приміщення у нежитловій будівлі літ. А- 3:

- приміщення підвалу: № І площею 17,1 кв.м, № II площею 118,1 кв.м, №XVIII площею 29,7 кв.м, № XXV площею 9,2 кв.м, № XXXIV площею 28,3 кв.м, №ХLVI площею 17,1кв.м, № XLV площею 96,0кв.м, №XXXVI площею 109,7 кв.м, №LІ площею 14,6кв.м, №ХLVІІ площею 5,8кв.м; №ХLVIII площею 11,3кв.м;

- приміщення першого поверху № 1 площею 23,1 кв.м, № 2 площею 19,4 кв.м, № 9 площею 22,4 кв.м, № 23 площею 54,5 кв.м, № 30 площею 8,0 кв.м, № 26 площею 13,0 кв.м, № 16 площею 17,1 кв.м, № 24 площею 42,9 кв.м, № 14 площею 16,1 кв.м, №6 площею 17,1 кв.м;

- приміщення другого поверху: № 40 площею 36,1 кв.м, № 42 площею 12,2 кв.м, № 39 площею 17,1 кв.м, № 85 площею 35,1 кв.м, № 67 площею 43,4 кв.м, № 61 площею 17,1 кв.м, № 68 площею 5,1 кв.м, № 69 площею 2,0 кв.м, № 70 площею 1,1 кв.м, № 71 площею 1,1 кв.м, № 73 площею 3,2 кв.м, № 74 площею 1,1 кв.м, № 75 площею 1,1 кв.м, № 76 площею 1,1 кв.м, № 77 площею 2,8 кв.м, № 78 площею 8,0 кв.м, № 60 площею 4,0 кв.м;

- приміщення третього поверху: № 87 площею 55,0 кв.м, № 86 площею 17,1кв.м, № 103 площею 17,1 кв.м, № 101 площею 25,7 кв.м, а також на нежитлову будівлю літ. Г-1 загальною площею 16,5 кв.м, та нежитлову будівлю літ. Д-1 загальною площею 27,2 кв.м.

Станом на 31.12.2012 реєстрація права власності на вищезазначені приміщення не змінена та не скасована.

Отже, ЗАТ "СІНГ" не подавало до БТІ заяву про внесення запису про реєстрацію права власності на частку в праві спільної часткової власності на частину приміщень (коридори та інші) у будівлі літера "А-3" за вказаною адресою. Також інші особи, у тому числі TOB "Норма", не подавали до БТІ заяви про реєстрацію права власності на частку в праві спільної часткової власності на вказані приміщення.

З наведеного вбачається, що TOB "Норма" не набув права власності на частку в праві спільної часткової власності на нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1. Спільна часткова власність на нежитлові приміщення будівлі літера А-3 за вказаною адресою відсутня.

Фактично спірні об`єкти залишились за ЗАТ "СІНГ" на момент приєднання до ПФ "Харлас", та які в подальшому перейшли до першого відповідача, як правонаступника.

Відповідно, перший відповідач правомірно звернувся до Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Назарової О.С. для здійснення державної реєстрації права власності.

Як зазначає другий відповідач у відзиві, на виконання положень ст. 10. 18. 19, 20 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав па нерухоме майно та їх обтяжень" та п.п. 6-25 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127, першим відповідачем була подана заява на проведення реєстраційних дій та документи, необхідні для проведення таких дій, за нижчезазначеним переліком: Договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу №209-В від 27.01.1995; Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ПП "Варнер"; Розпорядження про реєстрацію орендного підприємства-фабрики-заготівельної, серія та номер 16/2, виданий 15.01.1992 виконавчим комітетом Дзержинської районної ради народних депутатів м. Харкова; Розпорядження "Про реорганізацію закритого акціонерного товариства "СІНГ" шляхом приєднання до приватної фірми "Харлас", серія та номер 284, виданий 28.07.1997 Харківським міським головою; Свідоцтво про державну реєстрацію суб`єкта підприємництва, серія та номер 14064676, виданий 15.05.1995 виконавчим комітетом Харківської міської ради народних депутатів Харківської області; Інформаційна довідка, серія та номер 1062098, видана 21.06.2019 комунальним підприємством "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" Харківської міської ради.

