ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2020 р. Справа № 916/394/20

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін справу №916/394/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг" (02160, м. Київ, пр-т Соборності, 15) до Фермерського господарства "З відокремленою садибою "Садовських" (67223, Одеська область, Іванівський район, село Гудевичеве, вул. Миру, 89Б) про стягнення 41969,26грн., із яких 27216грн. основного боргу, 775,47грн. пені, 4082,40грн. штрафу, 9895,39грн. відсотків річних,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, заяв, клопотань, процесуальні дії суду:

Позивач у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог зазначає, що 23.04.2019р. між ТОВ «Хімагромаркетинг» та ФГ "З відокремленою садибою "Садовських" було укладено договір поставки №АП-09-0067, відповідно до умов якого товариство поставило фермерському господарству насіннєвий матеріал на загальну суму 27216грн., який останнім оплачено не було. Крім того, на суму основного боргу позивач нарахував до стягнення з відповідача 775,47грн. пені, 4082,40грн. штрафу, 9895,39грн. відсотків річних.

Відповідач у відзиві на позов від 16.03.2020р. за вх.№6538/20 зазначає, що позов не визнає. Вказує відповідач також про те, що згідно п.1.1. договору поставки №АП-09-0067 від 23.04.2019р. позивач зобов`язався передати у власність відповідачу, а позивач зобов`язався прийняти й оплатити наступний засіб захисту рослин - Тотал у кількості 240 літрів на загальну суму 27216,00грн. Відповідач зауважує, що у позові позивач посилається на те, що за договором №АП-09-0067 від 23.04.2019р. поставив відповідачу насіннєвий матеріал, однак, предметом договору поставки є засоби захисту рослин, а не насіннєвий матеріал. Також зазначає відповідач про те, що у наданій позивачем видатковій накладній в графі «отримав» міститься підпис особи, без зазначення прізвища, ім`я та по батькові такої особи. Єдиною посадовою особою, яка має право підписувати документи від імені ФГ «З відокремленою садибою «Садовських» без довіреності є його голова - ОСОБА_1, але ОСОБА_1 не підписував надану позивачем видаткову накладну. За твердженням відповідача, на умовах п.3.3. договору поставки позивач мав поставити відповідачу товар у строк до 24.04.2019р., у зв`язку з чим відповідач скористався своїм правом відмовитись від виконання обов`язку щодо оплати вартості товару у сумі 27216грн. згідно ст. 525, ст. 538, ст.615 ЦК України, та не є таким, що прострочив виконання зобов`язання, позаяк і відсутні підстави для стягнення з нього пені, штрафу, відсотків річних.

30.03.2020р. за вх.№7946/20 до суду позивачем подано відповідь на відзив, де позивач зазначає, що у нього є видана відповідачем довіреність на ім`я ОСОБА_1 на отримання від ТОВ «Хімагромаркетинг» товарно-матеріальних цінностей за видатковою накладною №АП-09-0100 від 24.04.19р. Крім того, позивач зазначає, що господарську операцію за вказаною видатковою накладною ним зареєстровано податкове зобов`язання та сплачено податок на додану вартість. Крім того, позивач посилається на те, що у листі відповідача №4 від 28.01.2020р. вбачає факт визнання відповідачем боргу та вгледів клопотання відповідача про відстрочення платежів до збору врожаю 2020р. Вказує позивач і про те, що поставка товару зокрема, підтверджується підписаними відповідачем ТТН від 24.04.2019р.

Відповідач 08.04.2020р. за вх.№8966/20 подав заперечення на відповідь на відзив, де наголошує на тому, що недоліки у накладній №АП-09-0100 від 24.04.19р. позбавляють її статусу належного доказу факту поставки товару. Зазначає відповідач і про те, що ТТН від 24.04.2019р. не містить обов`язкових реквізитів первиного документа, а саме найменування посади та прізвище відповідальної особи вантажоодержувача, що не дає можливість ідентифікувати особу, яка отримала товар за вказаною накладною. Крім того, відповідач вказує, що надана позивачем копія довіреності №5 від 24.04.2019р. керівником ФГ «З відокремленою садибою «Садовських», ОСОБА_1 ., не підписувалась. ОСОБА_1 не був керівником ФГ «З відокремленою садибою «Садовських» 24.04.2019р. та не мав права підписувати довіреності на отримання товарно-матеріально цінностей від імені вказаного господарства. З 07.10.2013р. керівником ФГ «З відокремленою садибою «Садовських» є ОСОБА_1, що підтверджується протоколом загальних зборів членів вказаного господарства №1 від 07.10.2013р.

