ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2020 р. Справа№ 910/14428/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Чорногуза М.Г.

Кравчука Г.А.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 23.12.2019

у справі №910/14428/19 (суддя Сівакова В.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 25 112,90 грн.,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач) про стягнення 25112,90 грн. неустойки за несвоєчасну доставку вантажу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами укладений договір про надання послуг №02076/ПрЗ-2018/1822 від 16.02.2018, відповідно до умов якого та згідно залізничних накладних №№96467912, 38467, 38498, 38566, 38591, 38594, 38597, 38774, 38858, 39022, 39023 відповідач здійснював перевезення вантажів у міжнародному сполученні, однак ним було допущено перевищення терміну доставки за вказаними залізничними накладними, у зв`язку із чим позивачем нарахована неустойка у розмірі 30% провізної плати.

Заперечуючи проти позову у суді першої інстанції, відповідач посилався на те, що позивачем неправильно застосована формула розрахунку, а затримка виникла з причин, які не залежали від перевізника, тому позивачем не вірно визначено терміни перевезення, оскільки не враховано час проведення митних формальностей, час переставлення вагонів на колію іншої ширини та простоювання вагонів з вини отримувача. Також відповідач вказав на можливість зменшення штрафних санкцій, оскільки позивачу не завдано збитків.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23 грудня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" 25 112 грн. 90 коп. неустойки, 1 921 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Акціонерне товариство "Українська залізниця" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки позивачем неправильно застосована формула розрахунку; термін доставки вантажу продовжується на увесь час затримки під час перевезення з причин, що не залежать від перевізника, а за спірними накладними затримка була викликана внаслідок проведення митних формальностей, переставлення вагонів на колію іншої ширини та простоювання вагонів з вини отримувача, що підтверджується належними доказами, тому відсутні підстави для нарахування неустойки.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24 лютого 2020 року поновлено строк апеляційного оскарження, відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - до 15 березня 2020 року, сторонам роз`яснено, що апеляційна скарга буде розглянута у письмовому провадженні, без виклику учасників справи.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що відповідач хибно тлумачить формулу розрахунку неустойки; у накладній №96467912 наявна відмітка перевізника про складання акту щодо затримки на 1 добу, що було враховано судом, а у інших накладних відсутні будь-які відмітки про затримку; відповідачем було порушено порядок розгляду претензій позивача та не надано на них відповідей у встановлені строки; позивачем правильно нарахований розмір неустойки по кожній із накладних.

Частиною 2 ст. 270 ГПК України встановлено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 16.02.2018 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця", як перевізником, та Приватним акціонерним товариством "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", як замовником, укладено договір про надання послуг № 02076/Пр3-2018/182 (далі - договір), предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Згідно з п.2.3 договору перевізник, зокрема, зобов`язаний приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або у вагонах (контейнерах) перевізника, надавати вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно інформації АС "МЕСПЛАН", доставляти вантаж до станції призначення та видавати його одержувачу, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до цього договору.

У лютому 2019 року відповідачем до станції призначення Терни Придніпровської залізниці за залізничними накладними №№96467912, 38467, 38498, 38566, 38591, 38594, 38597, 38774, 38858, 39022 та 39023 здійснено перевезення вантажів (порожні вагони, що направляються під завантаження), одержувачем якого було зазначено позивача. За вказаними накладними було порушено термін доставки, що засвідчується календарними штемпелями станції у відповідній графі накладної, а саме:

- згідно накладної № 96467912 відстань відправки становить 614 км, а отже термін доставки вантажу складає 614/200 = 3,07 = 4 діб + 1 доба (на операції пов`язані з відправленням вантажу) + 1 доба (акт № 4 від 14.02.2019 про те, що відбулася затримка вантажу) = 6 діб. Загальний термін доставки вантажу з 24.01.2019 по 15.02.2019 склав 22 доби. Порушення строків доставки по накладній № 96467912 становить 16 діб.

