ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2020 року Справа № 903/737/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Мельник О.В. , суддя Бучинська Г.Б.

секретар судового засідання Дика А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Луцькводоканал" на рішення Господарського суду Волинської області від 28.01.2020 у справі №903/737/19 (суддя Дем`як В.М.)

за позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", м. Київ

до відповідача Комунального підприємства "Луцькводоканал", м. Луцьк

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Приватне акціонерне товариство "Волиньобленерго", м. Луцьк

про стягнення 9 276 922,25 грн.

за участю представників сторін:

позивача - не з`явився;

відповідача - не з`явився;

третьої особи - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" звернувся з позовом до Комунального підприємства "Луцькводоканал", третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Приватне акціонерне товариство "Волиньобленерго" про стягнення 9 276 922,25 грн.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 28.01.2020 у справі №903/737/19 позов задоволено, стягнуто з Комунального підприємства "Луцькводоканал" (вул. Дубнівська, 26, м.Луцьк, 43010, ) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (вул. Кирилівська, 85, м.Київ, 04080, ) 9 276 922,25 грн. боргу, 139153,83 грн. судового збору.

Не погоджуючись із рішенням Господарського суду Волинської області від 28.01.2020 у справі №903/737/19, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій з підстав вказаних у ній, просить апеляційний суд скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 28.01.2020 у справі №903/737/19 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Скарга мотивована тим, що при винесенні оскаржуваного рішення судом не взято до уваги доводи відповідача про наявність у нього у період, що є предметом судового розгляду, а саме - січень - лютий 2019 року договірних відносин на надання послуг з постачання електричної енергії з іншим контрагентом (ПрАТ "Волиньобленерго"), який не був розірваний в порядку встановленому нормами чинного законодавства чи договором № про постачання електричної енергії від 16 березня 2005 року.

Судом першої інстанції не були взяті до уваги доводи відповідача щодо відсутності оформлених у відповідності до визначеного законодавством порядку, правовідносин між КП "Луцькводоканал" та ДПЗД "Укрінтеренерго", і, як наслідок - грошових зобов`язань відповідача перед позивачем. Також, не взято до уваги судом першої інстанції і той факт, що відповідно до статуту КП "Луцькводоканал" право від імені підприємства укладати договори та інші правочини має Директор підприємства, який призначається Засновником - Луцькою міською радою та діє на умовах визначених Контрактом. Відповідно до умов Контракту №1 від 27.01.2018 року, укладеного між директором підприємства та Луцькою міською радою, директор має право одноосібно укладати договори на суму, що не перевищує 1 000 000,00 грн. Договори на суму, що перевищує 1 000 000,00 грн. укладаються лише за погодженням профільного заступника голови Луцької міської ради. Враховуючи те, що сума договірних відносин, які є предметом даного спору значно перевищує суму, зазначену в Контракті директора, зважаючи на те, що погодження профільного заступника голови Луцької міської ради на укладення такого договору відсутнє, оскільки підприємство і саме не знало про його укладення, директор КП "Луцькводоканал" не міг та не мав правової можливості укласти договір приєднання про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії". Помиловим є висновок суду першої інстанції, що момент фактичного постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" споживачу та виникнення правовідносин між КП "Луцькводоканал" та ДПЗД "Укрінтеренерго" є 01.01.2019 року.

Листом Північно-західного апеляційного господарського суду №903/737/19/1309/20 від 02.03.2020 витребувано матеріали справи №903/737/19 з Господарського суду Волинської області. 10.03.2020 матеріали справи №903/737/19 надійшли на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.03.2020 у справі №903/737/19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Луцькводоканал" на рішення Господарського суду Волинської області від 28.01.2020 у справі №903/737/19; розгляд апеляційної скарги призначено на "07" квітня 2020 року об 11:30 год.; запропоновано позивачу - у строк до 02.04.2020 надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому ст.263 ГПК України та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів відповідачу; третій особі - у строк до 02.04.2020 надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмові пояснення щодо апеляційної скарги та докази надсилання копії цих пояснень та доданих до неї документів сторонам по справі.

