РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.04.2020 р.Справа № 911/21/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Управління

капітального будівництва"

до Державного підприємства Міністерства внутрішніх справи України

"Служба замовника МВС України

про розірвання договору та стягнення 200 000,00 грн. передоплати,

Суддя Зеленіна Н.І.

Без виклику учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Управління капітального будівництва" (позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Державного підприємства Міністерства внутрішніх справи України "Служба замовника МВС України (відповідач) про розірвання договору та стягнення 200 000,00 грн. передоплати.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань з надання позивачу послуг з інжинірингу за Договором №10/15/98 про надання послуг від 20.10.2015 р.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.01.2020 р. матеріали позовної заяви передані до Господарського суду міста Києва за територіальною підсудністю.

За результатом здійсненого автоматизованого розподілу матеріали позовної заяви передані на розгляд судді Зеленіної Н.І.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.02.2020 р. відкрито провадження у справі, визнано справу малозначною та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

10.02.2020 р. на адресу суду повернулось поштове відправлення № 388, яким на адресу відповідача, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань направлялась копія ухвали суду від 04.02.2020 р.

Відтак відповідач про розгляд даної справи повідомлений належним чином.

Дослідивши наявні в справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

20.10.2015 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Управління капітального будівництва" (Замовник) та Державним підприємством Міністерства внутрішніх справи України "Служба замовника МВС України" (Виконавець) укладено договір про надання послуг №10/15/98, за умовами якого Виконавець в рамках виконання Договору на послуги з інжинірингу проводить обстеження, збір вихідних даних, супровід при погодженні проектної документації, розробки проектно-кошторисної документації внутрішнього електрозабезпечення в частині приєднання електроустановок Замовника до електричних мереж, за адресою: Київська область, Вишгородського району, село Нові Петрівці, вулиця Шевченка, 1 (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. п. 2.1. - 2.3. Договору, загальна вартість послуг (робіт) за цим Договором становить 200 000 грн, в т.ч. ПДВ. Для початку виконання обумовлених Договором робіт (послуг) Замовник зобов`язується здійснити оплату вартості виконання робіт (послуг) шляхом переказу коштів на безготівковий рахунок Виконавця. По виконанню зобов`язання по Договору Виконавець та Замовник підписують Акт виконаних робіт.

За платіжним дорученням №1086 від 21.10.2015 року позивач перерахував кошти у розмірі 200 000 грн на рахунок відповідача, проте, станом на час розгляду даної справи відповідач своїх зобов`язань за Договором не виконав та не надав послуг з інжинірингу щодо забезпечення супроводу розробки проектно-кошторисної документації, в частині підключення об`єкта Замовника до електричних мереж, за адресою: Київська область, Вишгородського району, село Нові Петрівці, вулиця Шевченка, 1.

27.02.2018 року позивачем на адресу відповідача рекомендованим листом направлено претензію про повернення передоплати за Договором, яка відповідачем залишилась без задоволення.

03.10.2019 р. позивачем на адресу відповідача направлено пропозицію №54 від 02.10.2019 р. про повернення попередньої оплати та розірвання Договору.

Позивач зазначає, що на даний час відповідачем не виконувались жодні роботи за Договором, а сума передоплати, здійсненої позивачем, йому не повернута, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даною позовною заявлю, у якій просить суд розірвати Договір №10/15/98 про надання послуг від 20.10.2015 р. та стягнути з відповідача 200 000,00 грн передоплати.

Зобов`язанням, згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією із підстав виникнення зобов`язань та обов`язковим для виконання сторонами.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Статтею 901 Цивільного кодексу України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

За правилами ст. 903 цього ж Кодексу, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вказує позивач, відповідач своїх зобов`язань за Договором взагалі не виконував та не надавав позивачу жодних послуг.

Будь-яких заперечень проти заявлених позивачем вимог чи доказів на спростування доводів позивача відповідачем суду не надано.

Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно зі ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Оскільки матеріалами справи підтверджується, що відповідач свого обов`язку з надання послуг, передбачених Договором №10/15/98 про надання послуг від 20.10.2015 р. не виконав, що є істотним порушенням договору, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині розірвання договору являються обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог, зокрема, про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

Враховуючи, що судом задоволено позовні вимоги про розірвання договору, заявлені вимоги про стягнення з відповідача 200 000 грн суми попередньої оплати за Договором також підлягають задоволенню.

Відповідач відзиву на позовну заяву та заперечень по суті спору не надав, доводів позивача у встановленому законом порядку не спростував.

Згідно зі ст. ст. 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

В порядку, передбаченому ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає позовні вимоги доведеними, обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи і не спростовані належним чином і у встановленому законом відповідачем, а відтак, заявлені вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Розірвати Договір №10/15/98 про надання послуг від 20.10.2015 р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Управління капітального будівництва" (08132, Київська обл., м. Вишневе, вулю. Л.Українки, 33-А; ) та Державним підприємством Міністерства внутрішніх справи України "Служба замовника МВС України (01021, м. Київ, вул. Інститутська, 29/3; ).

3. Стягнути з Державного підприємства Міністерства внутрішніх справи України "Служба замовника МВС України (01021, м. Київ, вул. Інститутська, 29/3; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Управління капітального будівництва" (08132, Київська обл., м. Вишневе, вулю. Л.Українки, 33-А; ) 200 000 грн (двісті тисяч гривень) та 4 921 грн (чотири тисячі дев`ятсот двадцять одну гривню) судового збору.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня постановлення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27.04.2020 р.

Суддя Н.І.Зеленіна