ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" квітня 2020 р. Cправа №902/1009/19

Суддя Господарського суду Вінницької області Нешик О.С., при секретарі судового засідання Стафійчук І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Дніпро до товариства з обмеженою відповідальністю "Жмеринський вагоноремонтний завод "Експрес", м.Жмеринка Жмеринського району Вінницької області

третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "Марторгсервіс"

про стягнення 55200 грн штрафу згідно ст.118 Статуту залізниць України

представники сторін та третьої особи в судове засідання не з`явились

В С Т А Н О В И В :

28.11.2019 на адресу суду надійшла позовна заява акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення на його користь з товариства з обмеженою відповідальністю "Жмеринський вагоноремонтний завод "Експрес" 55200,00 грн штрафу, нарахованого за невірно зазначений код вантажоодержувача у накладній №33448226.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що внаслідок неправильного зазначення вантажовідправником (ТОВ "Жмеринський вагоноремонтний завод "Експрес") в перевізному документі коду вантажоодержувача, позивачем на підставі ст.118 Статуту залізниць України нараховано відповідачу штраф у п`ятикратному розмірі від провізної плати в сумі 55200,00 грн, який заявлено до стягнення.

Ухвалою суду від 03.12.2019 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/1009/19, вирішено її розгляд здійснити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

19.12.2019 на адресу суду за підписом представника відповідача надійшов відзив №040/2019 від 17.12.2019 на позовну заяву, в якому останній просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Мотивуючи свою процесуальну позицію відповідач зазначає, що ним на виконання умов укладеного з ТОВ "Мартогсервіс" договору №2019/12 було здійснено капітальний ремонт вантажних залізничних вагонів у тому числі за №58781428 та №59581546. Після проведення вказаного ремонту відповідачем були направлені вагони за вказаними ТОВ "Мартогсервіс" у листі №1705/2019-1 від 17.05.2019 реквізитами.

Додатково відповідач просить суд врахувати п.6.4 роз`яснення президії Вищого господарського суду України №04-5/225 від 29.09.2008 "Про внесення змін та доповнень до роз`яснення президії Вищого господарського суду України №04-5/601 від 29.05.2002 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею", яким визначено, що відповідно до статті 551 ЦК України розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

15.01.2020 позивачем до суду подано відповідь на відзив (вх.№ 02.1-34/345/20), в якому останній вказує, що ТОВ "Марторгсервіс" не є ані відправником, ані портом, в зв`язку з чим даній юридичній особі неможливо нарахувати штраф згідно ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України. Крім того, позивач вказує, що законодавець пов`язує нарахування даного штрафу виключно з особою, яка внесла відомості у накладну, а не з особою, якою їх було надано. При цьому у накладній №33448226 правильність внесених відомостей підтвердив своїм підписом представник ТОВ "Жмеринський вагоноремонтний завод "Експрес" Козачок І.М.

Щодо можливості зменшення розміру штрафу представник позивача вказує, що в даному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає із зазначених положень Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №457 від 06.04.1998, якими чітко визначено розмір штрафу. Тому підстав, на думку представника позивача, для його зменшення немає. Окрім того, останній зазначає, що аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України №910/13414/15, №905/3461/15 та постановах Верховного суду №906/434/17, №914/2339/17.

24.02.2020 від третьої особи надійшли пояснення щодо позову з наступним твердженням: "в залізничній накладній №33448226 зроблено запис "Согл.тел.№993 от 30/5". У телеграмі: НР993 від 30/5 зазначено: "Із Жмеринки ПЗЗ НР 933 від 30/05 Запоріжжя - Каменське ДС ПРИДН" та вказано: "Наша відправка ВАМ 33448226, 33482233 вірно вважати одержувач АО "Днепразот" 8214 ". Отже, саме на підставі телеграми позивача НР993 від 30.05.2019 було зроблено виправлення."

При цьому представник третьої особи зазначає, що розмір заявленого до стягнення штрафу (55200,00грн) значно перевищує (в 5 разів) розмір вартості послуг з перевезення вантажу (11040,00 грн), тобто є неспівмірним із вказаною сумою. Окрім того, на переконання третьої особи, позивачем не понесено значних збитків чи додаткових витрат внаслідок невірного зазначення коду вантажаоотримувача, оскільки вантажем були порожні вагони, а недоліки в реквізитах отримувача було усунення в стислі терміни.

