ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2020 року Справа № 924/752/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Саврій В.А., суддя Дужич С.П. , суддя Миханюк М.В.

при секретарі судового засідання Кужель Є.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 23.01.20р. (повний текст 03.02.2020р.) у справі №924/752/18 (суддя Заярнюк І.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Дочірнього підприємства "Шепетівкагаз" Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз"

про стягнення 285877,28 грн. пені, 67372,09 грн. 3% річних, 37094,19 грн. інфляційних втрат

за участю представників:

позивача не з`явився;

відповідача - Васильченко В.О., ордер №ХМ042913 від 08.04.2020р.;

ВСТАНОВИВ:

23.08.2018р. на адресу суду Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Дочірнього підприємства "Шепетівкагаз" Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз" про стягнення 285 877,28 грн. пені, 67372,09 грн. три відсотки річних, 37094,19 грн. інфляційних втрат у зв`язку з несвоєчасним та неналежним виконанням умов договору купівлі-продажу природного газу №17-264-Н від 06.04.2017р.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 26.12.2018р. у справі №924/752/18, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.03.2019р., первісний позов ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено частково, присуджено до стягнення з ДП "Шепетівкагаз" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 142 938,64грн. - пені, 67 372,09 грн. - 3% річних, 37 094,19 грн. інфляційних втрат, 5 855,15 грн. - відшкодування судового збору. У решті первісного позову відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ДП "Шепетівкагаз" про визнання недійсним абзацу 8 пункту 6.1 розділу 6 "Порядок та умови проведення розрахунків" договору купівлі - продажу природного газу №17-264-Н від 06.04.2017р., укладеного між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та ДП "Шепетівкагаз" відмовлено.

13.08.2019р. постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду рішення Господарського суду Хмельницької області від 26.12.2018р. та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.03.2019р. у справі №924/752/18 скасовано в частині первісного позову Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України". У цій частині справу №924/752/18 передано на новий розгляд до Господарського суду Хмельницької області. В іншій частині рішення Господарського суду Хмельницької області від 26.12.2018р. та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.03.2019р. у справі №924/752/18 залишено без змін.

Зокрема, постановою від 13.08.2019р. у справі №924/752/18 Верховний Суд направив справу в частині первісного позову на новий розгляд мотивуючи тим, що оскільки суди попередніх інстанцій дійшли помилкових висновків щодо правових наслідків укладення спільних протокольних рішень та судами не досліджувалося питання розміру оплати за поставлений природний газ власними коштами, періодів такої оплати та наявність або відсутність прострочення такої оплати, правомірність нарахування 3% річних, інфляційних та пені, висновки судів попередніх інстанцій про наявність підстав для стягнення пені, 3% річних та інфляційних та часткове задоволення позовних вимог позивача є передчасними. Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати викладене у постанові, всебічно і повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, дослідити обставини справи, зокрема: розмір оплати за поставлений природний газ власними коштами, періоди такої оплати та наявність або відсутність прострочення такої оплати, правомірність нарахування 3% річних, інфляційних та пені, і в залежності від встановленого та згідно з чинним законодавством, прийняти відповідне рішення.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 23.01.2020р. у позові Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Дочірнього підприємства "Шепетівкагаз" Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз" про стягнення 285 877,28 грн. пені, 67 372,09 грн. 3% річних, 37 094,19 грн. інфляційних втрат відмовлено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на користь Дочірнього підприємства "Шепетівкагаз" Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз" 6780 грн. витрат на правову допомогу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду (т.3, арк.справи 57-66).

В скарзі апелянт зазначає, що умови п.6.1, п.7.2 Договору купівлі-продажу природного газу №17-264-Н від 06.04.2017р. є дійсними, що підтверджується, у тому числі, висновками Верховного Суду у постанові від 13.08.2019р. по даній справі, та обов`язковими до виконання сторонами.

Статтею 204 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. А відтак, посилання суду на укладання ряду спільних протокольних рішень та договору про організацію взаєморозрахунків як підставу для зміни порядку та строку розрахунків є такими, що суперечать умовам Договору, принципу обов`язковості виконання договірних зобов`язань.