Матеріалами справи стверджується, що ухвалу суду від 16.03.2020 у справі №903/737/19 було отримано учасниками справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

02.04.2020 на поштову адресу Північно-західного апеляційного господарського суду надійшли від Приватного акціонерного товариства "Волиньобленерго" письмові пояснення (вих.№13/6-2161 від 31.03.2020) щодо поданої апеляційної скарги, в яких з підстав вказаних уних, просить суд апеляційної інстанції відмовити в задоволенні апеляційної скарги Комунального підприємства "Луцькводоканал", а рішення Господарського суду Волинської області від 28.01.2020 у справі №903/737/19 залишити без змін.

Позивач своїм процесуальним правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Позивач, відповідач та третя особа в судове засідання 07.04.2020 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Під час дослідження матеріалів справи апеляційним судом встановлено наступне.

16.03.2005 між ПрАТ "Волиньобленерго" та КП "Луцькводоканал" було укладено договір № про постачання електричної енергії.

Відповідно до розділу №1 даного договору ПрАТ "Волиньобленерго" взяв на себе зобов`язання постачати електричну енергію КП "Луцькводоканал", а споживач оплачувати постачальнику електричної енергії її вартість.

Згідно п.п 10.5 договору передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання укладається на термін до 31.12.2005. Договір вважається продовжений на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не було заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку визначеному законодавством України.

Однак, згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1535 від 27.11.2018 з 01 січня 2019 року ліцензія на право провадження господарської діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом, видана для ПрАТ "Волиньобленерго" відповідно до постанов Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 28 серпня 1996 року №59 та від 17 вересня 1996 року №93, на підставі пункту 13 розділу XVII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ринок електричної енергії" - анульована, у зв`язку із чим з 01.01.2019 ПрАТ "Волиньобленерго" в силу закону перестало бути постачальником електричної енергії.

Для подальшого безперервного постачання електричної енергії, згідно листа ПРАТ "Волиньобленерго" від 14.01.2019 за №23/33-213, на якого покладені функції адміністратора комерційного обліку відповідно до положень пункту 11 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 року №312 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії", КП "Луцькводоканал" віднесено до категорії споживачів, постачання електричної енергії яким здійснює постачальник "останньої надії" (а.с. 43-47).

27.12.2018 на виконання ч. 11 ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії", ДПЗД "Укрінтеренерго", як постачальником "останньої надії", на своєму офіційному веб-сайті у мережі Інтернет за адресою (www.uie.kiev.ua) розміщено: Порядок приєднання до умов договору постачання електричної енергії постачальником "останньої надії"; договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії"; додаток № 1 до договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії"; "комерційна пропозиція №2 від 27.12.2018 для постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії"; додаток до комерційної пропозиції № №2 від 27.12.2018 "ціни, за якими здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії", додаток до комерційної пропозиції № 2 від 27.12.2018 "Зміни № 1 від 31.01.2019 року до комерційної пропозиції №2 від 27.12.2018 для постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії".

Відповідно до ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" норми якої кореспондуються з умовами, що зазначені в Додатку 1 "Комерційна пропозиція № 2" до договору, договір вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, та діє в частині здійснення розрахунків між сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 календарних днів.

Як слідує із матеріалів справи, ДПЗД "Укрінтеренерго", як постачальник "останньої надії", повідомило КП "Луцькводоканал" про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" згідно листа за №44/09-558/пон від 12.01.2019, який відповідач отримав, що підтверджується відміткою останнього за №64 від 17.01.2019 (а.с. 90).

На підставі даних про фактичне споживання електричної енергії КП "Луцькводоканал", отриманих від ПРАТ "Волиньобленерго", ДПЗД "Укрінтеренерго" складені у період з 01.01.2019 до 28.02.2019 а саме:

1) рахунок №89/02/001/03084 від 09.02.2019 та акт №000162 купівлі-продажу електроенергії за січень 2019 року від 31 січня 2019 року, обсяг споживання електричної енергії по 2 класу напруги - 1 648 781 кВт.год. на суму 5 483 416,92 грн., які були отримані останнім 14.02.2019 (а.с.37-38);

2) рахунок№ 89/02/002/05669 від 14.03.2019 та акт №002009 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період лютий 2019 року від 28 лютого 2019 року, обсяг споживання електричної енергії по 2 класу напруги -1 140 650 кВт.год. на суму 3 793 505,33 грн., які були отримані останнім 18.03.2019 (а.с.40-41).

Однак, рахунки за спожиту електричну енергію відповідачем не оплачені.

