ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2020м. ДніпроСправа № 904/681/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. розглянув спір

за позовом Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів", м. Запоріжжя

до Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу в сумі 21 024,00 грн.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Запорізький завод феросплавів" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 21 024,00 грн., що складають суму штрафу за несвоєчасну доставку вантажу за залізничною накладною № 34320853.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги, мотивовано тим, що відповідачем здійснювались перевезення вантажу на адресу АТ "Запорізький завод феросплавів" (вантажоодержувач) за залізничною накладною № 34320853 зі станції відправлення Товкачівський Південно-Західний залізниці на станцію призначення Запоріжжя Ліве Придніпровської залізниці. У зв`язку з порушенням залізницею встановленого терміну доставки, позивачем розраховано штраф за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 21 024,00 грн.

Ухвалою від 11.021.2020 господарським судом відкрито провадження у справі № 904/681/20, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

У відповіді на позов, відповідач зазначає про те, що ним надаються безоплатні послуги з перевезення пільгових категорій громадян, однак витрати з перевезення розпорядниками коштів компенсуються несвоєчасно і не повністю. Так, тільки у 2017 році некомпенсованими місцевими органами влади залишились 46,6 млн. грн., а у 2018 році - 54,6 млн. грн. Судові рішення про стягнення таких коштів не виконуються через їхній брак у державному бюджеті.

У 2018 - 2019 роках у діяльності Укрзалізниці спостерігається зниження доходу через зниження обсягів промислового виробництва, непред`явлення вантажів до перевезення, значне зростання вартості матеріалів та паливно-енергетичних ресурсів.

Укрзалізниця має заборгованість по залучених коштах, яка на кінець 2018 року становила 5 575,7 млн. грн. На початок 2019 року кредиторська заборгованість за товари, роботи, послуги становила 311,5 млн. грн.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 № 83 Придніпровська залізниця внесена до переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави. Залізничний транспорт здійснює військові залізничні перевезення відповідно до постанови Кабінету Міністрів від 04.11.2015 № 891.

Згідно з даними консолідованого звіту про фінансовий стан АТ "Українська залізниця" на кінець 2018 року грошові кошти у порівнянні з 2017 роком зменшились у чотири рази.

Позбавлення оборотних грошових коштів АТ "Українська залізниця" як стратегічного та надійного перевізника військових вантажів підриває безпеку держави.

Нарахований штраф є значним. Наявність у кредитора можливості стягувати з боржника надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення, оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Крім того, відповідач указує на те, що позовна заява не містить доводів про наявність у позивача збитків внаслідок допущеної позивачем прострочки у доставці вантажу, а також звертає увагу на судову практику суду касаційної інстанції у справах переважно 2017 року.

Також останнім подано клопотання про зменшення розміру нарахованого штрафу до 50 %, яке обґрунтовано тим, що позивачу не було завдано збитків, а також тим, що Придніпровська залізниця внесена до переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 № 83, що, на його думку, є обставиною, яка має істотне значення, а отже, достатньою підставою для застосування статті 233 Господарського кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є: обставини укладання договору надання послуг, строк дії договору, факт надання послуг за договором, наявність перевізних документів - залізничних накладних, наявність або відсутність прострочення термінів доставки вантажу, вартість спірних перевезень, правомірність здійснення розрахунків заявленого до стягнення штрафу.

31.05.2019 між Акціонерним товариством "Запорізький завод феросплавів" (Замовник) та Приватним акціонерним товариством "Товкачівський гірничо-збагачувальний комбінат" (Виконавець) укладеного договір надання послуг № 394 (надалі - Договір).

Згідно з пунктом 1.1 Договору, Виконавець бере на себе зобов`язання надавати послуги, передбачені Договором, а Замовник зобов`язується приймати і оплачувати послуги, надані Виконавцем за Заявкою Замовника, в порядку і в терміни, передбачені цим Договором та Додатковими угодами і Додатками до нього, які є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідачем за залізничною накладною № 34320853 здійснювались перевезення вантажу на адресу АТ "Запорізький завод феросплавів" (вантажоодержувач) зі станції відправлення Товкачівський Південно-Західний залізниці на станцію призначення Запоріжжя Ліве Придніпровської залізниці.