Зазначає, що у відносинах між покупцем та продавцем щодо розрахунків за отриманий природний газ держава виступає лише в якості третьої особи, що має певний обов`язок зі своєчасного перерахування субвенцій у певний строк та в межах договірних відносин не є суб`єктом владних повноважень. В даному випадку має застосовуватись норми ст.618 Цивільного кодексу України.

Оскільки державою передбачений певний механізм перерахування субвенцій, проте не врегульовано питання імплементації даних відносин при здійсненні розрахунків за природний газ між постачальником та покупцем, сторони вправі, керуючись принципом свободи договору (ст.627 ЦК України), встановити (конкретизувати) умовами угоди порядок регулювання щодо платежів, здійснених через спільні протокольні рішення та договір про організацію взаєморозрахунків, строки, якими мають керуватись сторони, тощо. Саме це і було здійснено сторонами спору в умовах п.6.1 Договору.

Стверджує, що різниця у розмірі 3828268,38 грн, була сплачена відповідачем не по Постанові Кабінету міністрів України №20, а власними коштами, що по суті вбачається з доказів, які надавалися позивачем до матеріалів справи, а саме витягу по операціям за Договором.

Апелянт зазначає, що в оскаржуваному рішенні не враховано жодного аргументу, доводу чи доказу позивача, не зазначено мотивів такого неврахування, чим порушено вимоги ст.7, 86, 238 Господарського процесуального кодексу України, що призвело до прийняття неправильного рішення.

На підставі викладеного апелянт просить суд скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 23.01.2020р. у справі №924/752/18, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задовольнити повністю; судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покласти на відповідача.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.03.2020р. поновлено Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Хмельницької області від 23.01.2020р. у справі №924/752/18, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та призначено розгляд апеляційної скарги на 08 квітня 2020р. об 10:30год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м.Рівне, вул.Яворницького, 59 у залі судових засідань №4; зупинено дію рішення Господарського суду Хмельницької області від 23.01.2020р. у справі №924/752/18.

01.04.2020р. (вх.№2523/20) на адресу суду від відповідача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві відповідач зазначає, що відмовляючи у задоволенні первісних позовних вимог, суд першої інстанції вірно виходив із недоведеності позивачем належними і допустимими доказами тверджень, що нараховані 3% річних, втрати від інфляції та пеня, стосуються сум, які сплачувалися як власні грошові кошти, а не перераховувалися за спільними протокольними рішеннями, оскільки такі спростовувалися наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідач стверджує, що грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсує за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.04.2018р. у справі №906/790/16). Отже, сторони договору позбавлені можливості врегулювати договірні питання щодо строків та порядку виконання зобов`язання, виконання якого залежить від компенсацій з державного бюджету, з посиланням на відповідні пункти договору, оскільки такий порядок викладений у відповідних нормативно-правових актах і в частині цих правовідносин де є пов`язаність із бюджетом вони не діють.

Вважає, що підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, НАК "Нафтогаз України" у такий спосіб виявив свою згоду здійснити розрахунки відповідно до згаданого Порядку і тим самим погодився із зміною порядку та строків проведення розрахунків за наданий ним газ за договором від 06.04.2017р. №17-264-Н.

Із наданих сторонами розрахунків основною боргу по договору №17-264-Н від 06.04.2017р. вбачається, що оплата спожитого природного газу за квітень 2017р. - вересень 2017р. була проведена з рахунку зі спеціальним режимом використання (в сумі 3 688 268,38 грн.), пільгами та субсидіями згідно постанови Кабінету міністрів України №20 (в сумі 27 885 739,51 грн.) та власними коштами відповідача в розмірі 140 000грн. (за травень 2017р.) При цьому, згідно з п.6.1 Договору остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ у травні 2017р. здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу. Тому твердження позивача, що сума 3 828 268.38 грн була, сплачена особистими коштами, були перевірені судом і не підтвердились наявними доказами.

На підставі викладеного відповідач просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення суду першої інстанції - без змін. Просить також за результатом розгляду справи стягнути із позивача понесені судові витрати, а саме витрати на правничу допомогу під час розгляду справи апеляційною інстанцією, орієнтовний розмір яких 15 000 грн., розрахунок яких додається.

У судове засідання суду апеляційної інстанції 08.04.2020р. позивач не забезпечив явку свого представника, хоч про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений у встановленому законом порядку (т.3, арк.справи 80).