Ухвалою суду від 18.02.2020р. відкрито провадження у справі №916/394/20, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Зміст спірних правовідносин, фактичні обставини справи та докази, на підставі яких судом встановлені обставини справи:

23.04.2019р. між ТОВ «Хімагромаркетинг» (продавець) та ФГ "З відокремленою садибою "Садовських" (покупець) було укладено договір поставки №АП-09-0067, відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити засіб захисту рослин «Тотал» у кількості 240 літрів, на загальну суму 27216грн. Покупець зобов`язаний сплатити продавцю вартість товару, зазначену в п.1.2. даного договору у наступні строки: не пізніше 01.08.2019р. - 5443,20грн., не пізніше 20.10.2019р. - 21722,80грн. (п.п.1.1., 2.1. договору).

Покупець відповідає за несвоєчасну оплату товару (порушення розділу 2 даного договору) й сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день простроченого платежу. При розрахунку пені застосовується ставка НБУ, що діє в період нарахування пені. У випадку прострочення виконання зобов`язань, передбачених розділом 2 даного договору, більше ніж 10 днів винна сторона додатково сплачує іншій стороні за даним договором штраф у розмірі п`ятнадцяти відсотків від ціни договору. Сторони прийшли до згоди щодо зміни розміру процентної ставки, передбаченої частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, і встановлюють її в розмірі сорока відсотків річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 (дев`яносто) календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем та дев`яносто шість відсотків річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев`яноста календарних днів. З дня закінчення строків сплати, передбачених п.2.1. договору, вважається, що продавцем пред`явлена вимога щодо сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення (минулий та майбутній) та відсотків річних. При затримці платежу продавець має право виставити рахунок по сплаті відсотків за користування чужими грошима та інфляційних нарахувань з моменту прострочення до фактичної оплати, а покупець зобов`язаний оплатити його в строк не більше 3 (трьох) банківських днів (п.п.5.2., 5.4., 5.5. договору №АП-09-0067 від 23.04.2019р.).

На виконання умов договору №АП-09-0067 від 23.04.2019р. позивачем було поставлено відповідачу товар за видатковою накладною №АП-09-0100 від 24.04.2019р. на загальну суму 27216грн., докази оплати якого матеріали справи не містять.

Як вбачається із поданого відповідачем протоколу №1 загальних зборів членів ФГ "З відокремленою садибою "Садовських" ОСОБА_1 виведено зі складу засновників господарства згідно поданої заяви, звільнено ОСОБА_1 з посади голови господарства, призначено на посаду голови ОСОБА_1 , вирішено внести відповідні зміни до статуту господарства та зареєструвати їх.

Позивачем подано до справи роздруківку електронної податкової декларації від 24.04.2019р., якою взято податкове зобов`язання по господарській операції за поставку відповідачу товару - тотал 20 літрів на суму ПДВ - 4536грн., докази її реєстрації у ЄРПН 10.05.2019р.

Також позивач подав до справи копію довіреності №5 від 24.04.2019р., видану від імені ФГ "З відокремленою садибою "Садовських", за підписом ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_1 із правом отримання від ТОВ «Хімагромаркетинг» Тотал 20 літрів у кількості 12шт (240л) за видатковою накладною №АП-09-0100 від 24.04.2019р.

Крім того, позивач подав до справи копії ТТН №АП-09-0065 від 24.04.2019р. щодо перевезення товару за видатковою накладною №АП-09-0100 від 24.04.2019р.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши пояснення сторін, їх мотивовані оцінки кожного аргументу щодо наявності підстав для задоволення позову або відмови у позові, проаналізувавши нижченаведені норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного Кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 1 ст.691 Цивільного Кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Положеннями ч.1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Як передбачено ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.246 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства (ч.ч.1, 2, 3 ст.237 ЦК України).

Стаття 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», визначає, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Відповідно до положень п.п.2.1., 2.4., 2.5. гл. 2 Положення «Про документальне забезпечення записів бухгалтерського обліку», затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 24.05.1995р. №88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Використання при оформленні первинних документів факсимільного відтворення підпису допускається у порядку, встановленому законом, іншими актами цивільного законодавства. Повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З врахуванням викладених сторонами власних позиції та заперечень, суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

Зазначення позивачем у позові невірного визначення товару як «насіннєвий матеріал» поряд із вірним вказанням про інші обставини відносин сторін по договору поставки №АП-09-0067 від 23.04.2019р., не є суттєвою помилкою позивача та не впливає, ані на підстави, ані на предмет позову, тому така помилка позивача не може тлумачитись судом на користь іншої сторони та не може бути підставою для відмови у даному позові.