01 серпня 2019 року у порядку, встановленому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно", Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, на підставі визначених законодавством документів другим відповідачем прийнято рішення про державну реєстрацію та внесено відповідний запис до державного реєстру, про що першому відповідачу надано витяг про державну реєстрацію прав на спірне нерухоме майно.

При цьому, другий відповідач наголошує, що з огляду на положення статей 23, 24, 25 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" легітимність державної реєстрації права власності підтверджуються тим, що для дотримання процедури державної реєстрації речових прав на нерухоме майно нотаріусом було проведено усі передбачені законодавством перевірки, встановлено відсутність будь-яких зареєстрованих обтяжень, арештів або заборон вчиняти реєстраційні дії або інші правочини щодо нерухомого майна, і, як наслідок, були відсутні підстави для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень, що свідчить про законність державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Позивачем вищевказані твердження не спростовані, а позовна вимога про визнання протиправним та скасування запису про право власності №32703785 від 01.08.2019, фактично ґрунтується виключно на тому, що ТОВ "Норма" є власником 24/100 частки у праві спільної часткової власності на спірні приміщення, що, як зазначалося вище, визнано судом необґрунтованим.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі у зв`язку з його необґрунтованістю.

Оскільки у даному випадку судом відмовлено у задоволенні позовних вимог по суті вимог, суд не розглядає заяву першого відповідача про застосування позовної давності.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Крім того, другим відповідачем подано клопотання про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00грн.

Розглянувши дане клопотання суд вважає його таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частинами 1, 3 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 ГПК України визначено, що втрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових втрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження свого клопотання другий відповідач надав суду копії наступних документів: копію платіжного доручення №111 від 23.12.2019 про сплату адвокатських послуг на суму 7500,00грн.; копія платіжного доручення №158 від 26.03.2020 про сплату адвокатських послуг на суму 7500,00грн.; копію рахунку-фактури № 23/2 від 23.12.2019; копію рахунку-фактури №26/3 від 26.03.2020; копію акту приймання-передачі послуг від 13.04.2020 до договору про надання правової №ОСН від 17.08.2018. Також 11.02.2020 другим відповідачем було долучено до справи копію договору про надання правничої допомоги №ОСН від 17.08.2018 з додатковою угодою №1 від 21.09.2018. Крім того, в матеріалах справи наявні відповідні свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та ордери.

Відповідно до частин 4-6 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивачем клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не заявлялося, будь-який контррозрахунок заявленої другим відповідачем суми позивачем не здійснено, а також не визначено який розмір таких витрат він вважає обґрунтованим.

Суд вважає заявлений позивачем розмір вартості витрат на правничу допомогу співмірним до складності даної справи та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг), оскільки згідно з актом приймання-передачі послуг від 13.04.2020 до договору про надання правової допомоги №ОСН від 13.04.2018, яким сторонами затверджено детальний опис робіт/послуг, адвокатським об`єднанням "Корт Райдер" було: здійснено правовий аналіз позовної заяви ТОВ "Норма" та доданих до неї документів із наданням консультації замовнику щодо захисту його прав та інтересів під час розгляду справи №922/4140/19; складено відзив на позовну заяву ТОВ "Норма" у справі №922/4140/19 та подано його до суду; взято участь у 6 засіданнях: 15.01.2020, 29.01.2020, 11.02.2020, 18.02.2020, 18.02.2020, 12.03.2020.

Визначена сторонами вартість виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) не суперечить рекомендованим (мінімальним) ставкам адвокатського гонорару, затвердженим рішенням ради адвокатів Харківської області №17 від 21.03.2018 та відповідає орієнтовному розрахунку, наведеному у відзиві другого відповідача на позовну заяву.

Щодо заперечень позивача проти заявленого другим відповідачем клопотання про стягнення судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивач зазначив про наявність підстав для залишення даного клопотання без розгляду, оскільки воно не містить детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Проте, як зазначалося вище, детальний опис робіт (наданих послуг) було наведено акту приймання-передачі послуг від 13.04.2020 до договору про надання правової допомоги №ОСН від 13.04.2020.