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників справи про день, час та місце розгляду справи, а також те, що явка представників учасників судового процесу в судове засідання не визнана обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу в даному судовому засіданні за наявними матеріалами.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції 08.04.2020р. представник відповідача заперечив проти доводів апеляційної скарги та надав пояснення щодо своєї позиції. Просив суд рішення Господарського суду Хмельницької області від 23.01.2020р. у справі №924/752/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - без задоволення.

Розглядом матеріалів справи встановлено.

06.04.2017р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі продавець) та Дочірнім підприємством "Шепетівкагаз" Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз" (надалі покупець) укладено Договір на купівлю-продаж природного газу №17-264-Н, за змістом якого продавець зобов`язується передати покупцеві у 2017 році природний газ, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах договору.

Відповідно до п.1.2 Договору природний газ, що передається за цим договором, використовується покупцем виключно для постачання побутовим споживачам.

Згідно умов п.2.1 Договору продавець передає покупцеві з 01 квітня 2017 року по 30 вересня 2017 року (включно) природний газ обсягом до 4270,594 тис.куб.м., у тому числі визначено по місяцях.

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу (п.3.2 Договору).

З 01 квітня 2017 року ціна на природний газ становить 4942,00 грн. за 1000 куб.м., крім того податок на додану вартість 20%. Всього до сплати за 1000 куб.м. природного газу 5930,40 грн. з ПДВ (п.5.1 Договору).

Як погоджено у п.6.1 Договору оплата за природний газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом місяця купівлі-продажу природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ, крім фактично переданого природного газу, визначеного абзацом третім цього пункту, здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу.

Остаточний розрахунок з оплати вартості придбаного природного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій та компенсацій проводиться за процедурою, визначеною Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005р. №20 (Офіційний вісник України, 2005р., №2, ст.88) і має бути здійснений протягом 90 днів з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу. У разі, якщо продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, зазначений строку оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількість днів які перевищують цей 5 денний строк.

Вартість фактично переданого природного газу, яка підлягає сплаті грошовими коштами за процедурою, передбаченою абзацом третім цього пункту, визначається на підставі актів звіряння розрахунків (в тому числі коригуючи актів) за відповідний місяць, підписаних покупцем та розпорядником коштів місцевого бюджету, оригінали яких надаються покупцем продавцеві до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу.

З дати надання продавцеві покупцем акту звіряння розрахунків, припиняється нарахування продавцем неустойки, 3% річних а також інфляційних збитків на суму, зазначену в такому акті звіряння, на період з дати надання акту звіряння продавцеві і до закінчення 90 днів що відраховуються з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу.

Покупець може ініціювати проведення розрахунку за придбаний природний газ за процедурою передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005р. №20 і після спливу 90-денного строку, передбаченого абзацом 3 цього пункту.

Сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005р. №20 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5-денний строк.

Відповідно до п.6.4 Договору за наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості із сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від покупця, погашає вимоги продавця такій черговості незалежно від призначення платежу, визначеного покупцем: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати продавця, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних пені, штрафи; 3) у третю чергу погашається основна сума заборгованості.

Згідно п.7.2 Договору у разі невиконання покупцем умов п.6.1 цього Договору він зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Як погоджено п.11.1 цей Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за їх наявності), поширює свою дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01 квітня 2017р., і діє в частині продажу природного газу до 30 вересня 2017 року (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Договір підписано та скріплено печатками сторін.

На виконання договору на купівлю-продаж природного газу №17-264-Н від 06.04.2017р. Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України передала, а ДП Шепетівкагаз ПАТ „Шепетівкагаз прийняла за період квітень-грудень 2017р. природний газ на загальну суму 31 744 007,89 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 30.04.2017р. на суму 12 850 316,89 грн., від 31.05.2017р. на суму 5 940 701,10 грн., від 30.06.2017р. на суму 2 921 291,32 грн., від 31.07.2017р. на суму 3 041 026,09 грн., від 31.08.2017р. на суму 2 930 809,61 грн., від 30.09.2017р. на суму 4 059 862,88 грн.

