ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.04.2020 Справа № 905/2265/19

Суддя - Говорун О.В.

Секретар судового засідання - Коновалова А.І.

Позивач - Акціонерне товариство "Запорізький завод феросплавів".

Відповідач - Публічне акціонерне товариство "Часівоярський вогнетривкий комбінат".

Про стягнення 539627,59 грн.

Представники учасників справи:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

Акціонерне товариство "Запорізький завод феросплавів" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Часівоярський вогнетривкий комбінат" (далі - відповідач) про стягнення 539627,59 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем не були виконані зобов`язання за укладеним між сторонами договором поставки №18/ПО-41/18 від 02.01.2018 щодо своєчасної поставки товару, що стало підставою для нарахування штрафу, на підставі п.10.3 договору.

03.01.2020 до суду від відповідача надійшов відзив на позов, у якому зазначається, що 02.01.2018 між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки №18/ПО-41/18. 04.07.2018 сторони підписали додаткову угоду №6 до договору поставки. Пунктом 2.1 договору, визначений перелік відомостей про товар, який має бути визначений в додатках (специфікаціях) та додаткових угодах до договору, також у специфікаціях мають визначатися умови та спосіб поставки товару. За таких обставин сторони погодили, що всі істотні умови будуть визначатися ними у специфікаціях, однак специфікацій до договору поставки укладено не було. В заявках позивача відсутні відомості про графік поставки, який містить обсяги та терміни поставки в межах періоду поставки, у зв`язку з чим порушення строків поставки повару є безпідставними, а вимоги про стягнення штрафів неправомірними. Заявка позивача не породжує прав і обов`язків сторін щодо поставки товару та не зобов`язує відповідача здійснити поставку товару.

22.02.2020 до суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру штрафу на 99%.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача в судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши письмові докази у судовому засіданні, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

21.04.2016 між Публічним акціонерним товариством "Запорізький завод феросплавів" (далі - покупець) та Публічним акціонерним товариством (далі - постачальник) укладено договір поставки №18/ПО-41/18 (далі - договір) відповідно до п.1.1 якого, постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію (далі по тексту товар), в асортименті та за цінами, вказаними у додатку (специфікацій) та додаткових угодах до цього договору, які є невід`ємною частиною (а.с.12-20).

Відповідно до п.2.1 договору, детальна інформація про кількісні та якісні характеристики товару міститься в додатках (специфікаціях) та додаткових угодах до цього договору.

Згідно з п.п.3.1, 3.3 договору, постачальник зобов`язується поставити покупцеві товар на умовах та у спосіб, зазначеними у додатку (специфікації) до цього договору. Поставка товару здійснюється постачальником згідно з п.3.1 даного договору тільки після отримання письмового підтвердження (належним чином оформленої заявки) покупця. У письмову підтвердженні (заявці) покупець вказує графік поставки, який містить обсяги та терміни поставки товару в межах періоду поставки, який сторони вказують у додатку (специфікації) до цього договору. Дострокова поставка товару постачальником допускається тільки за письмовою згодою покупця.

Відповідно до п.5.1 договору, ціна кожного найменування товару, його марки, виду, сорту, одиниці виміру, а також загальна вартість кожної партії на узгоджений обсяг та період поставки вказується в додатку (специфікації) та додаткових угодах до цього договору.

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і скріплення їх печатками. Термін дії договору закінчується 31.12.2019, але не раніше повного виконання зобов`язань обома сторонами (п.12.1 договору).

04.07.2018 сторони уклали додаткову угоду №6 до договору поставки №18 від 02.01.2018 (а.с.28), відповідно до п.1 якої, постачальник зобов`язується передати покупцеві товар у строки та за номенклатурою згідно з вищенаведеному переліку, а саме:

вироби вогнетривкі алюмосилікатні для футерування сталерозливальних ковшів ШКУ-39 № 2 загальною кількістю 188,00 т за ціною однієї тони в розмірі 7233,33 грн без ПДВ (20%);

вироби вогнетривкі шамотні загального призначення ША №5 кількістю в 28,80 т за ціною однієї тони в 3275,00 грн без ПДВ (20%);

вироби шамотні для кладки доменних печей ШПД-39 №3 загальною кількістю в 36,00 т за ціною однієї тони в 9250,00 грн без ПДВ (20%).

