УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

м. Київ

21.04.2020Справа № 910/4998/20

За позовом Івано-Франківської єпархії Української Православної Церкви (; вул. Виноградна, 10, с. Крихівці, м. Івано-Франківськ)

до Івано-Франківської обласної державної адміністрації (; вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76004)

про визнання протиправним та скасування розпорядження

Суддя Бондаренко Г.П.

ВСТАНОВИВ:

Івано-Франківська єпархія Української Православної Церкви (далі-повивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Івано-Франківської обласної державної адміністрації (далі-відповідач) про визнання протиправним та скасування розпорядження.

Звертаючись до суду із даним позовом позивач зазначає, що розпорядженням Івано-Франківської обласної державної адміністрації «Про реєстрацію нових редакцій статутів релігійних громад» № 579 від 08.11.2019 р. зареєстровано в новій редакції Статут релігійної громади Української Православної Церкви Івано-Франківської єпархії Свято-Успенської парафії с. Гринява Верховинського району Івано-Франківської області та Статут релігійної громади Української Православної Церкви Івано-Франківської єпархії парафії Вмч. Димитрія с. Пробійнівки Верховинського району Івано-Франківської області щодо зміни ієрархічного підпорядкування цих громад від Української Православної Церкви до Православної Церкви України.

Оскаржуване розпорядження стало підставою для внесення змін до установчих документів релігійних громад Української Православної Церкви і призвело до зміни їх керівників.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем вимог чинного законодавства України, яке регулює підстави і порядок внесення змін до статутів релігійних організацій та затвердження його у новій редакції, позивач посилається на те, що таке рішення відповідача безпідставно здійснило зміну підлеглості релігійних громад іншому релігійному центру і таким чином порушила права цих релігійних громад на свободу віросповідання, а також права Івано-Франківської єпархії Української Православної Церкви, як релігійного об`єднання, до складу якого входять вищевказані релігійні громади.

Натомість, за твердженням позивача проведені загальні збори членів релігійної громади, на яких було прийнято рішення про перехід під канонічне підпорядкування Православної Української Церкви та зміну назви парафії, були проведені без участі дійсних представників членів релігійної громади, а рішення загальних зборів релігійної громади було підписане неуповноваженими особами.

У зв`язку з цим, позивач просить визнати протиправним та скасувати розпорядження Івано-Франківської обласної державної адміністрації «Про реєстрацію нових редакцій статутів релігійних громад» № 579 від 08.11.2019.

Розглянувши подану заяву, Суд приходить до висновку, що у прийнятті позовної заяви слід відмовити, оскільки даний спір не відноситься до юрисдикції господарських судів, а має розглядатися в порядку Цивільного процесуального кодексу України з огляду на наступне.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Позивачем у даній справі є Івано-Франківська єпархія Української Православної Церкви, яка є релігійною організацією, і відповідно суспільні відносини у сфері утворення, реєстрації, діяльності та припинення такої організації врегульовано Законом України «Про свободу совісті та релігійні організації».

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем вимог чинного законодавства України, яке регулює підстави і порядок внесення змін до статутів релігійних організацій та затвердження його у новій редакції, позивач посилається на те, що таке рішення відповідача безпідставно здійснило зміну підлеглості релігійних громад іншому релігійному центру і таким чином порушила права цих релігійних громад на свободу віросповідання, а також права Івано-Франківської єпархії Української Православної Церкви, як релігійного об`єднання, до складу якого входять вищевказані релігійні громади.

При цьому, позивач в обґрунтування незаконності рішення відповідача посилається на порушення іншими релігійними громадами порядку проведення та скликання загальних зборів таких громад та підписання прийнятого рішення не уповноваженими особами.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" (далі по тексту - Закон № 987-XII), релігійні організації в Україні утворюються з метою задоволення релігійних потреб громадян сповідувати і поширювати віру і діють відповідно до своєї ієрархічної та інституційної структури, обирають, призначають і замінюють персонал згідно із своїми статутами (положеннями). Релігійними організаціями в Україні є релігійні громади, управління і центри, монастирі, релігійні братства, місіонерські товариства (місії), духовні навчальні заклади, а також об`єднання, що складаються з вищезазначених релігійних організацій. Релігійні об`єднання представляються своїми центрами (управліннями).

Отже, релігійні громади реалізують право саме фізичних осіб, яке є не відділеним від фізичної особи, на віру, сповідування та поширення такої віри.

Суд звертає увагу позивач на те, що критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Так, частиною 21 статті 14 Закону 987-XII встановлено, що перевищення встановленого цим Законом терміну прийняття рішень про реєстрацію статутів (положень) релігійних організацій може бути оскаржено в суд у порядку, передбаченому цивільним процесуальним законодавством України.

Рішення про відмову в реєстрації статуту (положення) релігійної організації із зазначенням підстав відмови повідомляється заявникам письмово в десятиденний термін. Це рішення може бути оскаржено в суд у порядку, передбаченому цивільним процесуальним законодавством України (частина 2 статті 15 Закону 987-XII).

Отже, законодавець висловився стосовно юрисдикції спорів, які виникають, у зв`язку з бездіяльністю чи відмовою уповноваженого органу у прийнятті рішення щодо реєстрації статуту (положення) релігійної організації. Таким чином, і дій уповноваженого органу щодо реєстрації статуту (положення) релігійної організації підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цивільним процесуальним законодавством України.

Спір, який виник у цій справі, стосується правовідносин з прийняття уповноваженим органом рішення з реєстрації статуту релігійної організації.

Тобто, правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем, стосуються питань діяльності релігійної громади, зокрема реєстрації змін до установчих документів (статуту) релігійної організації, тому юрисдикцію спорів, що виникають з таких правовідносин, також слід визначати відповідно до частини двадцять першої статті 14, частини другої статті 15 Закону № 987-ХІІ. (Вказана позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного суду від 20.11.2019 у справі № 910/8132/19 та постанові Великої Палати Верховного суду від 18.12.2019 у справі № 916/2086/19).

Відповідно до п. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду, а отже суд погоджується з позицією Верховного суду, що правовідносини щодо прийняття рішення релігійною громадою про внесення змін до статуту релігійної організації, а також реєстрація таких змін до статуту релігійної організації уповноваженим органом в силу прямої вказівки в законі (Закон 987-XII), мають розглядатися за правилами цивільного процесуального законодавства.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

З даними вимогами позивачу належить звернутися до суду загальної юрисдикції згідно встановлених правил підсудності.

Виходячи з вищевикладеного та керуючись статтями 175, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Івано-Франківської єпархії Української Православної Церкви до Івано-Франківської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження.

2. Відповідно до частини 2 статті 235 ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею - 21.04.2020 та може бути оскаржена.

Суддя Бондаренко Г.П.