З огляду на викладене третя особа просить зменшити розмір штрафу до однократної провізної плати за всю відстань перевезень, розмір якої становить 11040,00 грн. У позові в іншій частині відмовити.

02.03.2020 від представника позивача надійшла відповідь на пояснення третьої особи та заяву відповідача про зменшення штрафу. Так, останній відносно телеграми ст.Жмеринка №НР 993 від 30.05.2019 зазначає наступне: "дана телеграма направлялась на підставі відомостей, наданих ТОВ "Жмеринський вагоноремонтний завод "Експрес". Зокрема, відповідач із посиланням на лист ТОВ "Марторгсервіс" від 25.05.2019 №2505/2019-1, просив станцію Жмеринка, замість невірного коду одержувача 1650 рахувати вірним код одержувача 8214".

Таким чином, позивач вказує, що виправлення коду одержувача у накладній здійснювалось на підставі телеграми станції відправлення Жмеринка №НР993 від 30.05.2019, яка в свою чергу направлялась на підставі наданих відповідачем відомостей (лист ТОВ "Марторгсервіс" від 25.05.2019 № 2505/2019-1).

На адресу суду 05.03.2020 надійшло клопотання представника відповідача №006/2020 про зменшення розміру штрафних санкцій до однократної провізної плати на всю відстань перевезень у сумі 11040,00 грн.

05.03.2020 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду справи по суті на 16.03.2020.

За результатами судового засідання, 16.03.2020, судом постановлено ухвалу про відкладення судового засідання до 03.04.2020.

На визначену судом дату (03.04.2020) представники сторін та третьої особи в судове засідання не з`явилися, хоча про місце, дату та час його проведення останні повідомлялися належним чином, шляхом оформлення відповідних телефонограм.

Вказаний вид повідомлення узгоджується з приписами ч.6 ст.120 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких суд викликає або повідомляє експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Окрім того, 02.04.2020 на електронну адресу суду надійшло клопотання представника третьої особи про розгляд справи без його участі, за наявними в матеріалах справи документами.

Таким чином, розглянувши подані документи і матеріали даної справи, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

У травні 2019 року зі станції Жмеринка Південно-Західної залізниці Товариством з обмеженою відповідальністю "Жмеринський вагоноремонтний завод "Експрес" згідно з накладною №33448226 здійснено відправлення вантажу - вагони залізничні порожні, що перевозяться на своїх осях; які надсилались в ремонт чи з ремонту. Порожні, власні мінераловози, слідують з ремонту, власність ТОВ "Марторгсервіс". Провізну плату встановлено на загальну суму 11040,00 грн (а.с.9, т.1).

Відповідно до вказаної накладної в графі 4 "Одержувач" відправником вказано ТОВ "Марторгсервіс" (вул.Волгоградська, 24, м.Маріуполь, Донецька обл., 87502, ) та в графі 5 зазначено код одержувача - 1650.

27.05.2019 по прибутті вагонів на станцію призначення Запоріжжя-Камянське Придніпровської залізниці виявлено невірне зазначення в перевізному документі коду, адреси та найменування вантажоотримувача ТОВ "Марторгсервіс", код 1650, Донецька обл., м.Маріуполь, вул.Волгоградська, 24, у зв`язку з чим вагони було затримано до отримання правильних реквізитів.

Вказану обставину зафіксовано відповідним Актом загальної форми №1228 від 27.05.2019 (а.с. 10, том 1).

З огляду на викладене, 27.05.2019 станцією призначення Запоріжжя-Кам`янське Придніпровської залізниці на станцію відправлення Жмеринка Південно-Західної залізниці направлено телеграму №81, якою повідомлено про відсутність вказаного в перевізному документі одержувача та зазначено про необхідність уточнення його найменування, коду та адреси (а.с. 11, т.1).

30.05.2019 зі станції відправлення Жмеринка Південно-Західної залізниці на станцію призначення Запоріжжя-Кам`янське надійшла телеграма №НР993, в якій повідомлено, що вірним вважати отримувача АТ "Дніпроазот", код 8214 (а.с. 11, т.1).

На підставі вказаних обставин та відповідно до статті 122 Статуту залізниць України позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 55200,00 грн за факт допущення вантажовідправником порушення, у вигляді невірного зазначення у накладній коду одержувача.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст.908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч.3 ст.909 ЦК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюється транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами (ч.5 ст.307 ГК України).

Згідно із ч.1 ст.313 ГК України перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі.