Дані про обсяг спожитої електричної енергії відповідачем підтверджуються звітами щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника "останньої надії" ДПЗД "Укрінтеренерго", які приєднані до електричних мереж або відносяться до території ліцензованої діяльності оператора системи розподілу (передачі) ПрАТ "Волиньобленерго" за січень, лютий 2019 року (а.с. 44-63).

06.05.2019 позивач направив претензію-вимогу за № 44/11-000019 на адресу відповідача про сплату заборгованості в сумі 9 276 922,25грн. (а.с. 64-65).

07.06.2019 КП "Луцькводоканал" направив відповідь на претензію за №771/1-03 в якій заперечує будь-які договірні відносини з постачальником "останньої надії" (а.с. 66).

З метою захисту своїх прав та інтересів, Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" звернулося до господарського суду з позовом до Комунального підприємства "Луцькводоканал", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Приватне акціонерне товариство "Волиньобленерго" про стягнення 9 276 922,25 грн заборгованості за спожиту електричну енергію за період з січня по лютий 2019.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За приписами ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Особа, яка звертається до господарського суду з позовом, самостійно обирає спосіб захисту, визначає відповідача, предмет та підстави позову та зазначає у позовній заяві яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов.

Відповідно до ч.2 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч.7 ст.179 ГК України).

В силу положень ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами ст.629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як свідчать матеріали справи 16.03.2005 між ПрАТ "Волиньобленерго" та КП "Луцькводоканал" було укладено договір № про постачання електричної енергії, відповідно до розділу №1 якого ПрАТ "Волиньобленерго" взяв на себе зобов`язання постачати електричну енергію КП "Луцькводоканал", а споживач оплачувати постачальнику електричної енергії її вартість.

Однак, як встановлено судом першої інстанції, ліцензія з передачі електричної енергії місцевим (локальними) електричними мережами та з постачання електричної енергії, за регульованим тарифом згідно постанови НКРЕКП №1535 від 27.11.2018 анульована, у зв`язку із чим з 01.01.2019 ПрАТ "Волиньобленерго" в силу закону перестало бути постачальником електричної енергії.

Відповідно до п. 6 постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 до укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, який укладається зі споживачем, договірні відносини між споживачем та суб`єктом господарювання, що провадить діяльність з розподілу електричної енергії на підставі ліцензії з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами (або оператор систем розподілу (далі ОСР), як правонаступник за договорами про користування електричною енергією та договорами про постачання електричної енергії) урегульовуються окремими положеннями діючих договорів про користування електричною енергією або договорів про постачання електричної енергії (у частині взаємовідносин споживача і електророзподільної організації), які не суперечать вимогам чинного законодавства у сфері електроенергетики. Зокрема сторони керуються вимогами діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) з питань потужності, якості електроенергії, окремих процедурних питань тощо. У разі виникнення суперечності між нормами діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) та нормами законодавства про електроенергетику сторони керуються вимогами чинного законодавства.

Згідно п.4 даної постанови операторам системи розподілу необхідно укласти договори про надання послуг з розподілу електричної енергії, які укладаються зі споживачем з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані на території діяльності ОСР. Договір розробляється ОСР на основі істотних умов, визначених кодексом системи розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №310 та типової форми встановленої правилами і розміщується на ОСР, у засобах масової інформації і в пунктах обслуговування споживачів ОСР. ОСР шляхом безпосереднього вручення персоналом ОСР або з рахунком, або поштовим відправленням надає споживачу заяву-приєднання до зазначеного договору, яка формується за базами даних вертикально інтегрованого суб`єкта господарювання та містить ЕІС-коди точок комерційного обліку об`єкта споживача. Надання такої заяви-приєднання є пропозицією споживачу про приєднання до публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах діючого договору про користування або постачання електричної енергії (індивідуальні характеристики об`єкта, потужність, клас надійності, ідентифікаційні коди, особливості обліку тощо). Договір вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, яка повертається споживачем на адресу ОСР або сплати за рахунком (квитанцією), який надсилається одночасно з договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії та з дати, указаної у заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднання терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії.

Положеннями статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" встановлено, що постачальник "останньої надії" здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному Правилами, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", що затверджується Регулятором (НКРЕКП), та є публічним договором приєднання. Договір регулює порядок та умови продовження постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" споживачу, у разі, якщо обраний споживачем електропостачальник не спроможний постачати електричну енергію, до моменту обрання споживачем нового електропостачальника або до припинення у передбачених чинним законодавством чи Договором випадках та є укладеним сторонами, керуючись статтями 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України з початку фактичного постачання електричної енергії споживачу (пунктом 3.4.4 Правил).