- згідно накладної № 38467 відстань відправки становить 1235 км, а отже термін доставки вантажу складає 1235/200 = 6,17 = 7 діб + 1 доба (на операції пов`язані з відправленням вантажу) = 8 діб. Загальний термін доставки вантажу з 01.02.2019 по 16.02.2019 склав 15 діб. Порушення строків доставки по накладній № 38467 становить 7 діб.

- згідно накладної № 38498 відстань відправки становить 1235 км, а отже термін доставки вантажу складає 1235/200 = 6,17 = 7 діб + 1 доба (на операції пов`язані з відправленням вантажу) = 8 діб. Загальний термін доставки вантажу з 02.02.2019 по 16.02.2019 склав 14 діб. Порушення строків доставки по накладній № 38498 становить 7 діб.

- згідно накладної № 38566 відстань відправки становить 1235 км, а отже термін доставки вантажу складає 1235/200 = 6,17 = 7 діб + 1 доба (на операції пов`язані з відправленням вантажу) = 8 діб. Загальний термін доставки вантажу з 02.02.2019 по 16.02.2019 склав 14 діб. Порушення строків доставки по накладній № 38566 становить 6 діб.

- згідно накладної № 38591 відстань відправки становить 1235 км, а отже термін доставки вантажу складає 1235/200 = 6,17 = 7 діб + 1 доба (на операції пов`язані з відправленням вантажу) = 8 діб. Загальний термін доставки вантажу з 02.02.2019 по 16.02.2019 склав 14 діб. Порушення строків доставки по накладній № 38591 становить 6 діб.

- згідно накладної № 38594 відстань відправки становить 1235 км, а отже термін доставки вантажу складає 1235/200 = 6,17 = 7 діб + 1 доба (на операції пов`язані з відправленням вантажу) = 8 діб. Загальний термін доставки вантажу з 02.02.2019 по 16.02.2019 склав 14 діб. Порушення строків доставки по накладній № 38594 становить 6 діб.

- згідно накладної № 38597 відстань відправки становить 1235 км, а отже термін доставки вантажу складає 1235/200 = 6,17 = 7 діб + 1 доба (на операції пов`язані з відправленням вантажу) = 8 діб. Загальний термін доставки вантажу з 02.02.2019 по 16.02.2019 склав 14 діб. Порушення строків доставки по накладній № 38597 становить 6 діб.

- згідно накладної № 38774 відстань відправки становить 1235 км, а отже термін доставки вантажу складає 1235/200 = 6,17 = 7 діб + 1 доба (на операції пов`язані з відправленням вантажу) = 8 діб. Загальний термін доставки вантажу з 03.02.2019 по 16.02.2019 склав 13 діб. Порушення строків доставки по накладній № 38774 становить 5 діб.

- згідно накладної № 38858 відстань відправки становить 1235 км, а отже термін доставки вантажу складає 1235/200 = 6,17 = 7 діб + 1 доба (на операції пов`язані з відправленням вантажу) = 8 діб. Загальний термін доставки вантажу з 04.02.2019 по 16.02.2019 склав 12 діб. Порушення строків доставки по накладній № 38858 становить 4 доби.

- згідно накладної № 39022 відстань відправки становить 1235 км, а отже термін доставки вантажу складає 1235/200 = 6,17 = 7 діб + 1 доба (на операції пов`язані з відправленням вантажу) = 8 діб. Загальний термін доставки вантажу з 04.02.2019 по 16.02.2019 склав 12 діб. Порушення строків доставки по накладній № 39022 становить 4 доби.

- згідно накладної № 39023 відстань відправки становить 1235 км, а отже термін доставки вантажу складає 1235/200 = 6,17 = 7 діб + 1 доба (на операції пов`язані з відправленням вантажу) = 8 діб. Загальний термін доставки вантажу з 04.02.2019 по 16.02.2019 склав 12 діб. Порушення строків доставки по накладній № 39023 становить 4 доби.