Відповідно до ст.920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 затверджено Статут залізниць України, який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Відповідно до п.5 Статуту залізниць України на підставі даного Статуту Мінтранс затверджує: а) Правила перевезення вантажів (Правила); б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень пасажирів); г) інші нормативні документи. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Згідно із ч.ч. 1, 2, 5 ст.23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Оформлення накладної має здійснюватися у відповідності до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №863/5084.

Згідно з пунктом 1.1. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 за №644 (Правила) на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. Накладна згідно з цими правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (ЕЦП). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем (частина 1 пункту 1.2 Правил).

Пунктом 1.3 Правил визначено, що усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни, які вносяться до перевізного документа залізницею, засвідчуються посадовою особою залізниці із зазначенням дати та найменування станції, на якій внесено зміни.

Відповідно до п.2.1. Правил відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил згідно із яким графа 4 "Одержувач" відправником заповнюється у порядку, передбаченому для графи "Відправник". У графі 1 "Відправник" вказуються наступні відомості: найменування (прізвище, ім`я та по батькові), код за Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України (ЄДРПОУ), або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті), поштова адреса (назва міста або населеного пункту, району, вулиці та номер будинку, замість повної адреси може бути вказано номер абонентської поштової скриньки). За можливості вказуються номер телефону, факсу, адреса електронної пошти.

Згідно із п.2.3. Правил у графі 55 "Правильність внесених відомостей підтверджую" представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. Представник відправника повинен мати довіреність на оформлення перевезення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Таким чином, саме на вантажовідправника покладається обов`язок заповнення залізничної накладної на перевезення вантажу. Отже, відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, вказаних у накладних, несе саме вантажовідправник.

При цьому суд критично оцінює твердження відповідача, що за факт неправильного зазначеного відправником коду несе ТОВ "Марторгсервіс", яким було повідомлено відповідачу реквізити для відправки вагонів.

Так, відповідно до ч.1 ст.96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Тоді як, із змісту положень статті 909 Цивільного кодексу України між позивачем та ТОВ "Жмеринський вагоноремонтний завод "Експрес" виникли цивільні права та обов`язки на підставі укладеного договору перевезення вантажу, укладеного у спрощений спосіб.

Відповідно до змісту ст.3 Закону України "Про залізничний транспорт" законодавство про залізничний транспорт загального користування складається в тому числі із Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України.

З викладеного слідує, що положення Статуту залізниць України розповсюджує свою дію на учасників правовідносин, які виникли, зокрема на підставі договору перевезення вантажу.

Таким чином, ТОВ "Мартогргсервіс", який не був учасником правовідносин, які виникли між сторонами, не може відповідати за виконання зобов`язань покладених на останніх відповідними нормативними актами.

Як слідує з наявної в матеріалах справи накладної №33448226: правильність внесених до неї відомостей, в тому числі відомостей щодо одержувача вантажу, підтверджено представником відправника (ТОВ "Жмеринський вагоноремонтний завод "Експрес") - Головним інженером Козачок І.М. (ЕЦП 27.05.2019 об 15:34).

Поряд з тим, як зазначалось раніше, по прибутті вагону на станцію призначення Запоріжжя-Кам`янське Придніпровської залізниці виявлено невірне зазначення відомостей про вантажоотримувача, про що складено акт загальної форми №1228 від 27.05.2019.

Так, згідно із ч.1 ст.129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Пунктом 5.5 Правил оформлення перевізних документів встановлено, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

У відповідності п.3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності: утрати документів, прикладених відправником до накладної; затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства; неочищення вагонів від залишків вантажу та сміття після вивантаження засобами одержувача; неочищення зовнішньої поверхні цистерн та бункерних напіввагонів після наливу і зливу; подачі залізницею неочищених вагонів під завантаження засобами відправника, порту, пристані; відсутності пломб, запірно-пломбувальних пристроїв (далі - ЗПП) на вагоні (контейнері), якщо в перевізних документах є відмітка про пломби (ЗПП), пошкодження пломб (ЗПП) або заміни їх, а також виявлення в процесі перевезення або на станції призначення пломб (ЗПП) на вагонах (контейнерах) з нечіткими відбитками; пошкодження або втрата наданих залізницею перевізних пристосувань; відмови вантажовласника від підписання: облікової картки виконання плану перевезень вантажів, накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами (контейнерами); самовільного зайняття залізницею вагонів і контейнерів, що належать підприємствам, організаціям, установам або орендовані ними; затримки вагонів (контейнерів), пов`язаної з митним оформленням вантажу, а також затримки через недодання чи неналежне оформлення відправником документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил; в інших випадках для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта. Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами. Один примірник акта загальної форми, складеного під час перевезення, додається до перевізних документів, другий залишається на станції, яка його склала.