Як встановлено судом першої інстанції, 27.12.2018 на виконання ч. 11 ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії", ДПЗД "Укрінтеренерго", як постачальником "останньої надії", на своєму офіційному веб-сайті у мережі Інтернет за адресою (www.uie.kiev.ua) розміщено: Порядок приєднання до умов договору постачання електричної енергії постачальником "останньої надії"; договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії"; додаток № 1 до договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії"; "комерційна пропозиція № 2 від 27.12.2018 для постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії"; додаток до комерційної пропозиції № №2 від 27.12.2018 "ціни, за якими здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії", додаток до комерційної пропозиції № 2 від 27.12.2018 "Зміни № 1 від 31.01.2019 року до комерційної пропозиції №2 від 27.12.2018 для постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії".

За даними ПрАТ "Волиньобленерго" на якого покладені функції адміністратора комерційного обліку відповідно до положень пункту 11 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 року №312 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії", КП "Луцькводоканал" віднесено до категорії споживачів, постачання електричної енергії яким здійснює постачальник "останньої надії", що підтверджується листом ПРАТ "Волиньобленерго" від 14.01.2019 за №23/33-213 (а.с. 43-47).

Як слідує із матеріалів справи, ДПЗД "Укрінтеренерго", як постачальник "останньої надії", повідомило КП "Луцькводоканал" про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" згідно листа за № 44/09-558/пон від 12.01.2019, який відповідач отримав, що підтверджується відміткою останнього за №64 від 17.01.2019 (а.с. 90).

Відповідно до ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" норми якої кореспондуються з умовами, що зазначені в Додатку 1 "Комерційна пропозиція № 2" до договору, договір вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, та діє в частині здійснення розрахунків між сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 календарних днів.

Дані про обсяг фактичної спожитої електричної енергії відповідачем підтверджуються звітами щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника "останньої надії" ДПЗД "Укрінтеренерго", які приєднані до електричних мереж або відносяться до території ліцензованої діяльності оператора системи розподілу (передачі) ПрАТ "Волиньобленерго" за січень, лютий 2019 року (а.с. 44-63).

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", яке виконує функції постачальника "останньої надії" та який діє на підставі ліцензії на постачання електричної енергії споживачу, виданої постановою НКРЕКП від 06.11.2018 № 1344 та Розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 № 1023-р, відповідно до ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії", Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 та Комунальним підприємством "Луцькводоканал" (далі Споживач) укладено договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" на умовах публічного договору постачання електричної енергії постачальника "останньої надії" та комерційної пропозиції, оператором системи розподілу є ПрАТ "Волиньобленерго".

Частиною 1 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з п. 2.1. договору постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" визначено, що постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору, що зазначені в додатку 1 до договору (комерційна пропозиція)

Згідно з п. 3.5. договору постачальник здійснює постачання електричної енергії споживачу на тих же умовах, що і з попереднім електропостачальником, в частині здійснення розрахунків, способу оплати. Постачальник отримує від оператора системи всю необхідну інформацію щодо умов договору про постачання електричної енергії, які діяли між споживачем та попереднім електропостачальником. У разі ненадання зазначеної інформації оператором системи за 5 календарних днів до початку розрахункового періоду, постачання споживачу здійснюється на умовах, визначених додатком 1 до договору (комерційна пропозиція).

Пунктом 5.8. договору передбачено, що розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Відповідно до п. 5.10. договору оплата виставленого постачальником рахунку за цим договором має бути здійснена споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

Згідно з комерційною пропозицією №2 від 27.12.2018 визначено, що для постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії", споживач сплачує 100% від орієнтовної вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання споживачем рахунку. Орієнтовна вартість розраховується шляхом множення прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на ціну, за якою здійснюється постачання електричної енергії постачальником. Прогнозований обсяг споживання електричної енергії визначається на підставі даних, отриманих постачальником від оператора систем розподілу (передачі). Остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому місяці здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником рахунку до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої споживачем електричної енергії, зазначеної в акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ. Акт купівлі-продажу складається на підставі даних про фактичне споживання споживача отриманих від ОСР. У разі наявності зауважень до акту купівлі-продажу споживач оформлює протокол розбіжностей, в якому вказує обсяг електричної енергії.