Всього загальна вартість товару складає 2144623,25 грн.

Ціна на товар включає вартість тари, упаковки і пакетування та не підлягає коригуванню у бік збільшення (п.2 додаткової угоди №6).

Згідно з п.4 додаткової угоди, термін постачання до 31.12.2018 (поставка товару здійснюється постачальником в місячний період, тільки після отримання письмової місячної заявки покупця за підписом заступника голови правління - комерційного директора або начальника управління сировини та постачання. Місячна заявка направляється постачальнику на електронну адресу не пізніше 20 числа місяця, що передує місяцю поставки).

Таким чином, в додатковій угоді №6 до договору поставки сторони погодили як термін поставки товару за договором так і порядок її здійснення.

12.09.2018 на електронну адресу - , за підписом комерційного директора позивача, була направлена заявка №45/1090 на поставку у другій декаді жовтня 2018 наступних вогнетривких виробів: виробів вогнетривких алюмосилікатних для футерування сталерозливальних ковшів ШКУ-39 №2 у кількості 61,00т та виробів вогнетривких шамотних загального призначення ША №5 у кількості 4,00 т (а.с.29-30).

01.10.2018 відповідач своїм листом №7/18-614 повідомив позивача про відсутність можливості виконання цієї заявки в частині поставки виробів вогнетривких алюмосилікатних для футерування сталерозливальних ковшів ШКУ - 39 №2 в жовтні 2018 (а.с.31).

08.11.2018 на електронну адресу - , за підписом начальника управління сировини та постачання позивача, була направлена заявка №45/1353 на поставку у першій декаді грудня 2018 року вогнетривких виробів, а саме вироби вогнетривкі алюмосилікатні для футерування сталерозливальних ковшів ШКУ-39 № 2 у кількості 18,00 т; вироби вогнетривкі шамотні загального призначення ША №5 кількістю 20,00 т; вироби шамотні для кладки доменних печей ШПД-39 №3 у кількості 27,00 т (а.с.32,34).

09.11.2018 відповідач листом №7/18-719 підтвердив позивачу готовність поставити у першій декаді грудня 2018 лише вироби вогнетривкі шамотні загального призначення ША №5 у кількості 20,00 т, поставити інші вироби не має можливості (а.с.33).

Як зазначає позивач та підтверджується відповідачем, частково заявка від 12.09.2018 відповідачем була виконана.

Доказів на підтвердження погодження сторонами інших умов поставки за договором відповідачем не надано.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч.1 ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), яка кореспондується з ч.1 ст.526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти цей товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.265 ГК України).

Відповідно до ч.1 ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не передбачено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін (ч.2 ст. 712 ЦК України).

Згідно з ст.663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу.

В порушення зазначених вище умов договору поставки та вимог законодавства, відповідач в повному обсязі свої зобов`язання за договором щодо поставки товару належним чином не виконав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. (ст.549 ЦК України).

Частиною 1 статті 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до п.10.3 договору, в редакції протоколу розбіжностей від 29.01.2018 до договору поставки від 02.01.2018, у разі порушення строків поставки товару постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 0,3% від суми непоставленого (недопоставленого) товару за кожний день прострочення.

Згідно з ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Позивачем заявлено до стягнення неустойку за невиконання заявки від 12.09.2018 в розмірі 290684,39 грн (нарахованої за період з 21.10.2018 по 21.04.2019, вартість товару 529479,76 грн), а за невиконання заявки від 08.11.2018 в розмірі 248943,2грн (нарахованої за період з 11.12.2018 по 11.06.2019, вартість товару 455939,93 грн).

Суд не погоджується з заявленим позивачем періодами нарахування неустойки, оскільки п.4 додаткової угоди №6 до договору, сторони погодили, що поставка товару здійснюється постачальником місячний період, тільки після отримання письмової місячної заявки покупця за підписом заступника голови правління - комерційного директора або начальника управління сировини та постачання. Місячна заявка направляються постачальнику на електронну адресу не пізніше 20 числа місяця, що передує місяцю поставки).

Отже, зобов`язання з поставки товару за заявкою від 12.09.2018 мали б бути виконані відповідачем в строк до 31.10.2018, а за заявкою від 08.11.2018 - до 31.12.2018.