Заперечення відповідача ґрунтуються на наступному. У видатковій накладній №АП-09-0100 від 24.04.19р., ТТН від 24.04.2019р. в графі «отримав» міститься підпис особи, без зазначення прізвища, ім`я та по батькові такої особи, що не дає можливість ідентифікувати особу, яка отримала товар за вказаною накладною. Єдиною посадовою особою, яка має право підписувати документи від імені ФГ «З відокремленою садибою «Садовських» без довіреності є його голова - ОСОБА_1, але ОСОБА_1 не підписував надану позивачем видаткову накладну. Довіреність №5 від 24.04.2019р. керівником ФГ «З відокремленою садибою «Садовських», ОСОБА_1 , який з 07.10.2013р. є керівником господарства, не підписувалась. ОСОБА_1 не був керівником ФГ «З відокремленою садибою «Садовських» 24.04.2019р. та не мав права підписувати довіреності на отримання товарно-матеріально цінностей від імені вказаного господарства.

З приводу викладеного суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

Приписи ч.4 ст.74 ГПК України визначають, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (ч.5 ст.13 ГПК України).

Відповідач визнає факт укладення договору поставки №АП-09-0067 від 23.04.2019р., підписаного ОСОБА_1, а щодо решти документів, складених наступного дня - 24.04.2019р. за підписом ОСОБА_1 відповідач заперечує, з посиланням на неповноважність вказаної особи. Не повідомив суду і не надав відповідних доказів відповідач суду і стосовно того, чому на документах, які надані позивачем на підтвердження факту поставки, а також на договорі поставки №АП-09-0067 від 23.04.2019р. наявні відбитки печатки ФГ «З відокремленою садибою «Садовських».

З огляду на викладене, у суду виникли сумніви у добросовісному виконанні учасниками справи їхніх обов`язків щодо доказів, у зв`язку з чим судом самостійно зроблено Витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 24.04.2019р. та станом на 15.04.2020р.

Із Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 24.04.2019р. вбачається, що керівником ФГ «З відокремленою садибою «Садовських» станом на 24.04.2019р. був зареєстрований ОСОБА_1, а підписантом - ОСОБА_1

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - витяг) - документ у паперовій або електронній формі, що сформований програмним забезпеченням Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань за зазначеним заявником критерієм пошуку та містить відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, які є актуальними на дату та час формування витягу або на дату та час, визначені у запиті, або інформацію про відсутність таких відомостей у цьому реєстрі.

Згідно ч.ч.1, 2, 3, 4 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. Відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

Таким чином, вказаний Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 24.04.2019р. підтверджує правомочність підпису від імені ФГ «З відокремленою садибою «Садовських» на документах 24.04.2019р. ОСОБА_1, який має право підпису від імені господарства без довіреності, за умови ще й того, що Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань не містить обмежень стосовно підписанта - ОСОБА_1 Цей же Витяг засвідчує той факт, що до 24.04.2019р. остання зміна кола підписантів була зареєстрована державним реєстратором 08.05.2018р.

Отже, 24.04.2019р. ОСОБА_1, що був підписантом від імені господарства станом на 24.04.2019р., правомірно виписав на своє ім`я довіреність №5 на право отримати за видатковою накладною №АП-09-0100 від 24.04.2019р. від ТОВ «Хімагромаркетинг» на користь ФГ «З відокремленою садибою «Садовських» тотал 20л у кількості 12шт/240літрів. У даному випадку суд частково погоджується із твердженням відповідача про те, що довіреність №5 від 24.04.2019р. не підписувалась ОСОБА_1 - керівником господарства, оскільки вона дійсно була підписана - ОСОБА_1, підписантом товариства, чиї повноваження на підписання документів від імені господарства є зареєстрованими у встановленому законодавством порядку.

З врахуванням того, що у довіреності №5 від 24.04.2019р. міститься посилання на видаткову накладну №АП-09-0100 від 24.04.19р., а також міститься зразок підпису ОСОБА_1 , уповноваженого на отримання від позивача товару за вказаною накладною, судом досліджено підписи на довіреності №5 від 24.04.2019р., видатковій накладній №АП-09-0100 від 24.04.19р., договорі поставки №АП-09-0067 від 23.04.2019р., ТТН від 24.04.2019р. та встановлено, що ці підписи візуально є ідентичними. Сумнівів щодо справжності підпису ОСОБА_1 на перелічених доказах сторони під час розгляду даної справи суду не висували. Як не повідомили сторони суд і про те, що мала місце втрата або викрадення печатки ФГ «З відокремленою садибою «Садовських», докази на користь такого сторони теж не надали.

Отже, аналіз вказаних доказів надає суду можливість ідентифікувати особу, що підписала видаткову накладну №АП-09-0100 від 24.04.19р., ТТН від 24.04.2019р., у зв`язку з чим, спираючись на положення ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», суд доходить висновку про те, що наявність у видатковій накладній №АП-09-0100 від 24.04.19р., що є первинним документом, який підтверджує господарську операцію з поставки товару позивачем відповідачу, незазначення прізвища, ім`я та по батькові отримувача товару, не є підставою для відповідача невизнавати господарську операцію, за умови, наявності у зазначеній накладній відомостей про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції.