В матеріадах справи наявні двосторонні акти звіряння розрахунків, підписані ДП Шепетівкагаз ПАТ „Шепетівкагаз з Управлінням соціального захисту населення Шепетівської РДА та з Управлінням праці та соціального захисту населення Шепетівської міської ради:

- за квітень 2017р. - акти від 01.05.2017р. (отримано 17.05.2017р.);

- за травень 2017р. - акти від 01.06.2017р. (отримано 14.06.2017р.);

- за червень 2017р. - акти від 01.07.2017р. (отримано 13.07.2017р.);

- за липень 2017р. - акти від 01.08.2017р. (отримано 16.08.2017р.);

- за серпень 2017р. - акти від 01.09.2017р. (отримано 14.09.2017р.);

- за вересень 2017р. - акти від 01.10.2017р. (отримано 19.10.2017р.).

В подальшому між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Хмельницькій області, Департаментом фінансів Хмельницької облдержадміністрації в Хмельницькій області, Дочірнім підприємством "Шепетівкагаз" Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз" та НАК „Нафтогаз України підписано спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України №2606 від 17.05.2017р. на суму 12 400 000,00 грн., №2856 від 14.06.2017р. на суму 5 463 451,35 грн., №3025 від 13.07.2017р. на суму 1 413 043,27 грн., №3240 від 16.08.2017р. на суму 733 951,64 грн., №3457 від 14.09.2017р. на суму 845 813,27 грн., №3692 від 19.10.2017р. на суму 98 178,88 грн., №3943 від 16.11.2017р. на суму 6 961 301,10 грн., в тому числі за договором №17-264-Н від 06.04.2017р.

Предметом Спільних протокольних рішень є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005р. №20 „Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій.

У розділі 4 зазначено, що сторони, що підписали це спільне протокольне рішення, несуть відповідальність за недотримання вимог Постанови Уряду від 11.01.2005р. №20 та Порядку проведення розрахунків і невиконання своїх зобов`язань за цим спільним протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків відповідно до законодавства України.

На виконання вищевказаних спільних протокольних рішень ДКСУ в Хмельницькій області перераховано НАК „Нафтобаз України кошти в розмірі 27 915 739,51 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №197 від 21.08.2017р. на суму 12 400 000,00 грн., №275 від 21.08.2017р. на суму 5 463 451,35 грн., №356 від 21.08.2017р. на суму 1 413 043,27 грн., №457 від 17.08.2017р. на суму 733 951,64 грн., №538 від 15.09.2017р. на суму 845 813,27 грн., №640 від 20.10.2017р. на суму 98 178,88 грн., №727 від 17.11.2017р. на суму 6 961 301,10 грн., копії яких наявні у матеріалах справи.

За змістом долученого до матеріалів справи позивачем сальдо по підприємству ДП Шепетівкагаз за період з 01.01.2017р. по 31.03.2018р. заборгованість у відповідача по Договору №17-264-Н відсутня. Здійснені відповідачем проплати підтверджуються доданою випискою позивача по підприємству відповідача, відповідно до якого 30.11.2017р. відповідачем повністю погашено заборгованість за поставлений природний газ.

З огляду на несвоєчасну сплату відповідачем коштів за природний газ, поставлений 2017 році, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, враховуючи вимоги Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладені у постанові від 13.08.2019р. у даній справі, Північно-західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України та ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Як було встановлено, 06.04.2017р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі продавець) та Дочірнім підприємством "Шепетівкагаз" Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз" (надалі покупець) укладено договір на купівлю-продаж природного газу №17-264-Н, за змістом якого продавець зобов`язується передати покупцеві у 2017 році природний газ, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах договору.

Статтею 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як встановлено ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України, ч.7 ст.193 ГК України).

Статтею 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 3 статті 3, статті 627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання договору на купівлю-продаж природного газу №17-264-Н від 06.04.2017р. Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України передала, а ДП Шепетівкагаз ПАТ „Шепетівкагаз прийняла за період квітень-грудень 2017р. природний газ на загальну суму 31 744 007,89 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 30.04.2017р. на суму 12 850 316,89 грн., від 31.05.2017р. на суму 5 940 701,10 грн., від 30.06.2017р. на суму 2 921 291,32 грн., від 31.07.2017р. на суму 3 041 026,09 грн., від 31.08.2017р. на суму 2 930 809,61 грн., від 30.09.2017р. на суму 4 059 862,88 грн.

