УХВАЛА

м. Київ

19.03.2020Справа № 910/11961/19

За заявою Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та

утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району"

про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду

міста Києва від 07.11.2019

у справі № 910/11961/19

за позовом 1) Печерської районної в місті Києві державної адміністрації

2) Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового

фонду Печерського району міста Києва"

до Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та

утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району"

про виселення з нежитлового приміщення.

Суддя Привалов А.І.

Представники сторін: не з`явились.

обставини справи:

Печерська районна в місті Києві державна адміністрація та комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району м. Києва» про виселення з нежитлового приміщення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що укладений між позивачами та відповідачем Договір № 3/601 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 18 травня 2016 року припинив свою дію 16.05.2019, у зв`язку з закінченням строку, на який його було укладено, а відтак, на підставі ч. 1 ст. 785 ЦК України та ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у відповідача виник обов`язок повернути орендодавцеві об`єкт оренди - нежитлове приміщення площею 88,50 кв.м., розташоване за адресою: м. Київ, вул. Лютеранська, 3.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 07.11.2019, повний текст підписаний 21.11.2019, у справі № 910/11961/19 позов задоволено повністю. Виселено Комунальне підприємство "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району" м. Києва з нежитлового приміщення, розміщеного за адресою: м. Київ, вул. Лютеранська, 3, загальною площею 88,50 кв.м., та стягнуто витрати по сплаті судового збору в сумі 1 921 грн.

На виконання рішення видано відповідні судові накази.

21.02.2020 через канцелярію Господарського суду міста Києва від Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району м. Києва» надійшла заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Дана заява обґрунтована тим, що 17.02.2020 на адресу заявника надійшов витяг з Протоколу засідання постійної комісії Київської міської ради з питань власності № 41/176 від 22.10.2019, згідно з яким вказаною комісією було прийнято рішення про поновлення Комунальному підприємству «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району м. Києва» терміну подачі документів для продовження строку дії договору оренди нежитлового приміщення, розміщеного за адресою: м. Київ, вул. Лютеранська, 3, літ. А.

Розглянувши заяву Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району м. Києва» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 у справі № 910/11961/19 та додані до неї докази, господарський суд дійшов висновку, що вказана заява оформлена з дотриманням вимог ст. 322 ГПК України та подана у встановлений законом строк.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.02.2020 заяву Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району м. Києва» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 у справі № 910/11961/19 прийнято до розгляду та відкрито провадження за нововиявленими обставинами. Судове засідання призначено на 19.03.2020.

10.03.2020 на адресу Господарського суду міста Києва від позивача-2 надійшли заперечення на заяву про перегляд рішення від 07.11.2019 у справі № 910/11961/19, в з`язку з нововиявленими обставинами, в яких зазначає про те, що відповідачу обставини/докази, які він вважає нововиявленими, на час розгляду справи були відомі і доступні, володіючи такою інформацією, яка могла би призвести до іншого результату судового розгляду, з боку відповідача жодних дій вчинено не було.

11.03.2020 на адресу Господарського суду міста Києва від позивача-2 надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме доказів направлення заперечень на заяву про перегляд рішення від 07.11.2019 у справі № 910/11961/19, в з`язку з нововиявленими обставинами іншим учасникам справи.

16.03.2020 через канцелярію Господарського суду міста Києва від відповідача отримано відповідь на відзив, в якій останній наполягає на тому, що обставини, викладені в заяві про про перегляд рішення від 07.11.2019 у справі № 910/11961/19, є нововиявленими обставинами за своєю юридичною суттю, що в установленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу рішення.

У судове засідання 19.03.2020 представники позивачів та відповідача (заявника) не з`явились, про причини своєї неявки суд не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи суду не подавали.

Належне повідомлення учасників справи про дату, час та місце судового засідання підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, залучених до матеріалів справи.

З огляду на неявку представників позивачів і відповідача, зважаючи на відсутність доказів поважності причин їх неявки, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами за відсутності представників сторін.

