РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.03.2020Справа № 910/742/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., секретар судового засідання Мамонтова О.О., дослідивши матеріали господарської справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТД ІТАКА»

до виробничого кооперативу «ФІРМА АРКА»

про визнання недійсним договору,

Представники:

не прибули

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом товариство з обмеженою відповідальністю «ТД ІТАКА» до виробничого кооперативу «ФІРМА АРКА» про визнання недійсним договору № 89/19 про застосування піску від 30.07.2019.

За твердженням позивача, особа, яка вчинила правочин, не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності (ч. 3 ст.203 ЦК України).

Так, згідно з пунктом 2.2 укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «ТД ІТАКА» (виконавцем) та Департаментом житлово-комунального господарства Херсонської міської ради (замовником) договору про надання послуг по захороненню та утилізації відходів № 1412 від 30.12.2016, позивач має право укладати договори про надання послуг із захоронення та утилізації відходів із перевізниками відходів та іншими суб`єктами господарювання з врахуванням вимог рішення Херсонської міської ради від 30.08.2013 № 1146 «Про заборону завезення на територію міста побутових відходів із населених пунктів, які територіально не належать до Херсонської міської ради».

Водночас, за змістом супровідних документів до договору № 89/19 про застосування піску від 30.07.2019, прийнятий від відповідача на утилізацію пісок утворився після піскоструменевої обробки днищ суден на судноремонтному заводі в м. Бієла, Угорщина.

Суд своєю ухвалою від 23.01.2020 відкрив провадження в справі № 910/742/20, постановив здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначив судове засідання на 24.02.2020.

У зв`язку з неприбуттям представників сторін у судове засідання 24.02.2020, суд відклав розгляд справи до 16.03.2020.

У судове засідання 16.03.2020 представники сторін не прибули.

Відповідач не подав відзиву на позов.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами в порядку ст. 165 ГПК України.

Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

30 липня 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «ТД ІТАКА» (замовник) та виробничий кооператив «ФІРМА АРКА» (підрядник) уклали договір № 89/19 про застосування піску (далі - Договір), відповідно до умов якого підрядник передає замовнику на утилізацію пісок після піскоструменевої обробки днища суден «УКТЗЕД 2811 22 00 00).

Від імені позивача (замовника) Договір підписав директор Тян Олександр Афанасійович.

Оцінюючи доводи позивача щодо відсутності у нього достатнього обсягу дієздатності на час укладення Договору суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частин 1, 4 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Зокрема, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1 ст. 639 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Отже, договору як юридичному факту властиві такі ознаки:

- в договорі виявляється воля не однієї особи, а двох чи кількох, причому волевиявлення учасників за своїм змістом мають збігатися і відповідати одне одному;

- договір - це така спільна дія осіб, яка спрямована на досягнення певних цивільно-правових наслідків: встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Основною особливістю цивільних правовідносин є те, що вони засновані на рівності, автономії волі, майновій і організаційній відокремленості її суб`єктів. У зв`язку з цим однією із засад цивільного законодавства є свобода договору (ст. 3 ЦК України), суть якої розкрита у ст. 627 ЦК України і полягає у тому, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Дієздатність - це закріплена законом можливість суб`єкта права набувати своїми діями юридичних прав та створювати для себе юридичні обов`язки.

Правоздатність - це здатність особи мати права та обов`язки. За загальним правилом цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення (ч. 4 ст. 91 ЦК України), що співпадає з її державною реєстрацією (ч. 4 ст. 87 ЦК України).

Правоздатність і дієздатність юридичної особи виникає одночасно (з моменту її створення) і припиняються також одночасно (з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення).

Юридична особа наділена універсальною правоздатністю, тобто вона має право здійснювати всі види діяльності, що не суперечать її статуту й законодавчим актам. Окремі види діяльності, згідно з чинним законодавством, дозволяються лише на підставі ліцензії. Перелік видів такої діяльності встановлюється тільки законом.

Юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (абз. 1 ч. 1 ст. 92 ЦК України). Відомості про органи управління вносяться до єдиного державного реєстру (ч. 4 ст. 89 ЦК України).

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТД ІТАКА» є юридичною особою приватного права, державна реєстрація якого проведена 25.06.2011, що свідчить про його дієздатність, у тому числі і наявність права на вступ у цивільно-правові відносини шляхом укладення договорів.

Діяльність, яка є предметом договору № 89/19 про застосування піску, не є такою, що може здійснюватися лише на підставі ліцензії, дозволу.

Порушення умов Договору не є обставиною, яка свідчить про відсутність дієздатності у сторони договору.

Таким чином позовні вимоги не є обґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «ТД ІТАКА» до виробничого кооперативу «ФІРМА АРКА».

Покласти судові витрати на товариство з обмеженою відповідальністю «ТД ІТАКА».

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України».

Повний текст рішення складено 10.04.2020.

Суддя С. А. Ковтун