ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2020 р. Справа № 911/92/20

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Майнінг-Машинері»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Таєрс»

про стягнення 24760,80 грн

без виклику учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Київської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Майнінг-Машинері» (далі - позивач, ТОВ «Майнінг-Машинері») з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Таєрс» (далі - відповідач, ТОВ «Еліт Таєрс») про стягнення 24760,80 грн заборгованості.

Заявлені вимоги мотивовано порушенням умов договору поставки, укладеного в спрощений спосіб, в частині виконання зобов`язання щодо поставки оплаченого позивачем товару.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.02.2020 відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи) та встановлено сторонам строки для вчинення процесуальних дій у справі.

Як свідчать матеріали справи, відповідач не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим ч. 1 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, щодо надіслання відзиву на позовну заяву.

Частиною 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, у порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 242 ГПК України, у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі, судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За змістом статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В силу положень ст. 10 наведеного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи та про його право подати відзив на позовну заяву, копія ухвали суду від 17.02.2020 про відкриття провадження у справі № 911/92/20 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 09170, Київська обл., Білоцерківський р-н, с. Шкарівка, вул. Миру, буд. 5-Б.

Проте поштовий конверт із копією зазначеної ухвали було повернуто підприємством поштового зв`язку на адресу суду без вручення ТОВ «Еліт Таєрс» з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання кореспонденції суду відповідачем за зареєстрованою адресою місцезнаходження є наслідками діяння (бездіяльності) відповідача щодо її належного отримання, тобто його власною волею. Відтак відповідач вважається повідомленим про відкриття провадження у справі належним чином, оскільки судом було виконано всі покладені на нього обов`язки.

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

В свою чергу суд наголошує, що відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 8 ст. 252 ГПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, та об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

Позивач стверджує, що між сторонами був намір 30.11.2018 укласти договір поставки № 146/18-П, відповідач зобов`язався розробити текст договору та надіслати позивачу два примірники вказаного договору для узгодження та підписання двох примірників договору поставки позивачем, а позивач, в свою чергу, був зобов`язаний підписати два примірники запропонованого відповідачем договору поставки № 146/18-П від 30.11.2018 та повернути їх відповідачу. Однак, за словами позивача, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та не надіслав позивачу для укладення два примірники договору поставки № 146/18-П від 30.11.2018, натомість згодом надіслав позивачу рахунок на оплату на умовах 100% попередньої оплати за майбутню поставку позивачу чотирьох автошин 315/70 R22.5 18PR TruckDrive 01 - FORCE на суму 24760,80 грн.

Як свідчать матеріали справи, 25.02.2019 ТОВ «Еліт Таєрс», як постачальником, виставлено ТОВ «Майнінг-Машинері», як покупцю, рахунок на оплату № 72, в якому визначено найменування товару, який підлягає оплаті - «автошина 315/70 R22.5 TruckDrive 01 - FORCE», у кількості 4 шт., загальною вартістю 24760,80 грн.

У вказаному рахунку зазначено, що підставою його виставлення є договір № 146/18-П від 30.11.2018.

Платіжним дорученням № 240 від 26.02.2020 ТОВ «Майнінг-Машинері» перераховано на користь ТОВ «Еліт Таєрс» 24760,80 грн з призначенням платежу: «оплата за шини 315/70R22.5 згідно рах.№ 72 від 25.02.2019р. у сумі 20634,00 грн., ПДВ - 20% 4126,80 грн.».

Як вбачається з матеріалів справи, 05.04.2019 позивач звернувся до відповідача з претензією за вих. № 47, у якій зазначав, що відповідно до договору поставки № 146/18-П від 30.11.2018 та на підставі рахунку на оплату № 72 від 25.02.2019 ТОВ «Майнінг-Машинері» було перераховано ТОВ «Еліт Таєрс» 100% попередньої оплати за автошини 315/70 R22.5 18PR TruckDrive 01 - FORCE» в кількості 4 шт. на загальну суму 24760,80 грн. Посилаючись на порушення ТОВ «Еліт Таєрс» умов договору № 146/18-П від 30.11.2018 в частині поставки вказаного вище товару, ТОВ «Майнінг-Машинері» просило повернути попередньо оплачені грошові кошти в розмірі 24760,80 грн.

Надіслання вказаної претензії на адресу відповідача підтверджується належним чином засвідченими копіями опису вкладення у цінний лист, накладної № 460 від 05.04.2019 та фіскального чеку від 05.04.2019.

Оскільки, як стверджує позивач, станом на 24.12.2019 претензія позивача відповідачем не задоволена, кошти попередньої оплати відповідач позивачу не повернув, останній був змушений звернутись до господарського суду за захистом свого порушеного права.

Згідно з ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України за загальним правилом господарський договір викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Частиною 1 ст. 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст. 205 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що на підставі складеного та виставленого відповідачем рахунку на оплату № 72 від 25.02.2019 позивач сплатив на користь відповідача грошові кошти у сумі 24760,80 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 240 від 26.02.2019. При цьому зі змісту рахунку вбачається, що підставою його складення є договір № 146/18-П від 30.11.2018.

Разом з тим у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження укладення між позивачем та відповідачем договору № 146/18-П від 30.11.2018 у письмовій формі з погодженням всіх його істотних умов.

Враховуючи наведені норми чинного законодавства та зважаючи на зміст спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли господарські правовідносини з поставки товару шляхом укладення договору у спрощений спосіб.

Згідно з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 вказаної статті).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Як встановлено судом, у зв`язку з непоставкою товару, позивач 05.04.2019 звернувся до відповідача з письмовою претензією за вих. № 47, у якій вимагав повернути попередню оплату в розмірі 24760,80 грн. Проте ТОВ «Еліт Таєрс» попередню оплату не повернуло та поставку товару не здійснило.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки відповідач доказів, які б підтверджували поставку товару чи повернення попередньої оплати за непоставлений товар в сумі 24760,80 грн не надав, доводів позивача не спростував, суд дійшов висновку про те, що вимоги ТОВ «Майнінг-Машинері» про стягнення попередньої оплати є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір, відповідно приписів ст. 129 ГПК України, покладається судом на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 129, 237, 238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Таєрс» (09170, Київська обл., Білоцерківський р-н, с. Шкарівка, вул. Миру, буд. 5-Б; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Майнінг-Машинері» (01024, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, буд. 7/14, приміщення 182; ): 24760 (двадцять чотири тисячі сімсот шістдесят) грн 80 коп. заборгованості та 2102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Щоткін