У зв`язку із порушенням строків доставки позивачем була нарахована неустойка у розмірі 30% провізної плати по кожній накладній та 03 квітня 2019 року направлені відповідачу відповідні претензії з вимогою сплатити неустойку.

Надіслання претензій з додатками підтверджується описом вкладення у цінний лист зі штампом органу поштового зв`язку та фіскальним чеком про оплату послуг поштового зв`язку від 03.04.2019. Відповідач отримав претензії 08.04.2019, що підтверджується роздруківкою з сайту АТ "Укрпошта" щодо відстеження поштових відправлень.

Оскільки відповідач на претензії не відповів, у встановлений строк неустойку у добровільному порядку не сплатив, позивач звернувся до суду із даним позовом та просив стягнути з відповідача неустойку у розмірі 25112,90грн, яка нарахована по кожній накладній окремо, згідно доданого до позову розрахунку, на підставі норм Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, положень Статуту залізниць України, Цивільного кодексу України.

Відповідач, як у суді першої інстанції, так і у апеляційній скарзі, проти задоволення позовних вимог заперечував, оскільки вважає, що позивачем додано до позовної заяви розрахунок з довільно названими колонками, де на прикладі даних по накладній №96467912, вбачається невірність розрахунків відсотка та суми неустойки. Позивач "кількість діб прострочки" ділить на "кількість діб терміну доставки" (16/5) і отримує величину перевищення 3,2%. Відповідач вважає, що такий порядок розрахунку суперечить параграфу 2 ст. 45 УМВС. Також не погоджується з тим, що за накладними №№96467912, 38467, 38498, 38566, 38591, 38594, 38597, 38774, 38858, 39022 та 39023, позивач має право на отримання неустойки в заявленому у позові розмірі. Відповідач зазначає, що за накладною №96467912 перевищено строк доставки на 5 днів, за всіма іншими накладними прострочення не мало місця, оскільки простоювання вагонів відбулось з вини отримувача, а також у зв`язку з необхідністю переставлення вагонів на колію іншої ширини. Позивачем в період з 07.02.2019 по 16.02.2019 обробка партії вагонів здійснювалась із порушенням встановлених термінів, що призвело до скупчення вагонів на станції Терни, та як наслідок, до затримки вагонів на шляху прямування до підходів вагонів на станцію призначення. Параграфом 4 ст.24 УМВС встановлено: "Термін доставки вантажу продовжується на весь час затримки під час перевезення з причин, не залежних від перевізника".

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції прийшов до висновку щодо їх доведеності та обґрунтованості.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Як передбачено ст. 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України), за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі. Залежно від виду транспорту, яким передбачається систематичне перевезення вантажів, укладаються такі довгострокові договори: довгостроковий - на залізничному і морському транспорті, навігаційний - на річковому транспорті (внутрішньому флоті), спеціальний - на повітряному транспорті, річний - на автомобільному транспорті. Порядок укладення довгострокових договорів встановлюється відповідними транспортними кодексами, транспортними статутами або правилами перевезень. Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 919 ЦК України перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Згідно ч. 1 ст. 313 ГК України перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі.

Як підтверджується матеріалами справи, на підставі договору про надання послуг №02076/Пр3-2018/182 та залізничних накладних відповідачем було взято на себе зобов`язання з перевезення вантажу.

Відповідно до ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 затверджено Статут залізниць України (далі - Статут).

Як вбачається з матеріалів справи, перевезення вантажу здійснювалося залізницями України, Республіки Молдови (по накладній №96467912) та Словацької Республіки (по всім іншим накладним).

Відповідно до ст. 4 Статуту перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

Статтею 10 ЦК України встановлено, що чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини є частиною національного законодавства України.

Правовідносини щодо перевезення вантажів у міжнародному сполученні регулюються Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 (надалі - УМВС), до якої Україна приєдналася 05.06.1992. Положення УМВС поширюються на перевезення вантажів у прямому міжнародному залізничному сполученні мережею залізниць країн - учасниць.

