РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.03.2020Справа № 910/1189/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., секретар судового засідання Мамонтова О.О., дослідивши матеріали господарської справи

за позовом акціонерного товариства «ОТП Банк»

до акціонерного товариства «СБЕРБАНК»

третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, товариство з обмеженою відповідальністю «СІРІОН»

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1

про зобов`язання вчинити дії,

Представники:

від позивача Чорний А.М. (за дов.)

від відповідача Харитончук А.Г. (за дов.)

від третіх осіб не прибули

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом акціонерне товариство (далі - АТ) «ОТП БАНК» до акціонерного товариства (далі - АТ) «СБЕРБАНК» про зобов`язання зарахувати (переказати) на рахунок позивача суму помилкового переказу у розмірі 140000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані такими обставинами.

Між акціонерним товариством «ОТП БАНК» та товариством з обмеженою відповідальністю «СІРІОН» (ТОВ «СІРІОН»/клієнт) укладено договір № 305/000090/18 від 19.02.2018 про відкриття рахунку, здійснення розрахунково-касового обслуговування та надання інших банківських послуг.

Також, між вказаними сторонами був укладений стандартний договір №305/000090/18 від 18.02.2018 про обслуговування поточного рахунку за допомогою електронної банківської системи Клієнт-інтернет-банкінг «ОТР оnlіnе».

Після укладення зазначених договорів, AT «ОТП БАНК» надавались передбачені договорами банківські послуги, однак, 20.07.2018 був здійснений несанкціонований платіж за рахунком клієнта банку з використанням системи дистанційного банківського обслуговування iFobs. Так, за рахунком № НОМЕР_1 UAH, що належить ТОВ «СІРІОН», АТ «ОТП БАНК» було проведено платіжне доручення №69 на суму 140000,00 грн., отримувач - ОСОБА_1 (п/р № НОМЕР_2 , що відкритий в акціонерному товаристві «СБЕРБАНК» із призначенням платежу «Поворотна фінансова допомога, згідно з дог.№ВК-79 від 19.06.2018., без ПДВ»).

За твердженням позивача, ТОВ «СІРІОН» допустило компрометацію таємного ключа, внаслідок чого відбувся несанкціонований доступ третіх осіб до системи КЛІЄНТ-БАНК, які від імені клієнта ініціювали зазначений платіж, АТ «ОТП БАНК» його провів, а ПАТ «СБЕРБАНК» зарахував такий платіж на рахунок ОСОБА_1 .

Постановою Північного апеляційного господарського суду зобов`язано AT «ОТП БАНК» зарахувати на рахунок ТОВ «СІРІОН» суму помилкового переказу у розмірі 140000,00грн.

Зважаючи, що ОСОБА_1 не є добросовісним набувачем майна (шахрайським чином зарахованих коштів), а АТ «СБЕРБАНК» відмовляється ініціювати повернення такого помилкового переказу в силу відсутності механізму, який би не суперечив вимогам чинного законодавства, позивач вважає, що згідно зі ст. 1071 Цивільного кодексу України, грошові кошти можуть бути повернуті відповідачем позивачу лише на підставі рішення суду.

Суд своєю ухвалою від 31.01.2020 відкрив провадження у справі № 910/1189/20, постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, залучив до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, товариство з обмеженою відповідальністю «СІРІОН» (на стороні позивача) та ОСОБА_1 (на стороні відповідача).

Заперечуючи проти задоволення позову відповідач послався на таке.

За твердженням відповідача, посилання позивача на допущення ТОВ «СІРІОН» компрометації таємного ключа, яка призвела до помилковості переказу, не відповідає дійсним обставинам та фактам, що раніше встановлювалось судами по справах з аналогічних правовідносин.

Також відповідач зазначив, що:

- АТ «СБЕРБАНК» не є неналежним отримувачем коштів, в зв`язку із чим у нього не виникає обов`язок повертати кошти;

- АТ «СБЕРБАНК» як Банк, що обслуговує неналежного отримувача ОСОБА_1., не несе відповідальності за дії неналежного отримувача;

- в діях відповідача відсутні будь-які порушення при проведенні вищезазначеного помилкового переказу та зарахуванні коштів;

- відповідач жодним чином не порушив права та охоронювані законом інтереси позивача.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

20 липня 2018 року позивач здійснив помилковий переказ коштів з рахунку № НОМЕР_1 , який належить ТОВ «СІРІОН» та відкритий в АТ «ОТП БАНК», за платіжним дорученням №69 на суму 140000,00 грн., на користь отримувача ОСОБА_1. на його рахунок, відритий в АТ «СБЕРБАНК».

20 липня 2018 року АТ «СБЕРБАНК» виконав вхідний розрахунковий документ про зарахування коштів в сумі 140000,00 грн. на поточний рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , відкритий у відповідача, з призначенням платежу «Поповнення рахунку ОСОБА_1 ІПННОМЕР_3, Поворотна фінансова допомога згідно договору №ВК-79 від 19.06.2018».

Позивач листом вих. №55-70-1-55-4/5264-БТ від 20.07.2018 повідомив відповідача про здійснення несанкціонованого списання коштів платіжним дорученням № 69 у сумі 140000,00 грн. з рахунку № НОМЕР_1 клієнта АТ «ОТП Банк» -ТОВ «СІРІОН», на рахунок № НОМЕР_2 ОСОБА_1.