Розглянувши заяву відповідача про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, господарський суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 320 Господарського процесуального кодексу України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 320 Господарського процесуального кодексу України, на який посилається заявник, підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Як роз`яснювалось в постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 17 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте). Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

В обґрунтування існування нововиявлених обставин заявник зазначає, що вимоги позивачів були обґрунтовані тим, що укладений між позивачами та відповідачем Договір № 3/601 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 18 травня 2016 року припинив свою дію, у зв`язку з закінченням строку, на який його було укладено, а відтак, на підставі ч. 1 ст. 785 ЦК України та ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у відповідача виник обов`язок повернути орендодавцеві об`єкт оренди - нежитлове приміщення площею 88,50 кв.м., розташоване за адресою: м. Київ, вул. Лютеранська, 3.

Згідно з п. 9.1 Договору, цей договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє до з 18.05.2016 до 16.05.2019 включно, за умови укладання охоронного договору з відповідним органом культурної спадщини.

Відповідно до п. 9.7. Договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його дії протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються відповідним договором, який є невід`ємною частиною цього договору.

При цьому, пунктом 4.2.22 Договору для продовження дії договору оренди орендар за три місяці до дати закінчення договору має надати орендодавцю новий звіт з незалежної оцінки об`єкта.

В строк, передбачений п. 4.2.22 Договору, відповідач надати вищезазначені документи не встиг. Договір вчасно продовжено не було.

Однак, після постановления рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 у справі № 910/11961/19 та набрання ним чинності, а саме 30.01.2020, відповаідачу стали відомі обставини, які є істотними для справи, і які не були відомі під час розгляду цієї справи, а саме:

22 жовтня 2019 року (до постановления рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/11961/19) Постійною комісією Київської міської ради з питань власності (Протокол №41/176 підпункт 42.43.) комунальному підприємству «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» м. Києва було поновлено терміни подачі документів для продовження строку дії договору оренди нежитлового приміщення на вул. Лютеранській, 3, літ. А., про що офіційно відповідача було повідомлено та надіслано належним чином завірений витяг з протоколу засідання постійної комісії Київської міської ради з питань власності №41/176 тільки 17.02.2020.

Отже, на думку заявника, поновлення йому Постійною комісією Київської міської ради з питань власності терміни подачі документів для продовження строку дії договору оренди нежитлового приміщення на вул. Лютеранській, 3, літ. А, є нововиявленою обставиною та підставою для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 у справі №910/11961/19.

За висновками суду, такі доводи відповідача є необґрунтованими, оскільки обставини, про які зазначає заявник, не є нововиявленими в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідачем не повідомлено суду будь-яких матеріально-правових фактів, які б в установленому порядку спростовували факти, що були покладені в основу судового рішення у справі № 910/11961/19 (у тому числі, фактів укладення додаткової угоди з позивачами щодо продовження строку дії договору оренди нежитлового приміщення на вул. Лютеранській, 3, літ. А до ухвалення рішення по справі, оскільки поновлення терміну подачі документів для продовження строку дії договору оренди не є безумовною підставою для твердження, що строк дії оренди буде в обов`язковому порядку продовжений).

Позивачі, на користь яких ухвалено рішення суду, також не повідомили суд про існування фактичних даних, що в установленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення.

У даному випадку господарський суд виходить з того, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Зважаючи на положення частини 1 статті 9 Конституції України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика Європейського суду з прав людини (далі - Суд), через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Згідно з усталеною практикою Суду принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. рішення Суду у справах Христов проти України, no. 24465/04, від 19.02.2009, Пономарьов проти України, no. 3236/03, від 03.04.2008).

У справі "Нєлюбін проти Російської Федерації" суд також дійшов висновку, що принцип правової визначеності вимагає, серед іншого, щоб якщо суди ухвалили остаточне рішення з питання, то їх рішення не піддавалося би сумніву. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень. Такі рішення можуть бути скасовані лише у виняткових обставинах, а не тільки з метою одержання іншого рішення у справі.

За висновками суду, заявник фактично ставить під сумнів рішення суду, яке набрало законної сили, та заявляє вимоги, спрямовані на повторний розгляд справи та винесення іншого судового рішення.

Зважаючи на викладене, господарський суд дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення заяви Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району м. Києва» про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 у справі № 910/11961/19 за нововиявленими обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 325 Господарського процесуального кодексу України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Згідно з частиною 4 статті 325 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 234, 325 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні заяви Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району м. Києва» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 у справі № 910/11961/19.

2. Залишити рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 у справі № 910/11961/19 в силі.

3. Згідно ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано: 07.04.2020.

Суддя А.І. Привалов