Договір перевезення вантажу в межах УМВС кваліфікується як реальний (фактичний). Згідно §5 статті 9 договір перевезення вважається дійсним з моменту прийому станцією відправлення вантажу та оформлення накладної до перевезення.

Відповідно §1 статті 7 УМВС водночас з пред`явленням вантажу до перевезення відправник повинен по дати станції відправлення правильно заповнену і підписану накладну.

На підставі §5 статті 8 УМВС прийом вантажу до перевезення підтверджують календарним штемпелем станції відправлення у накладній. Календарний штемпель ставить станція відправлення (тобто перевізник) після передачі відправником перевізнику усіх зазначених у накладній вантажів і сплати ним усіх обов`язкових і добровільно прийнятих на себе провізних платежів. Сторонами договору перевезення вантажу є залізниця - як перевізник, і відправник. Відправником вантажу, як і його одержувачем, може бути тільки одна фізична або юридична особа (§7 статті 7).

Відповідно до умов міжнародної Угоди документ, що підтверджує факт укладання договору перевезення, є накладна, яка є доказом укладання договору після проставлення в ній перевізником (станцією відправлення) календарного штемпеля (§б статті 8). Причому договір перевезення оформляється накладною УМВС єдиного зразка (§1 статті 7).

Обов`язком відправника є визначення маршруту для реалізації договору міжнародного перевезення вантажу. Відправник зобов`язаний зазначити в накладній вихідні прикордонні станції країни та транзитних країн (§6 статті 7 УМВС).

Кожна національна залізниця, що прийняла вантаж до перевезення за накладною УМВС, відповідальна за виконання договору перевезення на всьому шляху перевезення - від прийому вантажу на станції відправлення до його видачі на станції призначення. У випадку, коли вантаж направляють у країну, залізниці якої не беруть участі в Угоді, відповідальність залізниці, що прийняла до перевезення вантаж, поширюється до оформлення перевезення вантажу за накладною іншої угоди. І навпаки, національна залізниця, яка прийняла вантаж із країни, що не бере участі в УМВС, бере на себе відповідальність за перевезення вантажу і видачу його на станції призначення (§ 1 статті 22).

Період відповідальності залізниці визначено Угодою з моменту прийому вантажу до перевезення на станції відправлення до моменту видачі вантажу на станції призначення.

Згідно зі статтею 24 УМВС Якщо відправником і перевізником не погоджене інше, термін доставки визначається на весь шлях прямування вантажу і не повинен перевищувати терміну, обчисленого виходячи з норм, які містяться у цій статті. Термін доставки вантажу визначається виходячи з таких норм: для контейнерів - 1 доба на кожні розпочаті 150 км; для інших відправок - 1 доба на кожні розпочаті 200 км. Термін доставки вантажу збільшується на 1 добу на операції, пов`язані з відправленням вантажу. Строк доставки вантажу продовжується на весь час затримки на шляху слідування з причин, що не залежать від перевізника. Перебіг терміну доставки вантажу починається з 0.00 годин дня, наступного за днем укладення договору перевезення, і закінчується в момент передачі одержувачу повідомлення про прибуття вантажу, при цьому неповну добу розраховують як за повну.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачем було порушено терміни доставки вантажу по наступних накладних: №96467912 на 16 діб; №38467 на 7 діб; №38498 на 7 діб; №38566 на 6 діб; №38591 на 6 діб; №38594 на 6 діб; №38597 на 6 діб; №38774 на 5 діб; №38858 на 4 доби; №39022 на 4 доби; №39023 на 4 доби.

Угода передбачає відповідальність залізниці за прострочення в доставці вантажу у вигляді штрафу. Термін доставки вантажу розраховують відповідно до правил статті 14. Розмір штрафу визначають на підставі двох величин: провізної плати, що належить національній залізниці й допустила прострочення, і величини прострочення: її визначають як відношення прострочення (у добі) до загального терміну доставки.