Позивач вважає, що під час здійснення вказаних перевезень відповідачем допущено прострочення термінів доставки, що підтверджується календарними штемпелями на залізничній накладній, а саме: вагони доставлено одержувачу з порушенням терміну доставки, визначеного статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, у зв`язку з чим Позивач нарахував та просить суд стягнути з Відповідача штраф у загальному розмірі 21 024,00 грн., що і є причиною спору.

Пунктом 5.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів (затверджених Мінінфраструктури України наказом від 29.01.2015 № 17) встановлено, що перевезення власних вантажних вагонів у завантаженому і порожньому стані в усіх випадках (передислокація, ремонт тощо) оформляється перевізним документом (накладною) в електронному (із накладенням електронного цифрового підпису) або паперовому вигляді згідно з Правилами оформлення перевізних документів.

Порядок та розмір нарахування плати за перевезення власних приватних вагонів встановлений у пункті 14 розділу 1 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого Міністерством транспорту та зв`язку України в наказі від 26.03.2009 № 317.

Отже, приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, залізниця зобов`язана доставити на станцію призначення своєчасно і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов`язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, право заявити до залізниці вимогу про сплату штрафу за прострочення в доставці вантажу.

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України положення якої кореспондуються із положеннями статті 909 Цивільного кодексу України, статті 22 Статуту залізниць за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення конкретного вантажу підтверджується складенням транспортної накладної.

Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди про перевезення вантажу, яка укладається на бланку встановленої форми між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і одночасно є договором застави вантажу як гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за дане конкретне перевезення (ст. 6 Статуту).

Згідно зі ст. 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Статтею 41 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни.

Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення.

Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Правила обчислення термінів доставки вантажів затверджено наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000.

Згідно з п. 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажу (далі - Правила) термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Пунктом 1.1. Правил визначено терміни, в які залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками у великотоннажних контейнерах термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 200 км.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах (п. 2.1. Правил).

Відповідно до п. 2.4. Правил терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (п. 2.9. Правил).

Згідно з п. 2.10. Правил вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної і дорожньої відомості. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці, або дата подачі вагона під вивантаження, якщо вона здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування (п. 8 Правил).

Відповідно до ст. 131 Статуту, претензії вантажоодержувачів щодо сплати штрафів заявляються залізниці призначення.

Статтею 116 Статуту передбачено, що за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

В Інформаційному листі Вищого господарського суду України № 01-06/420/2012 від 04.04.2012 "Про обчислення термінів доставки залізницею вантажів та визначення розміру штрафу за порушення цих термінів" зазначено, що встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш як на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченого статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Як убачається з матеріалів справи, вантаж за залізничною накладною № 34320853 був прийнятий залізницею до перевезення 23.07.2019.

З урахуванням наведених вище положень чинного законодавства, термін доставки вантажу, що обчислюється мав складати 6 діб.

Фактична доставка вантажу склала 14 діб, про що свідчить календарний штемпель прибуття вантажу 06.08.2019.

Нормативний строк доставки вантажу відповідно до п. 2.1, 1.1.1, 2.4 «Правил обчислення термінів доставки вантажу» складає: 6 діб + 2 доби=8 діб.

Таким чином, термін прострочення доставки вантажу склав 6 (шість) діб.

З огляду на викладене, вимоги заявлені позивачем слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Клопотання відповідача про зменшення розміру нарахованого штрафу до 50% задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штраф, пеня), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником, причини неналежного виконання або не виконання зобов`язання; незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи не вжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки), тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставини, за яких можливе зменшення неустойки.

Зважаючи на те, що нарахована до сплати сума штрафу не є надмірно великою, порушення зобов`язання відповідачем за спірний період має системний характер, господарський суд не вбачає підстав для зменшення розміру підлягаючого до стягнення штрафу.

Судовий збір у сумі 2 102,00 грн. покладається на відповідача відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтею 526 Цивільного кодексу України, статтями 6, 41, 116, Статуту залізниць України, 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Д.Яворницького, 108, ) на користь Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 11, ) 21 024,00 грн. (двадцять одна тисяча двадцять чотири гривні 00 коп.) штрафу, 2 102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні 00 коп.) судового збору.

У задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру нарахованого штрафу до 50% - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 13.04.2020

Суддя І.Ф. Мельниченко