Згідно долученого позивачем до матеріалів справи сальдо по підприємству ДП Шепетівкагаз за період з 01.01.2017р. по 31.03.2018р. заборгованість у відповідача по договору №17-264-Н відсутня.

Здійснені відповідачем проплати підтверджуються доданою випискою позивача по підприємству відповідача, відповідно до якого 30.11.2017р. відповідачем повністю погашено заборгованість за поставлений природний газ.

З огляду на несвоєчасну сплату відповідачем коштів за природний газ, поставлений 2017 році, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Статтею 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

У відповідності до приписів ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно п.п.1, 2, 3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

З зазначених положень наслідки у вигляді застосування штрафних санкцій та ст.625 ЦК України підлягають застосуванню у випадку прострочення виконання зобов`язання з вини контрагента.

Як встановлено ст.12 Господарського кодексу України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є, зокрема, регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій.

Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20, визначає механізм перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та ПАТ "Укртрансгаз", а також за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету від погашення податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого) з податку на додану вартість, що сплачується виробниками електроенергії і вугледобувними підприємствами.

Таким чином держава взяла на себе бюджетне зобов`язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме - витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Пунктом 7 Порядку визначено, що розрахунки проводяться за згодою учасників на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків.

Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу, визначений Порядком, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних з газопостачанням населення, яке використовує житлові субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг.

Визнаючи неможливість розрахунків в цій частині підприємствами паливно-енергетичного комплексу, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склалися між сторонами на підставі укладених між ними договорів.

Правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині (у розмірі отриманих пільг та субсидій населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулюючого впливу держави, якою приймаються законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг та субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. А тому на виконання таких законодавчих актів Державою в особі відповідних державних органів приймаються підзаконні нормативні акти.

Тобто, Держава фактично визнає неспроможність підприємства паливно-енергетичного комплексу забезпечити вчасні розрахунки (залежно від рівня наданих пільг і субвенцій, отриманих населенням на відповідній ліцензованій території діяльності).

Відшкодування коштів на пільги, субсидії здійснюється з Державного бюджету України за спеціальною процедурою. При цьому, такі кошти не є коштами суб`єкта господарювання, а перераховуються на рахунок, в даному випадку - ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (позивачеві).

Таким чином державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що, по суті, усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами.

Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава буде компенсувати за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, і застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови.

Підписавши спільні протокольні рішення сторони у такий спосіб змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, у тому числі за договором.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.05.2019р. у справі №924/296/18.

Також приймається до уваги, що лише частина спожитого газу споживалася пільговиками та підлягала оплаті спільними протокольними рішеннями. Інша частина оплачувалась коштами Дочірнього підприємства „Шепетівкагаз Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Шепетівкагаз та порядок таких розрахунків визначений умовами договору.

Як вбачається із розрахунків основного боргу по договору №17-264-Н від 06.04.2017р., оплата спожитого природного газу за квітень 2017р. - вересень 2017р. була проведена з рахунку зі спеціальним режимом використання (в сумі 3 688 268,38 грн.)., пільгами та субсидіями згідно постанови Кабінету міністрів України №20 (в сумі 27 885 739,51 грн.) та власними коштами відповідач в розмірі 140 000грн. (за травень 2017р.).

При цьому, згідно з п.6.1 Договору остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ у травні 2017р. здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем належним чином виконувались умови спільних протокольних рішень, тому Господарський суд Хмельницької області дійшов вірного висновку про відсутність підстав для нарахування 3% річних, втрат від інфляції та пені на суми, перераховані спільними протокольними рішеннями.

Враховуючи викладене, Господарський суд Хмельницької області дійшов правомірного висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки у позивача відсутні підстави для нарахування 3% річних, пені та втрат від інфляції на суми, перераховані з державного бюджету для покриття пільг та субсидій, а оплата відповідачем сум коштів за власний спожитий газ здійснювалась відповідно до умов договору.