Пункт 3 частина 1 статті 57 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначає, що електропостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів.

Пунктом 1 частини 3 статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Відповідно до п. 5.10 договору про постачання електричної енергії з постачальником "останньої надії" та Комерційної пропозиції №2 від 27.12.2018, оплата виставленого постачальником рахунку за цим договором має бути здійснена споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менш 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем. Остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому місяці здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником рахунку, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої споживачем електричної енергії, зазначеної в Акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом апеляційної інстанції, на виконання умов договору ДПЗД "Укрінтеренерго" поставило, а КП "Луцькводоканал", спожито у період з 01.01.2019 до 28.02.2019 електричну енергію на суму 9 276 922,25грн, про що свідчать складені ДПЗД "Укрінтеренерго" рахунок №89/02/001/03084 від 09.02.2019 та акт №000162 купівлі-продажу електроенергії за січень 2019 року від 31 січня 2019 року, обсяг споживання електричної енергії по 2 класу напруги - 1 648 781 кВт.год. на суму 5 483 416,92 грн., які були отримані останнім 14.02.2019 (а.с.37-38); рахунок №89/02/002/05669 від 14.03.2019 та акт №002009 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період лютий 2019 року від 28 лютого 2019 року, обсяг споживання електричної енергії по 2 класу напруги -1 140 650 кВт.год. на суму 3 793 505,33 грн., які були отримані останнім 18.03.2019 (а.с.40-41).

Однак, відповідач свої зобов`язання щодо оплати за спожиту електричну енергію не виконав, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги п. 5.10 Договору про постачання електричної енергії з постачальником "останньої надії" та Комерційної пропозиції № 2 від 27.12.2018.

Таким чином, враховуючи викладене, та те, що на час розгляду справи відповідачем не надано доказів сплати повної вартості отриманої спожитої в січні-лютому 2019 року електричної енергії, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 9 276 922,25 грн. є обґрунтованою, підтвердженою належними у справі доказами та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Твердження КП "Луцькводоканал" про необізнаність щодо змін в законодавстві про електроенергетику є безпідставними, оскільки суперечать діям, вчиненим відповідачем, так зокрема, Комунальним підприємством "Луцькводоканал" відповідно до Наказу директора КП "Луцькводоканал" №7/3-05 від 15 січня 2019 року було створено дочірнє підприємство "ЕВОДА Трейд", основним видом діяльності якого є постачання електричної енергії. Створення дочірнього підприємства Комунальним підприємством "Луцькводоканал" погоджено рішенням Луцької міської ради №52/97 від 30.01.2019 року.

Окрім того, як встановлено судом апеляційної інстанції КП "Луцькводоканал" 29.11.2018 року та 06.12.2018 року давало оголошення про проведення відкритих торгів на закупівлю електричної енергії на електронному майданчику ProZorro, за результатами проведення якого Комунальним підприємством "Луцькводоканал" укладено з Товариством з обмеженою відповідальністю "Волиньелектрозбут" договір №211/23-19/226 про постачання електричної енергії споживачу (лот№1-3) від 04.03.2019, копія якого долучена судом апеляційної інстанції до матеріалів справи (а.с. 202-213).

Не приймаються до уваги суду доводи відповідача щодо постачання електроенергії йому в січні-лютому 2019 року ПрАТ "Волиньобленерго", оскільки згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1535 від 27.11.2018, з 01 січня 2019 року ПрАТ "Волиньобленерго" в силу закону перестало бути постачальником електричної енергії із-за анулювання йому ліцензії на постачання електричної енергії. Так, згідно ст.8 Закону України "Про ринок електричної енергії" господарська діяльність з виробництва, передачі, розподілу електричної енергії, постачання електричної енергії споживачу, трейдерська діяльність, здійснення функцій оператора ринку та гарантованого покупця провадиться на ринку електричної енергії за умови отримання відповідної ліцензії.

Згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, колегія суддів вважає доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними та документально необґрунтованими. Суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі судового рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

На підставі ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Луцькводоканал" на рішення Господарського суду Волинської області від 28.01.2020 у справі №903/737/19 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки визначені ст. ст. 287-291 ГПК України.

3. Справу повернути до Господарського суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "10" квітня 2020 р.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Бучинська Г.Б.