Також позивач наголосив на неможливості взяття до уваги доказів, доданих другим відповідачем до свого клопотання, оскільки всупереч ч.9 ст.80 ГПК України позивачу вказані докази були вручені за 5 хвилин до судового засідання 13.04.2020, що не можна вважати завчасним (заздалегідь) наданням, а першому відповідачу вони взагалі не надсилалися (не надавалися).

Між тим, частиною 8 статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У даному випадку вказані норми ГПК України були дотримані другим відповідачем.

Щодо ненаправлення копії цих доказів на адресу першого відповідача, суд зазначає, що вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу не залежить від позиції першого відповідача, оскільки другий відповідач просить стягнути їх саме з позивача, якому ці докази були вручені.

Крім того, позивач вказав, що другий відповідач не надав договір про надання професійної правничої допомоги, що ставить під сумнів його існування та унеможливлює встановлення таким договором надання професійної правничої допомоги саме по цій справі, а також вартість послуг з надання професійної правничої допомоги по цій справі.

Вказане твердження не відповідає дійсності, оскільки вказаний договір про надання правової допомоги був наданий до справи разом із клопотання другого відповідача від 11.02.2020 (т.2 а.с. 112-115).

Позивач зауважив і на тому, що наданий другим відповідачем Акт приймання-передачі наданих послуг складений на виконання договору про надання правової допомоги № ОСН від 17.08.2018, однак провадження у даній справі було відкрито лише 21.12.2019. Отже, договір про надання правової допомоги №ОСН від 17.08.2018 укладено задовго (майже півтора року) до відкриття провадження у справі №922/4140/19, а тому на його підставі неможливо було передбачити надання професійної правничої допомоги по цій справі.

Суд не погоджується з даною позицією, оскільки укладення договору про надання правової допомоги між другим відповідачем та Адвокатським об`єднанням "Корт Райдер" містить загальні положення про надання правової допомоги (юридичних послуг), у тому числі в судах. Отже, надання правової допомоги у справі №922/4140/19 охоплюється предметом даного договору. Крім того, конкретний перелік послуг наданих у даній справі чітко визначено у Акті приймання-передачі наданих послуг, складеному 13.04.2020 на виконання договору про надання правової допомоги № ОСН від 17.08.2018.

Щодо доводів позивача, що вищевказаний акт містить недостовірні відомості щодо надання професійної правничої допомоги, а саме щодо тривалості та дат судових засідань у справі, суд зазначає, що, незважаючи на допущені помилки в датах засідань, фактична їх кількість (шість) не перевищує кількість засідань, що фактично відбулися при розгляді справи №922/4140/19. З приводу фактичної тривалості засідань суд зазначає, що участь у засіданні передбачає не лише безпосередній час, проведений у залі судового засідання, а й час, який адвокат витратив при очікуванні початку засідання. При цьому суд наголошує, що визначені у Акті приймання-передачі наданих послуг 13.04.2020 тривалості засідань (0,5 годин або 1 година) не є надмірними або завищеними, а їх вартість (1500,00грн. за годину) не суперечить рекомендованим (мінімальним) ставкам адвокатського гонорару, затвердженим рішенням ради адвокатів Харківської області №17 від 21.03.2018.

Таким чином, оскільки у задоволенні позову було відмовлено в повному обсязі, згідно з положеннями частини 4 статті 129 ГПК України судові витрати другого відповідача, пов`язані з професійною правничою допомогою адвоката, в сумі 15000,00грн. слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 129, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма" (61072, м.Харків, вул.Двадцять Третього Серпня, буд.12-А, код 24670099) до Приватного підприємства "Варнер" (61072, м.Харків, вул.Двадцять Третього Серпня, буд.12-А, код 34953376) та Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Назарової Ольги Сергіївни (61145, м.Харків, вул.Космічна, буд.4) про визнання протиправним і скасування запису про право власності та визнання права спільної часткової власності - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Норма" (61072, м.Харків, вул.Двадцять Третього Серпня, буд.12-А, код 24670099) на користь Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Назарової Ольги Сергіївни (61145, м.Харків, вул.Космічна, буд.4) 15000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено "24" квітня 2020 р.

Суддя М.В. Калантай