Таким чином, дослідивши зміст Акта загальної форми №1228 від 27.05.2019 судом встановлено, що він складений у відповідності до вимог визначених Правилами складання актів, а тому відповідно до положень ст.ст. 76-78 Господарського процесуального кодексу України вважається належним, допустимим та достатнім доказом на підтвердження обставини неправильного зазначення відправником вантажу (ТОВ "Жмеринський вагоноремонтний завод "Експрес") коду одержувача вантажу.

Відповідно до ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно зі ст.118 Статуту залізниць України за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

У накладній №33448226 зазначено, що провізна плата за вагони зі станції Жмеринка Південно-Західної залізниці та станцію Запоріжжя-Кам`янське Придніпровської залізниці становить 11040,00 грн. Отже, штраф (п`ятикратний розмір провізної плати) становить 55200,00 грн (11040,00 х 5).

За вказаних обставин, враховуючи, що факт порушення відповідачем правил перевезення вантажу належним чином доведено й підтверджено матеріалами справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача штрафу у зв`язку неправильним зазначенням в накладній коду вантажоотримувача.

Разом з тим, у поданому до суду відзиві на позовну заяву та клопотанні №006/2020 від 05.03.2020 відповідач, окрім іншого, просить суд зменшити розмір заявленого до стягнення штрафу до однократної провізної плати на всю відстань перевезення у сумі 11040,00 грн.

Вказане клопотання ТОВ "Жмеринський вагоноремонтний завод "Експрес" про зменшення розміру штрафу мотивовано тим, що помилка у реквізитах одержувача виникла не з вини відповідача, а позивачу по справі не було завдано будь-яких збитків.

Розглянувши зазначене клопотання відповідача, з урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов наступних висновків.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на суб`єкта господарювання нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст.230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Штраф, стягнення якої передбачено ст.118 Статуту залізниць України є самостійною майновою відповідальністю у сфері перевезення.

Можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені) передбачена статтею 233 ГК України та частиною 3 статті 551 ЦК України.

Частинами 1 та 2 статті 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

У частині 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту вказаних норм слідує, що зменшення розміру заявленої до стягнення суми неустойки є правом суду, тому він, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність у кожному конкретному випадку підстав для такого зменшення.

Поряд з тим, згідно до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Водночас, представником відповідача не дотримано визначений вище обов`язок надання доказів, в даному випадку на підтвердження наявності обставин, з якими закон пов`язує можливість застосуванням судом положень ч.3 ст.551 ЦК України та ст.233 ГК України. Зокрема, станом на час вирішення даного спору в матеріалах справи №902/1009/19 відсутні документи, зокрема, стосовно майнового стану товариства з обмеженою відповідальністю "Жмеринський вагоноремонтний завод "Експрес"; інтересів сторін, що заслуговують на увагу при вирішенні питання щодо зменшення розміру санкції.

При цьому відповідно до ч.4 ст.13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, судом не встановлено, а відповідачем не доведено наявність обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру штрафних санкцій.

Доводи представника відповідача про те, що помилка у реквізитах одержувача виникла не з вини відповідача, а позивачу не завдано будь-яких збитків не приймаються судом, оскільки недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена пунктами 118, 122 Статуту залізниць України. При цьому, зазначений штраф, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/2339/17).

З огляду на вищевикладене, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 8, 13, 14, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Жмеринський вагоноремонтний завод "Експрес" (вул.Шекінська, буд.1, м.Жмеринка, Вінницька обл. 23100, ) на користь акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул.Тверська, буд.5, м.Київ, 03680, ) в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" (пр.Дмитра Яворницького, буд.108, м.Дніпро, 49038, код ЄДРПОУ 40081237) штраф у розмірі 55200,00 грн, 1921,00 грн - відшкодування судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 14 квітня 2020 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу (Регіональній філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (пр.Дмитра Яворницького, буд.108, м.Дніпро, 49038);

3 - відповідачу (вул.Шекінська, буд.1, м.Жмеринка, Вінницька обл. 23100);

4 - третій особі - ТОВ "Марторгсервіс" (вул. Волгоградська, буд.24, м.Маріуполь, Донецька обл.,87502)