Розмір неустойки за перевищення терміну доставки вантажу, згідно ст.45 УМВС, визначається виходячи з провізної плати того перевізника, який допустив перевищення терміну доставки, і величини (тривалості) перевищення терміну доставки, що розраховується як відношення перевищення терміну доставки (в добі) до загального терміну доставки, а саме:

- 6% провізної плати при перевищенні терміну доставки не більше однієї десятої загального терміну доставки;

- 18% провізної плати при перевищенні терміну доставки більше однієї десятої, але не більше трьох десятих загального терміну доставки;

- 30% провізної плати при перевищенні терміну доставки понад три десятих загального терміну доставки.

З огляду на приписи §7 статті 24 УМВС термін доставки вважається виконаним, якщо вантаж прибув на станцію призначення до закінчення терміну доставки і перевізник повідомив одержувача про прибуття вантажу і можливість передачі вантажу в розпорядження одержувача.

Перевіривши доданий до позовної заяви розрахунок неустойки та зміст залізничних накладних, апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що у даному випадку по кожній з накладних відповідачем було перевищено термін доставки понад три десятих загального терміну доставки, а тому неустойка підлягає нарахуванню у розмірі 30% провізної плати.

Відповідно до § 4 ст. 24 УМВС термін доставки вантажу продовжується на весь час затримки під час перевезення з причин, не залежних від перевізника.

Згідно з п. 25.1 розділу V додатку №1 до УМВС якщо під час перевезення з незалежних від перевізника причин відбувається затримка перевезення вантажу то перевізник складає документ, в якому констатує обставини затримки, а також вказує тривалість затримки, якщо вона сталася, прикладає його до накладної і в графі "Відмітки перевізника" накладної проставляє відмітку "__________ (найменування документа, складеного перевізником під час перевезення для засвідчення обставин, впливають або можуть вплинути на перевезення вантажу, його номер, дата складання, найменування станції та скорочене найменування залізниці)".

У графі 30 "Відмітки перевізника" накладної №96467912 міститься відмітка про складання актів ГУ-23, ГУ-23А №4.

Зі змісту вказаних актів, яки були додані відповідачем до відзиву на позовну заяву, вбачається, що затримка відбулась у зв`язку із неприйняттям вагонів вантажовласником (позивачем) по причині скупчення вагонів на станції Терни. Строк затримання з 13 год. 10 хв. 14.02.2019 по 11 год. 15 хв. 15.02.2019, тобто, 1 доба.

Вказана затримка не з вини перевізника на 1 добу була врахована позивачем у розрахунку терміну перевезення за цією накладною .

Щодо посилань відповідача на інші причини затримки не з його вини (проведення митних формальностей, переставлення вагонів на колію іншої ширини та простоювання вагонів з вини отримувача), то як вірно встановлено судом першої інстанції у жодній з накладних №№38467, 38498, 38566, 38591, 38594, 38597, 38774, 38858, 39022 та 39023 в графі 30 "Відмітки перевізника" відсутні відмітки про складання перевізником документів про затримку перевезення вантажу, а у графі 32 "Подовження строку доставки" також відсутні будь-які відмітки про продовження строку, часу та причин затримки в доставці вантажу, у тому числі, через проходження митного контролю або інші причини, визначені для внесення до графи 32 у Додатку №1 до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення.

Тому відсутність таких відміток на накладних позбавляє залізницю права на збільшення терміну доставки вантажу.

У частині 1 статті 19 ГПК України встановлено, що сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Відповідно до §1 статті 46 УМВС право пред`явлення претензії до перевізника належить відправнику і одержувачу.

Параграфом 3 статті 46 УМВС передбачено, що претензія пред`являється щодо кожної відправки окремо.

