ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2020 р. м. Київ Справа № 911/306/20

Господарський суд Київської області у складі судді Лилака Т.Д., розглянувши справу

за позовом Департаменту спеціалізованої підготовки та кінологічного забезпечення Держмитслужби (29018, м. Хмельницький, вул. Тернопільська,13/3, код 43363415)

до Університету Державної фіскальної служби України (08201, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Університетська, 31, код 40233365)

про стягнення 13 454,69 грн.

без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Департаменту спеціалізованої підготовки та кінологічного забезпечення Держмитслужби (позивач) до Університету Державної фіскальної служби України (відповідач) про стягнення 13 454,69 грн. заборгованості за утримання нерухомого майна.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на несплату відповідачем-орендарем за договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 25.05.2018 № 1996 витрат балансоутримувача - позивача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг за період червень-грудень 2019.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.02.2020 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви.

10.02.2020 на електронну адресу суду від Університету Державної фіскальної служби України надійшла заява про передачу справи № 911/306/20 за підсудністю. 12.02.2020 аналогічна заява надійшла до Господарського суду Київської області листом.

Розглянувши дану заяву, суд прийшов до висновку, що заява Університету Державної фіскальної служби України про передачу справи за підсудністю задоволенню не підлягає.

На адресу Господарського суду Київської області 20.02.2020 від представника позивача надійшла заява про прийняття позовної заяви до розгляду у зв`язку з усуненням недоліків.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.02.2020 відкрито провадження у даній справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та зобов`язано сторін вчинити певні дії.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, у відповідності до ч. 5 ст. 252 ГПК України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Крім того, цією ухвалою відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, для подання заперечень на відповідь на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи, копія ухвали суду від 25.02.2020 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з поштового повідомлення, 02.03.2020 відповідач отримав ухвалу Господарського суду Київської області від 25.02.2020, а отже належним чином повідомлений про розгляд даної справи. Разом з тим, відзив на позовну заяву не надіслав.

Положеннями частини 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приймаючи до уваги належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність у матеріалах справи достатньої кількості документів для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про її розгляд за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

25 травня 2018 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Хмельницькій області (далі - орендодавець) та Університетом державної фіскальної служби України (далі - орендар) укладено Договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності (далі - договір) № 1996, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування державне, окреме індивідуально визначене (нерухоме) майно - частина приміщень, реєстровий номер 39292197.5.ВГЮУЧЖ004 (далі - майно) загальною площею 269,0 кв. м, яке розміщене за адресою: вул. Тернопільська, 13/3, м. Хмельницький, 29018 на четвертому поверсі адміністративної будівлі.

Відповідно до п. 1.2 договору майно передається з метою розміщення Науково-дослідного центру митної справи Науково-дослідного інституту фіскальної політики Університету державної фіскальної служби України.

Згідно з п. 2.1 договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна.

Згідно з п. 3.1 договору розмір орендної плати, відповідно до п. 10 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786, із змінами та доповненнями, становить без ПДВ 1.00 (одну гривню 00 коп.).

Відповідно до п. 5.2 договору орендар зобов`язується своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу.

Згідно з п. 5.10 договору орендар зобов`язується здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого майна. Протягом 15 робочих днів, після підписання цього договору, укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Цей договір укладено строком на 4 роки 11 місяців, що діє з 25 травня 2018 року до 25 квітня 2023 року включно.

Згідно з актом приймання-передавання індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 25.05.2018, що є додатком до договору оренди від 25.05.2018 № 1996, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області передало, а Університет державної фіскальної служби України прийняв в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене (нерухоме) майно - частину приміщень, реєстровий номер 39292197.5.ВГЮУЧЖ004 (далі - майно) загальною площею 269,0 кв. м, яке розміщене за адресою: вул. Тернопільська, 13/3, м. Хмельницький, 29018 на четвертому поверсі адміністративної будівлі.

Відповідно до наказів Державної фіскальної служби України від 19.06.2017 № 426 та від 18.02.2019 № 126, Департамент спеціалізованої підготовки та кінологічного забезпечення Державної фіскальної служби України є балансоутримувачем нерухомого майна, а саме: адміністративної будівлі за адресою: м . Хмельницький, вул. Тернопільська, 13/3, загальною площею 2192,7 кв. м (зареєстрований номер об`єкта 39292497.5.ВГЮУЧЖ004, інвентарний номер 6), частина приміщень, загальною площею 269,0 кв. м, яке розміщене за адресою: вул. Тернопільська, 13/3, м. Хмельницький, 29018 на четвертому поверсі адміністративної будівлі, яких перебуває в оренді Університету державної фіскальної служби України на підставі зазначеного вище договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 25.05.2018 № 1996.

За понесені витрати балансоутримувача на утримання орендованого відповідачем нерухомого майна позивачем було сформовано та надіслано відповідачу підписані з боку позивача та скріплені його печаткою рахунки - фактури та акти наданих (спожитих) послуг.

Загальна вартість послуг спожитих Університетом ДФС у червні-грудні 2019 року, які надані Департаментом, становить 13454 (тринадцять тисяч чотириста п`ятдесят чотири) грн. 69 коп. (зокрема: теплопостачання - 9472,66 грн.; водопостачання та водовідведення - 1363,86 грн.; вивезення твердих побутових відходів - 1558,13 грн.; дератизація - 84,42 грн., засоби для прибирання та миття санвузлів - 975,62 грн.), проте вартість спожитих комунальних послуг відповідачем не відшкодована.

Позивач звертався до відповідача з претензією, якою пропонував відповідачу відшкодувати вартість наданих послуг.

Відповідач відхилив претензію позивача, мотивуючи відхилення тим, що між позивачем та відповідачем договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю укладено не було, та позивач умисно ухиляється від його укладання та зазначив про обов`язковість укладання такого договору.

Позивач зазначає, що він як балансоутримувач орендованого відповідачем нерухомого майна поніс витрати пов`язані з утримання орендованого нерухомого майна за період червень-грудень 2019 року у розмірі 13454,69 грн., які відповідач на підставі п. 5.10 договору оренди зобов`язаний йому відшкодувати.

В той же час, відповідач свого обов`язку, передбаченого п. 5.10 договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 25.05.2018 № 1996 не виконав, понесені позивачем витрати на утримання орендованого нерухомого майна не відшкодував, в зв`язку з чим, за ним на час розгляду справи рахується борг у розмірі 13454,69 грн.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб`єкта, який порушив зобов`язання, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно із ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

З огляду на викладене, та враховуючи що борг відповідача перед позивачем з відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, відповідач не спростовує та не заперечує факту надання йому послуг з утримання орендованого нерухомого майна, в обсягах та на суми визначених у вказаних рахунках - фактурах та актах наданих (спожитих) послуг, суд дійшов висновку що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 13454,69 грн. боргу є доведені, обґрунтовані, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76, 129, 236, 237, 238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Університету державної фіскальної служби України (08201, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Університетська, 31, ідентифікаційний код 40233365) на користь Департаменту спеціалізованої підготовки та кінологічного забезпечення Держмитслужби (29018, Хмельницька обл., м. Хмельницький, вул. Тернопільська, 13/3, ідентифікаційний код 39774638) 13 454 (тринадцять тисяч чотириста п`ятдесят чотири) грн. 69 коп. боргу та 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення до Північного апеляційного господарського суду у порядку, визначеному ст. 257 та з урахуванням п.17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 27.04.2020

Суддя Т.Д. Лилак