ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

про передачу справи за підсудністю

23 квітня 2020 року Справа № 915/398/20

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Адаховської В.С.,

розглянувши матеріали

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОЮГСЕРВІС-В" (56564, Миколаївська область, Вознесенський район, с. Яструбинове, вул. Центральна, 155-А, ідентифікаційний код 35989822, адреса представника позивача - адвокат Палій С.М.: АДРЕСА_1 )

до відповідача: Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, ідентифікаційний код 14360570)

про: стягнення 113 932,10 грн.

без повідомлення (виклику) учасників

в с т а н о в и в:

06.04.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОЮГСЕРВІС-В" звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою б/н та б/д (вх. № 4293/20), в якій просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" грошові кошти в сумі 113 932,10 грн., які було знято поза межами договору фінансового лізингу № DNH2LNI05960 від 21.07.2014.

Предметом спору у даній справі є вимога про стягнення з Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" (м. Дніпро) на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОЮГСЕРВІС-В" (Миколаївська область, Вознесенський район, с. Яструбинове) грошових коштів в сумі 113 932,10 грн., які було знято поза межами договору фінансового лізингу № DNH2LNI05960 від 21.07.2014.

Позовна заява подана до Господарського суду Миколаївської області з посиланням на положення ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та, зокрема, з тих мотивів, що згідно розділу 9 договору фінансового лізингу №DNH2LNI05960 від 21.07.2014, місцем виконання договору є місце знаходження предмету лізингу, а саме: с. Яструбинове Вознесенського району Миколаївської області, а також виконання вказаного договору здійснювалось в Миколаївській РУ АТ КБ «ПРИВАТБАНК» шляхом здійснення безготівкових платежів.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 10.04.2020 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті спору.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для передачі справи до іншого суду за територіальною юрисдикцією (підсудністю) з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 22.04.2020 місцезнаходженням юридичної особи відповідача Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" є: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50.

Приписами ст. 29 ГПК України передбачено підсудність справ за вибором позивача.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 29 ГПК України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 29 ГПК України позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Отже, правила цієї статті застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

При цьому, за загальним правилом, місце виконання зобов`язання є договірною умовою та узгоджується сторонами у договорі, та у даному випадку сторони можуть передбачити будь-яке місце виконання, яке буде зручне для сторін. Місце виконання договору, у випадку його визначення сторонами у договорі, є однією з умов договору, що зумовлює обов`язок виконання договору саме у погодженому сторонами місці.

Відповідно до п. 1.1 договору фінансового лізингу № DNH2LNI05960 від 21.07.2014 Банк передає лізингоодержувачу, а лізингоодержувач приймає від банку в платне користування, а після виплати всієї суми лізингових платежів у власність майно відповідно до специфікації наданої в додатку № 1 до даного договору, а саме комбайн CLAAS Tucano 440, зернова жниварка С750 шириною захоплення 7,5 м, візок для транспортування жниварки (7,5 м).

Відповідно до п. 3.8 вказаного договору, майно повинне перебувати в місці експлуатації за адресою лізингоодержувача: Миколаївська область, Вознесенський район, с.Яструбинове, вул. Радянська, буд. 153.

Згідно п. 11.3 договору фінансового лізингу № DNH2LNI05960 від 21.07.2014 всі можливі суперечки й розбіжності, що виникають при виконанні даного договору, сторони будуть намагатися вирішити за домовленістю, шляхом переговорів. При недосягненні угоди, спірні питання підлягають розгляду в судовому порядку відповідно до діючого законодавства.

Предметом позову у даному спорі є вимога про стягнення грошових коштів, які було знято поза межами договору фінансового лізингу № DNH2LNI05960 від 21.07.2014. При цьому, умовами вказаного договору не врегульовано питання щодо місця виконання грошового зобов`язання. Спір про стягнення грошових коштів, які було знято поза межами договору фінансового лізингу № DNH2LNI05960 від 21.07.2014 безпосередньо не пов`язаний з місцем виконання угоди. Зобов`язання з оплати лізингових платежів за спірним договором не є такими, які належить, через їх особливість, виконувати тільки в певному місці.

Враховуючи викладене та те, що особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, відсутні відомості щодо узгодження сторонами місця виконання щодо здійснення оплати за отримані послуги, передбаченої договором фінансового лізингу № DNH2LNI05960 від 21.07.2014, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування положення ч. 5 ст. 29 ГПК України та необхідність визначення підсудності за загальними правилами.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" [див. рішення у справі "Занд проти Австрії" (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, "встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття "суду, встановленого законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Виходячи із вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОЮГСЕРВІС-В", скориставшись своїм правом на пред`явлення позову, не дотрималося правил визначення підсудності, передбачених ГПК України.

За приписами Глави 2 "Юрисдикція" Розділу І ГПК України юрисдикція справ визначається за предметними і суб`єктними ознаками та за територіальними ознаками. Виняток з цього правила становить виключна підсудність справ (ст. 30 ГПК України).

Враховуючи, що зобов`язання зі сплати лізингових платежів, а тим більше стягнення грошових коштів, які було знято поза межами договору фінансового лізингу №DNH2LNI05960 від 21.07.2014 не є такими, що можуть виконуватись лише в певному місці (ч. 5 ст. 29 ГПК України), а також враховуючи те, що місцезнаходженням юридичної особи відповідача Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, суд дійшов висновку про наявність підстав для передачі матеріалів справи за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду Дніпропетровської області.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ГПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до ч. 9 ст. 176 ГПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 27, 29-31, 232-235, 254-257 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Справу № 915/398/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОЮГСЕРВІС-В" до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" про стягнення грошових коштів в сумі 113 932,10 грн., які було знято поза межами договору фінансового лізингу № DNH2LNI05960 від 21.07.2014 - передати на розгляд Господарському суду Дніпропетровської області (49600, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Володимира Винниченка, 1).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку та строки, визначені статтями 255, 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.С. Адаховська