На виконання вказаних положень УМВС позивач 03.04.2019 звернувся до відповідача з претензіями №№529/12, 530/12, 531/12, 532/12, 533/12, 534/12, 535/12, 536/12, 537/12, 538/12, 539/12 від 02.04.2019 про сплату неустойки за порушення терміну доставки вантажу за накладними 96467912, 38467, 38498, 38566, 38591, 38594, 38597, 38774, 38858, 39022 та 39023 в загальному розмірі 25.112, 90 грн, що підтверджується копією опису вкладення у цінний лист від 03.04.2019 за № 55. До претензій позивачем були додані документи передбачені в додатку №1 до УМВС "Правила перевезення вантажів", а саме приписами параграфу 40 статті 40 Розділу IX Претензії "...в разі перевищення терміну доставки вантажу - відправник або одержувач - "Оригінал накладної" (лист 1 накладної) та "Лист повідомлення про прибуття вантажу" (лист 6 накладної).

Отже, позивачем претензії щодо перевищення терміну доставки вантажу оформлено у відповідності до вимог УМВС.

Параграфом 1 статті 47 УМВС передбачено умови, за дотримання яких може пред`являтися відповідний позов.

Так, відповідно до положень даного параграфу позов може бути пред`явлено тільки після пред`явлення відповідної претензії і тільки до того перевізника, до якого була пред`явлена претензія. Право пред`явлення позову на підставі цієї Угоди належить тій особі, яка має право пред`явити претензію перевізнику.

Параграфом 2 статті 47 УМВС передбачено момент виникнення права на пред`явлення претензії та позову, за умовами якого право пред`явлення претензії та позову про відшкодування за недостачу, пошкодження (псування) вантажу, а також за перевищення строку доставки, виникає з дня видачі вантажу одержувачеві.

За приписами § 3 статті 47 УМВС позов може бути пред`явлений, якщо перевізник не дав відповіді на претензію в строк, встановлений на розгляд претензії, або якщо протягом строку на розгляд претензії перевізник повідомив особі, яка звернулася із претензією, про відхилення претензії повністю або частково.

З системного тлумачення змісту статті 47 УМВС вбачається, що право на звернення із позовом виникає у особи при одночасній наявності умов, які передбачені усіма трьома параграфами даної статті.

У свою чергу, параграфом 7 статті 46 УМВС передбачено, що перевізник зобов`язаний у 180-денний строк з дня отримання претензії розглянути її та надати на неї відповідь, і при повному чи частковому визнанні претензії сплатити особі, що звернулася з претензією, належну до сплати суму.

Відповідач отримав претензії 08 квітня 2019 року, що підтверджується роздруківкою з сайту АТ "Укрпошта" щодо відстеження поштових відправлень, отже зобов`язаний був надати відповідь на претензію до 05 жовтня 2019 року.

Проте, позивач від відповідача відповідей на претензії у визначений строк не отримав, а тому 11 жовтня 2019 року направив до суду даний позов.

Параграф § 1 статті 48 УМВС передбачає, що позови до перевізника на підставі цієї Угоди пред`являються: про перевищення терміну доставки вантажу - протягом 2 місяців.

Згідно §3 статті 48 УМВС пред`явлення претензії, оформленої відповідно до статті 46 "Претензії" цієї Угоди, зупиняє перебіг строків давності, передбачених у § 1 цієї статті.

Перебіг терміну давності продовжується з того дня, коли перевізник повідомив претендателю про повне або часткове відхилення його претензії або з моменту закінчення терміну, встановленого в § 7 статті 46 "Претензії" цієї Угоди, якщо претензія залишена перевізником без відповіді.

Отже, позовна заява подана з додержанням строків, встановлених УМВС.

Відповідно до §3 статті 41 УМВС тягар доказування того, що перевищення терміну доставки вантажу сталося не з вини перевізника, покладається на перевізника.

Враховуючи, що позивачем доведено факт порушення строків доставки за спірними накладними, а відповідачем не доведено відсутності його вини, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої щодо доведеності і обґрунтованості позовних вимог, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду міста Києва законне та обґрунтоване, отже, підстави для його скасування відсутні.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 23 грудня 2019 року - без змін.

2. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23.04.2020.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді М.Г. Чорногуз

Г.А. Кравчук