Відповідач зупинив проведення видаткових фінансових операцій по рахунку № НОМЕР_2 ОСОБА_1 та встановив ліміт на суму операції.

Вирішуючи питання про зобов`язання відповідача зарахувати (переказати) на рахунок позивача суму помилкового переказу у розмірі 140000,00 грн. суд виходить з такого.

Відповідно до п. 2.35 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України N 22 від 22.01.2004 (далі - Інструкція № 22), кошти, що помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися ним у строки, установлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України. У разі неповернення неналежним отримувачем за будь-яких причин коштів у зазначений строк повернення їх здійснюється в судовому порядку.

Банк, що обслуговує неналежного отримувача, не несе відповідальності за своєчасність подання ним розрахункового документа на повернення помилково зарахованих на його рахунок коштів.

Статтею 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі - Закон) встановлено, що банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов`язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів.

Згідно зі ст. 35 Закону неналежний отримувач зобов`язаний протягом трьох робочих днів від дати надходження повідомлення банку-порушника про здійснення помилкового переказу ініціювати переказ еквівалентної суми коштів банку-порушнику, за умови отримання повідомлення цього банку про здійснення помилкового переказу.

Спори між банком-порушником та неналежним отримувачем щодо помилкового переказу розглядаються у судовому порядку.

Згідно з ч. 3 ст.1066 ЦК України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Статтею 1068 ЦК України встановлено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку (ч. 1 ст. 1074 ЦК України).

Статтею 1073 ЦК України встановлено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 2 п. 22.6. статті 22 Закону визначено, що обслуговуючий отримувача банк у розрахунковому документі зобов`язаний перевірити відповідність номера рахунка отримувача та коду юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України / реєстраційним (обліковим) номером платника податків/реєстраційним номером облікової картки платника податків - фізичної особи (серії та номера паспорта, якщо фізична особа відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відмітку в паспорті) і зараховувати кошти на рахунок отримувача лише в разі їх збігу.

У противному разі банк, що обслуговує отримувача, має право затримати суму переказу на строк до чотирьох робочих днів. У разі неможливості встановлення належного отримувача банк, що обслуговує отримувача, зобов`язаний повернути кошти, переказані за цим документом, банку, що обслуговує платника, із зазначенням причини їх повернення. У разі недотримання вищезазначеної вимоги відповідальність за шкоду, заподіяну суб`єктам переказу, покладається на банк, що обслуговує отримувача.

Згідно зі статтею 30 Закону переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі; банк отримувача в разі надходження суми переказу протягом операційного дня зобов`язаний її зарахувати на рахунок отримувача або виплатити йому в готівковій формі в той самий день або в день (дата валютування), зазначений платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки.

На виконання вимог ч. 2 п. 22.6 ст.22 Закону про платіжні системи, п. 2.4. Інструкції N 22 банк отримувача, в даному випадку - відповідач (АТ «СБЕРБАНК»), перевірив заповнення реквізитів вищезазначеного розрахункового документу про зарахування коштів за платіжним дорученням № 69, які були сплачені з рахунку ТОВ «СІРІОН». Зокрема, були перевірено дані - «Отримувач»,»Код отримувача», «Рахунок отримувача», «Банк отримувача», «Код банку отримувача».

Оскільки зазначені реквізити розрахункового документу були правильними у відповідача не було правових підстав для затримання суми переказу, в зв`язку із чим переказ було завершено зарахуванням коштів на рахунок отримувача - ОСОБА_1.

Суд встановив, що на момент отримання відповідачем листів про несанкціонований платіж, грошові кошти в розмірі 140000,00 грн. вже було зараховано на рахунок ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 1.23 ст. 1 Закону неналежний отримувач - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до п. 2.35 Інструкції N 22 кошти, що помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися ним у строки, установлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України.

У разі неповернення неналежним отримувачем за будь-яких причин коштів у зазначений строк повернення їх здійснюється в судовому порядку.

Банк, що обслуговує неналежного отримувача, не несе відповідальності за своєчасність подання ним розрахункового документа на повернення помилково зарахованих на його рахунок коштів.

Так, чинним законодавством чітко передбачено, що повернення коштів за помилковим переказом має здійснюватись виключно неналежним отримувачем.

Відповідач не є отримувачем коштів, тому повністю відсутні правові підстави для їх повернення саме відповідачем.

Відповідно до п.1.7 Інструкції кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції., тобто в даному випадку - за дорученням ОСОБА_1 або на підставі розрахункових документів стягувачів.

Таким чином, з моменту зарахування коштів на рахунок отримувача, будь-яке подальше розпорядження цими коштами здійснюється лише на підставі відповідного доручення отримувача або в порядку примусового стягнення.

З огляду на зазначене, банк не має правових підстав для самостійного списання/перерахування коштів з рахунку клієнта ОСОБА_1 та не може бути зобов`язаний перерахувати на користь позивача зазначену суму за рахунок власних коштів,

Таким чином, враховуючи вищенаведене, відповідач не порушував права та інтереси позивача, при зарахуванні переказу та після - діяв цілком правомірно, з боку відповідача не відбулося дій стосовно недобросовісного/неправомірного набуття/заволодіння коштами, безпідставного збереження коштів, тощо.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову акціонерного товариства «ОТП БАНК" до акціонерного товариства «СБЕРБАНК".

Покласти судові витрати на акціонерне товариство «ОТП БАНК".

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України».

Повний текст рішення складено 10.04.2020.

Суддя С. А. Ковтун