ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2020м. ДніпроСправа № 904/908/20

за позовом Приватного акціонерного товариства "ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ", м.Кривий Ріг

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Дніпро

про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу в сумі 120 465,20 грн.

Суддя Красота О.І.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ" звернулося до господарського суду з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" і просить суд стягнути штраф за несвоєчасну доставку вантажу в сумі 120 465,20 грн. та судовий збір.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Відповідач доставив Позивачу вантаж із порушенням встановленого терміну доставки, визначеного статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, у зв`язку із чим, сума штрафу за несвоєчасну доставку вантажу складає 120 465,20 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2020р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

10.03.2020 Відповідач подав відзив на позов в якому проти позовних вимог заперечує та в позові просить відмовити, а також зазначає, що Позивачем неправильно визначено термін доставки, а саме без врахування актів загальної форми щодо збільшення доставки на термін затримки не з вини залізниці, як наслідок Позивач при розрахунку допустив помилку на суму 1665,12 грн.

Крім того, Відповідач просить суд, у разі задоволення позовних вимог, зменшити розмір заявленого штрафу до 50%, а також відмовити у стягненні витрат за отриману професійну правничу допомогу.

01.04.2020р. Позивач подав відповідь на відзив, в якій підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, заперечення Відповідача викладені у відзиві на позов Позивач відхиляє, через те, що вони не відповідають документам, що знаходяться в матеріалах справи та є безпідставними.

Проти клопотання про зменшення розміру штрафу Позивач заперечує, оскільки Відповідач не зазначає жодних обставин, які мають істотне значення та які суд повинен врахувати при зменшенні розміру штрафу.

Також 01.04.2020 Позивач заявив клопотання і просить суд стягнути судові витрати у розмірі 11 351,45 грн. та надав Акт №1 приймання-передачі наданих послуг до Додаткової угоди №24 від 23.01.2020р. від 19.03.2020р., копію платіжного доручення від 27.03.2020, копію рахунку на оплату №205 від 19.03.2020, копію розрахунку розміру винагороди від 19.03.2020р., копію додаткової угоди №9 від 12.12.2019р. до Договору №434 від 16.03.2018р. та копію довіреності.

Відповідно до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року Відповідачем здійснювалось перевезення вантажу.

Перевезення вантажу здійснювалось оформленими залізничними накладними, копії яких містяться в матеріалах справи: №34641431, 34654392, 34654418, 34656819, 34666537, 34666578, 34666636, 34672584, 34683672, 34547919, 34556811, 34571083, 34571133, 34588749, 34593525, 34623280, 34630038, 34630046, 34630061, 34636779, 34658302, 34663443, 34665695, 34665794, 34671693, 34674689, 45785573, 51299030, 51299147, 51299188, 34688127, 35442359, 46404505, 46404513, 46404547, 46404554, 46404562, 46404588, 46434932, 46435087, 46435160, 46435194, 46435228, 46435301, 46508339, 51209740, 51303030, 34691691, 34705731, 34705749, 34705756, 46430278, 46430450, 46430492, 46433967, 46505681, 46511614, 46519666, 46541314, 51314409, 51317451, 51317501, 51318327, 51318442, 51318467, 51321925, 51321933, 34554634, 34628669, 34628677, 34632125, 35539402, 46315537, 46595443, 46595450, 46595476, 34645606, 34645630, 34653543, 34657841, 34628644, 34628685, 34632166, 34635383, 34635417, 34635458, 34635490, 34635532, 34635599, 34645077, 34645119, 34645309, 34652032, 46498838, 46655353, 46675518, 46682852, 46682878, 46682910, 34728030, 34728048, 34728055, 34746701, 34760207, 34781229, 34781310, 34782771, 34782813, 34813485, 34813501, 34813527, 34813535, 51344588, 51344596.

Під час здійснення вказаних перевезень Відповідачем допущено прострочення термінів доставки, що підтверджується календарними штемпелями на зазначених залізничних накладних.

Позивач вказує на те, що оскільки порушення термінів доставки, визначених статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу становлять від 2 до 14 діб, то це є підставою для нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу.

Сума штрафу, відповідно до розрахунку доданого до позовної заяви, складає 120 465,20 грн.

Відповідач суму штрафу у розмірі 120 465,20 грн. за несвоєчасну доставку вантажу Позивачу не оплатив, що і стало причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення, господарський суд виходив з наступних підстав.

Відповідно до підпункту 8 пункту 6 розділу 1 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457 (Статут), накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Матеріалами справи підтверджуєтья, що Позивач є одержувачем за всіма транспортними накладними, які є у матеріалах справи (а.с.20-149).

Відповідно до пункту 116 Статуту залізниць України, за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Пунктом 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р., а також статтею 23 Статуту залізниць України передбачено, що на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну). Накладна згідно з цими Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

В п.3.3. Порядку застосування електронного перевізного документа під час перевезення вантажів залізничним транспортом, затвердженого наказом Мінтрансу України від 01.11.2010 р. № 800, передбачено, що у разі пред`явлення до залізниці претензій та позовів застосовуються ЕПД або їх паперові копії, які роздруковуються та засвідчуються в установленому законодавством порядку відповідними суб`єктами перевізного процесу, що отримали їх згідно з додатком до договору про організацію перевезень.

Статтею 22 Статуту залізниць України передбачено, що за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Календарними штемпелями на накладних, доданих до позовної заяви, підтверджується, що перевезення вантажу Позивачу здійснено із порушенням встановленого терміну доставки, у зв`язку із чим, сума штрафу складає 120 465,20 грн.