Таким чином, з урахуванням заявленого позивачем періоду нарахування, обґрунтованими є вимоги про стягнення з відповідача неустойки за заявкою від 12.09.2018 в розмірі 273211,68 грн (за період з 01.11.2018 по 21.04.2019), а за заявкою від 08.11.2018 в сумі 221586,84 (за період з 01.01.2019 по 11.06.2019).

Здійснивши аналіз п.п.3.1, 3.3 договору поставки та додаткової угоди №6 до нього, суд дійшов висновку, що сторони погодили умови поставки товару, зокрема ціну товару, його обсяги, період, термін та порядок здійснення поставки, а отже суд відхиляє доводи відповідача в цій частині.

В листах про неможливість здійснити поставку частини товарів відповідач причини невиконання взятих зобов`язань не зазначав, також відповідач не вказував коли він матиме можливість поставити товар з урахуванням погодженого сторонами у п.4 додаткової угоди №6 терміну поставки (31.12.2018).

Також, відповідач не зазначав і про невідповідність надісланих заявок умовам договору та неможливість їх виконання у зв`язку з відсутністю погодження обсягів, терміну та періоду поставки.

Крім того, судом враховано, що відповідачем частково була виконана заявка позивача від 12.09.2018.

Також, з урахуванням змісту п.4 додаткової угоди №6 до договору поставки, відповідно до якого, зокрема, постачання здійснюється лише після отримання письмової місячної заявки покупця, суд відхиляє доводи відповідача що заявка позивача не породжує обов`язку здійснити поставку товару відповідачем.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення розміру штрафу, суд зазначає наступне.

В обґрунтування заяви відповідач зазначає, що позивачем не надано доказів завдання йому збитків внаслідок порушення зобов`язань відповідачем щодо своєчасної поставки товару, а також на провадження господарської діяльності відповідачем на території проведення антитерористичної операції, що суттєво вплинуло на економічне та фінансове становище відповідача.

Згідно з ч.1 ст.233 ГК України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.09.2019 у справі №910/16925/18.

Судом враховано, що відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України, на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, до якого включено м. Часів-Яр, де проводить свою господарську діяльність Публічне акціонерне товариство "Часівоярський вогнетривкий комбінат".

На підтвердження обставин, які зазначені в клопотанні про зменшення розміру штрафу, щодо ускладнення виконання зобов`язань в частині оплати штрафу за непоставлений товар, відповідачем надано звіт про фінансові результати за 2018 рік, проведення антитерористичної операції на території Донецької області суттєво вплинуло на фінансове становище Публічного акціонерного товариства "Часівоярський вогнетривкий комбінат", збиток становить 5180000,00 грн, з перше півріччя 2019 року збиток становить 1243000,00 грн (а.с.93, 96).

Позивач не надав доказів на підтвердження завдання йому збитків внаслідок неналежного виконанням відповідачем договору поставки.

Крім того, суд приймає до уваги, що відповідно до п.9 додаткової угоди №6 оплата за товар здійснюється за фактом поставки товару з відстрочуванням через 30 календарних днів за умови виконання постачальником п.п.3.4, 4.1, 4.1.4, 4.1.5 договору поставки.

Приймаючи до уваги вищенаведені обставини, враховуючи майновий стан відповідача, умови оплати за товар, приймаючи до уваги, що сума штрафу становить більше ніж 50% вартості непоставленого відповідачем товару, виходячи з загальних засад цивільного законодавства, а саме, справедливості, добросовісності, розумності, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення нарахованого відповідачу штрафу до 98541,97 грн (10% вартості непоставленого товару).

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.129 ГПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-238 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Часівоярський вогнетривкий комбінат" (84551, Донецька область, м.Часів-Яр, вул. Комсомольська, 1, ідентифікаційний код юридичної особи - 00191773) на користь Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" (69035, м.Запоріжжя, вул. Діагональна, 11, ідентифікаційний код юридичної особи - 00186542) штраф у розмірі 98541 (дев`яносто вісім тисяч п`ятсот сорок одна) грн 97 коп. та 7421 (сім тисяч чотириста двадцять одна) грн 97 коп. витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається в порядку встановленому ст. 257 ГПК України, з урахуванням п.п.17.5) п.п.17 п.1 Розділу ХІ Перехідні положення ГПК України, протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 16.04.2020.

Суддя О.В. Говорун