Таким чином, суд вбачає підтвердженою належним чином обставину поставки позивачем відповідачу та прийняття останнім товару Тотал 20л у кількості 240літрів (12шт.) на виконання договору поставки №АП-09-0067 від 23.04.2019р., за видатковою накладною №АП-09-0100 від 24.04.19р., ТТН від 24.04.2019р., згідно довіреності №5 від 24.04.2019р. Натомість факт проведення відповідачем оплати за отриманий товар суду не доведено, у зв`язку з чим неоплаченою залишилась заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 27216грн., яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

Через нездійснення відповідачем повної оплати за поставлений по договору поставки №АП-09-0067 від 23.04.2019р. товар позивач нарахував до стягнення з відповідача 775,47грн. пені за період з 02.08.2019р. по 07.02.2020р., 4082,40грн. 15% штрафу.

За положеннями ч.1 ст.199 ГК України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

У відповідності до приписів ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Пунктом 1 ст.547 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин, щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до п.п.1, 2 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Перевіривши зроблений позивачем розрахунок штрафу, суд встановив, що його зроблено вірно, у зв`язку з чим позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 15% штрафу в сумі 4082,40грн. підлягає судом задоволенню у повному обсязі.

Перевіривши розрахунок пені, зроблений позивачем, суд встановив, що позивач припустився помилки, що полягає у невірному визначенні суми пені від суми 27216грн.: за періоди з 13.12.2019р. по 30.01.2020р. (позивачем вказано 983,79грн. замість 986,48грн.), з 31.01.2020р. по 07.02.2020р. (позивачем вказано 130,87грн. замість 131,23грн.). Таким чином, з врахуванням вказаних арифметичних помилок, загальна сума пені складає 2747,68грн. Крім того, за доданим до позову розрахунком позивача сума пені загалом складає 2744,64грн., однак, оскільки позивачем заявлено до стягнення меншу суму - 775,47грн., то позовна вимога про стягнення пені підлягає судом задоволенню саме в сумі 775,47грн., що обрахована за період з 02.08.2019р. по 07.02.2020р.

Крім того, через порушення відповідачем строків оплати вартості товару по договору №АП-09-0067 від 23.04.2019р. позивачем нараховано до стягнення з відповідача 9895,39грн. відсотків річних за період з 31.10.2019р. по 07.02.2020р.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно абз.5, 6 п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. №01-06/928/2012 „Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Так, як вбачається із доданих позивачем до позову розрахунків процентів річних, позивачем розраховано: за ставкою 40% річних за період з 02.08.2019р. по 30.10.2019р. - 775,47грн. процентів річних, за ставкою 96 % річних за період 31.10.2019р. по 07.02.2020р. - 7150,75грн. процентів річних. За результатами проведення простої арифметичної дії - додавання вказаних сум судом отримано суму 7926,22грн. (775,47грн.+7150,75грн.).

Перевіривши наведені позивачем розрахунки річних, суд встановив наступне. За відсотковою ставкою 40% річних позивачем вірно здійснено розрахунки. По відсотковій ставці 96% річних позивач при підбитті суми допустив арифметичну механічну помилку. За розрахунком суду сума річних за відсотковою ставкою 96% річних складає 7158,18грн., однак, позивачем заявлено - 7150,75грн., у зв`язку з чим судом приймається сума, вказана позивачем. Таким чином, фактична сума порахованих позивачем річних складає 7926,22грн., яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно ч.1, ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Положення п.2 ч.1 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За розгляд даного позову судом позивач поніс витрати на оплату судового збору в сумі 2102грн., у зв`язку з чим, внаслідок часткового задоволення судом позовних вимог позивача стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 2003,38грн., що є пропорційним до розміру задоволених судом позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 123, 124, 129, 130, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити частково позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг" (02160, м. Київ, пр-т Соборності, 15) до Фермерського господарства "З відокремленою садибою "Садовських" (67223, Одеська область, Іванівський район, село Гудевичеве, вул. Миру, 89Б) про стягнення 41969,26грн.

2. Стягнути з Фермерського господарства "З відокремленою садибою "Садовських" (67223, Одеська область, Іванівський район, село Гудевичеве, вул. Миру, 89Б, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг" (02160, м. Київ, пр-т Соборності, 15, ) 27216 (двадцять сім тисяч двісті шістнадцять) грн. заборгованості, 4082 (чотири тисячі вісімдесят дві) грн. 40 коп. 15% штрафу, 775 (сімсот сімдесят п`ять) грн. 47 коп. пені, 7926 (сім тисяч дев`ятсот двадцять шість) грн. 22 коп. проценти річних, 2003 (дві тисячі три) грн. 38коп. судового збору.

3. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг" (02160, м. Київ, пр-т Соборності, 15, ) у задоволенні решти частини позовних вимог.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.241 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 23 квітня 2020 р.

Суддя І.А. Малярчук