Судом перевірено розрахунок штрафу та визначено, що його здійснено з дотриманням Правил оформлення перевізних документів.

Зазначений у пункті 116 Статуту штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (пункт 2.9 Правил).

Відповідні відмітки у залізнодорожних накладних відсутні, тому суд вважає, що збільшення термінів доставки по вказаним накладним не застосовується.

Перевіривши розрахунок Позивача, суд встановив, що він відповідає пункту 116 Статуту залізниць України.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання, в силу статті 525 Цивільного кодексу України, не допускається.

Відповідно до частини 1 статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про зменшення штрафу до 50%, з підстав не віднесення даного випадку до виключних обставин, з якими закон пов`язує зменшення розміру неустойки.

Частина 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов`язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зі змісту вищезазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, тому він, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав, за яких можливе її зменшення.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку.

Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст.86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з майнового стану сторін, які беруть участь у зобов`язанні; інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання; невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання; негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

При цьому, під винятковістю слід розуміти такі обставини, які дозволяють суду при обов`язковому застосуванні штрафних санкцій, передбачених договором або законом, їх зменшити, а не в будь-якому випадку, в разі подання стороною у справі клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

Також слід зауважити, що штрафні санкції за своєю природою є засобами стимулювання боржника належним чином виконати свій обов`язок, а не покласти на нього додатковий, тому слід розуміти, що передбачені законом санкції будуть застосовані в разі порушення зобов`язань, а їх зменшення скоріше є виключенням.

Відповідно до ст.ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Посилання Відповідача на те, що залізницю включено до переліку підприємств, які мають істотне стратегічне значення для економіки та безпеки держави, не є тією достатньою обставиною, що надає право суду на зменшення розміру неустойки, без дослідження всіх доказів для зменшення неустойки у сукупності.

Організаційна форма підприємства Відповідача, в даному випадку засновником якого є держава в особі Кабінету Міністрів України, не впливає на те, що Відповідач є таким самим учасником господарських відносин та суб`єктом господарювання, як і Позивач та на нього, відповідно, розповсюджуються ті самі норми права, що регулюють спірні відносини, в даному випадку щодо відповідальності за неналежне виконання зобов`язань, що мало місце у цій справі.

Питання розрахунків держави за перевезення пільгової категорії громадян жодним чином не впливає на правовідносини Позивача та Відповідача, які виникли із договору перевезення вантажів, які мав здійснити Відповідач у встановлені законом строки та які він порушив.

При цьому Відповідачем не надано жодного доказу до матеріалів справи, який би пояснював чому допущено несвоєчасне перевезення за вказаними накладними.

Зменшення обігових коштів Відповідача не впливає на обов`язковість належного виконання взятих на себе договірних зобов`язань.

Надані відповідачем докази, а саме: інформація щодо відправлення вантажів по регіональній філії Придніпровська залізниця, Інформація про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного та місцевого бюджетів, по регіональній філії Придніпровська залізниця за 2019 рік, баланс (звіт про фінансовий стан) на 31 грудня 2019 року, довідка про розрахунки по обов`язковим платежам на 31 грудня 2019 року інформація про дебіторську заборгованість станом на 31 грудня 2019 року, інформація про кредиторську заборгованість на 31 грудня 2019 року, не підтверджують збитковість підприємства відповідача.

Викладене є підставою для відмови у задоволенні клопотання Відповідача про зменшення штрафу на 50%.

Заперечення Відповідача судом не приймаються, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку про те, що Відповідачем були порушені права Позивача та задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат в розмірі 4 988,25 грн. на надання юридичних послуг, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.126 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Поняття особи, котра є адвокатом, наводиться в статті 6 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність», котра зазначає, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову.

У зв`язку з цим, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Представником Позивача в обґрунтування понесення ним витрат на оплату послуг адвоката надано Договір №434 про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 16.03.2018р., Додаткову угоду №9 від 12.12.2019р., Додаткову угоду №24 від 23.01.2020р., Акт №1 приймання-передачі наданих послуг до Додаткової угоди №24 від 23.01.2020 та Договору, розрахунок розміру винагороди за Договором про надання юридичних послуг (правової допомоги) №434 від 16.03.2018р., рахунок на оплату №205 від 19.03.2020, платіжне доручення № від 27.03.2020р. на суму 4 988,25 грн.

Враховуючи вищезазначене, судом встановлено співмірність даних, зазначених в Акті та звіті про витрачений час щодо надання правничої допомоги, фактичним обставинам справи, незначну складність (з правової точки зору) справи.

Суд вважає за доцільне стягнути з Відповідача 4 988,25 грн. витрат на надання юридичних послуг.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на Відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.1, 41, 116 Статуту залізниць України, Правилами обчислення термінів доставки вантажу ст.ст.525, 526, 610, 611 Цивільного кодексу України, ст. ст.123, 129, 232-242 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця", (03680, м.Київ, вул.Тверська, 5, ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", (49038, м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 108, ) на користь Приватного акціонерного товариства "ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ", (50079, м.Кривий Ріг, 00191023) 120 465,20 грн. штрафу за несвоєчасну доставку вантажу в серпні 2019 році та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 102,00 грн. та витрат на надання юридичних послуг в сумі 4 988,25 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області в межах строку передбаченого п. 4 Розділу Х «Прикінцевих положень» Господарського процесуального кодексу України з дня його оголошення.

Суддя О.І. Красота

Повне рішення складено

16.04.2020р.