Окрім цього, відповідачем заявлено до суду апеляційної інстанції клопотання про стягнення з позивача 15 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Як було встановлено, між ДП «Шепетівкагаз» ПАТ «Шепетівкагаз» та Адвокатським Бюро «Сташук і партнери» укладено Договір про надання правової допомоги від 11.10.2019р., за яким Виконавець зобов`язується в порядку, визначеному цим Договором, надати Замовнику юридичні послуги (правничу допомогу) під час розгляду у Господарському суді Хмельницької області, апеляційної та касаційної інстанцій у справі №924/752/18 за позовом ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»» до ДП «Шепетівкагаз» Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Шепетівкагаз», а Замовник зобов`язується приймати та оплачувати такі послуги (р.1 договору).

Відповідно до п.2.1 даного Договору вартість послуг, за договором визначається в залежності від обсягу виконаної роботи виходячи із розрахунку вартості 1 години роботи Виконавця 1130,00 гривень під час розгляду справи у суді першої інстанції, вартості 1 години роботи 1500 гривень під час розгляду справи у суду апеляційної інстанції, та вартості 10 000 гривень одного судового засідання у Верховному Суді. Оплата Послуг здійснюється Замовником шляхом попередньої оплати їх надання Виконавцем, що підтверджується актом приймання наданих послуг, засвідченим Сторонами.

Сума вказана в п.2.1. даного Договору є гонораром Адвокатського Бюро (Виконавця) за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає. Оплата Послуг здійснюється безготівковим розрахунком шляхом одноразового перерахування коштів визначених на розрахунковий рахунок Виконавця протягом 10 (десяти) календарних днів, після виставлення рахунку або підписання акту приймання наданих послуг. За умови попереднього погодження з Виконавцем, оплата може здійснюватися у готівковій чи іншій формі (п.2.2).

08.04.2010р. між Адвокатським Бюро Сташук і партнери та відповідачем підписано Акт приймання наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 11.10.2019р.; вартість послуг з професійної правничої допомоги 15 000,00 грн. У цьому акті визначено найменування послуг (їх перелік), обсяг і загальну вартість.

Відповідно до цього Акту сума 15 000,00 грн. складається з: 7 500,00 грн. - ознайомлення із змістом апеляційної скарги, справи, узгодження позиції щодо подачі відзиву, підготовка та подача відзиву на апеляційну скаргу, 7 500,00 грн. - підготовка інших процесуальних документів по справі, підготовка до судового розгляду справи, участь у судовому засіданні.

Згідно з банківською випискою від 17.03.2020р. ДП «Шепетівкагаз» ПАТ «Шепетівкагаз» сплатило Адвокатському Бюро «Сташук і партнери» 15 000,00 грн. за юридичні послуги за договором від 11.10.2019р.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Згідно зі статтею 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Як встановлено ч.ч.1,2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом з цим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Водночас, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач заявив до стягнення з позивача 15 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції. на підтвердження цих вимог відповідачем було надано: копію договору від 11.10.2019р., укладеного між ДП Шепетівкагаз ПАТ Шепетівкагаз та Адвокатським Бюро Сташук і партнери, копію виписки по рахунку від 17.03.2020р. на суму 15 000,00 грн.; копію Акта приймання наданих послуг від 08.04.2020р. до договору від 11.10.2019р.; копію рахунка на оплату послуг від 11.03.2020 №4/ТД.

Таким чином, ураховуючи наведені положення процесуального законодавства та беручи до уваги підтверджений матеріалами справи і не спростований позивачем факт надання Адвокатським Бюро «Сташук і партнери» професійної правничої допомоги у даній справі у суді апеляційної інстанції на суму 15 000,00 грн., колегія суддів дійшла висновку, що слід стягнути з позивача на користь відповідача 15 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.4 ст.11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

При цьому, п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі "Гарсія Руїс проти Іспанії").

У відповідності до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст.275-280 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду прийнято у відповідності до норм матеріального та процесуального права і його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 23.01.20р. у справі №924/752/18 залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6, ) на користь Дочірнього підприємства "Шепетівкагаз" Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Шепетівкагаз" (30403, Хмельницька обл., м.Шепетівка, вул.Економічна, будинок 29, ) 15 000 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень 00 коп.) витрат на правову допомогу.

Видачу наказу доручити Господарському суду Хмельницької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст.287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 09.04.2020р.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Миханюк М.В.