Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2020 р. м. Житомир Справа № 906/1073/19

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового засідання: Нероди І.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Пенделяк Ю.І., фізична особа-підприємець, виписка з ЄДР від 19.12.2013р.

від відповідача: Бєлаш Ю.О., адвокат, дов. №870/02-20 від 04.11.2019 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Пенделяка Юрія Івановича ( смт. Хорошів)

до Іршанської селищної ради ( смт. Іршанськ)

про визнання продовженим та чинним договір оренди (з урахуванням заяви про зміну предмету позову (вх. г/с №02-44/2059/19 від 23.12.2019 року)

Процесуальні дії по справі.

Відповідно до ухвали суду від 15.10.2019 року провадження у справі за позовом Фізичної особи-підприємця Пенделяка Юрія Івановича до відповідача Іршанської селищної ради про визнання продовженим та чинним договір оренди, відкрито за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження.

Відповідно до ухвали суду від 07.11.2019 року строк підготовчого провадження продовжено на 30 календарних днів до 15.01.2019р., відкладено підготовче засідання на 23.12.2019 о 14:30 год., вжито заходи по підготовці справи до розгляду.

Відповідно до ухвали суду від 23.12.2019 року прийнято до розгляду заяву позивача Фізичної особи-підприємця Пенделяка Юрія Івановича (смт. Хорошів, Житомирської області) за вх. г/с №02-44/2059/19 від 23.12.2019 року про зміну предмету позову (шляхом зміни прохальної частини позовної заяви), відкладено підготовче засідання на 13.01.2020 року та ухвалено відповідачу подати відзив на заяву позивача про зміну предмету позову.

Відповідно до ухвали суду від 13.01.2020 року відкладено підготовче засідання на 20.02.2020р. о 14:30год., із застосуванням ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, встановлено відповідачу додатковий для подання до суду відзиву на заяву позивача про зміну предмету позову за вх. г/с №02-44/2059/19 від 23.12.2019 року (шляхом зміни прохальної частини позовної заяви) та його копії - позивачу у справі, до 20.01.2020 року включно, встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив, з урахуванням вимог ст. 166 ГПК України, до 03.02.2020 року включно, встановлено відповідачу строк для подання заперечень, з урахуванням вимог ст. 167 ГПК України, до 14.02.2020 року включно.

Станом на дату підготовчого засідання 20.02.2020 року до суду надійшла заява по суті справи: 23.01.2020 року відзив на заяву про уточнення позовних вимог, 03.02.2020 року відповідь на відзив, 18.02.2020 року заперечення на відповідь на відзив.

У підготовчому засіданні 20.02.2020 року представники сторін підтвердили суду незмінність доводів та заперечень щодо предмету та підстав позову.

Відповідно до ухвали суду від 20.02.2020року підготовче провадження закрито та призначено справу №906/1073/19 до судового розгляду по суті на 15:30год. 12.03.2020 р.

Відповідно до ухвали суду від 12.03.2020р. судове засідання з розгляду справи по суті на 14:30 год. 13.04.2020 р.

В судовому засіданні 13.04.2020року заслухано вступне слово представників сторін спору, безпосередньо досліджено наявні у справі докази, заслухано виступи представників сторін спору у судових дебатах та після виходу суду з нарадчої кімнати оголошено вступну та резолютивну частини рішення про відмову у позові.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Фізична особа - підприємець Пенделяк Юрій Іванович звернувся з позовом до Іршанської селищної ради з вимогою визнати продовженим на той самий термін і на тих самих умовах та чинним договір оренди №2/17 від 30.11.2017р. індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна комунальної власності територіальної громади селища Іршанськ, що був укладений між сторонами.

В обґрунтування фактичних підстав позову позивач доводить, що за договором оренди №2/17 від 30.11.2017р. орендував частину лікувального корпусу Іршанської дільничної лікарні, площею 83,8 кв.м на першому поверсі будівлі, що розташована по вулиці Шевченка, 2 в мт. Іршанськ. Строк оренди встановлено сторонами з 01.12.2017р. до 30.11.2018р. включно.

Після закінчення цього строку, доводить позивач, він як орендар продовжував користуватися орендованим приміщенням та сплачувати орендну плату. Заяви щодо припинення договору оренди протягом місяця після закінчення строку його дії від відповідача не отримував , сплачені за оренду кошти повернуті не були, що свідчить про мовчазну згоду орендодавця на продовження орендних відносин на тих самих умовах та на той самий строк.

Однак, зазначає у позові позивач, 25 квітня 2019року отримав від відповідача акт здачі - приймання орендованого приміщення та був вимушений його звільнити.

Правовими підставами позову позивач визначив ч.4 ст. 284 ГК України, ст. 764 ЦК України та ч.2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна". Окрім того, позивач посилається на ч.2 ст. 28 цього Закону згідно з якою вправі вимагати повернення орендованого майна з будь-якого незаконного володіння , усунення перешкод у користуванні ним тощо.

У відзиві на позовну заяву Іршанська селищна рада позов не визнала з наступних підстав. У п.10.4 договору оренди №2/17 від 30.11.2017р. зазначено, що для продовження терміну його дії Орендодавець за 3 місяці подає своє письмове звернення до селищної ради (органу управління майном) разом з клопотанням орендаря. Оскільки відповідач є органом місцевого самоврядування , за регламентом якого, чергова сесія скликається не рідше одного разу на 3 місяці, питання здачі об`єктів комунальної власності в оренду вирішуються на пленарних засіданнях сесій ради. 14.11.2018року на 19 сесії 7 скликання , участь у якій прийняв безпосередньо позивач, було прийнято рішення № 525, яким відмовлено позивачу в продовженні строку дії договору оренди. Рішення сесії від 14.11.18р. № 525 було розміщено на офіційному веб-сайті відповідача в мережі Інтернет та на відповідних публічних стендах, тому позивач мав можливість ознайомитися з його змістом. Факт використання позивачем орендованого приміщення за наявності обов`язкового до виконання рішення органу місцевого самоврядування є невиконанням з його сторони вимог ч.1 ст.73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

В ході судового вирішення спору, позивач змінив предмет позову та просить суд визнати договір оренди нерухомого майна комунальної власності територіальної громади селища Іршанськ укладеним на умовах поданого проекту цього договору.

Зміну предмету позову позивач обґрунтував тим, що як орендар , що має переважне право , за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, тому надіслав 11.11.19р., згідно вимог ст. 9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", відповідачу проект договору , однак отримав від останнього відмову в його укладенні 15.11.19р., тому вважає за необхідне отримати судовий захист порушеного права у вищенаведений спосіб.

Відповідач заперечуючи проти позову в первинній та зміненій редакціях наголошує на тому, що відповідно до п. 31 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" питання управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади , вирішуються виключно на пленарних засіданнях Іршанської селищної ради. В цьому спорі це рішення селищної ради від 14.11.2018р. №525 "Про розгляд заяви ФОП Пенделяка Ю.І. щодо оренди приміщення", яким відмолено у продовженні терміну дії договору оренди №2/17 в зв`язку із закінченням строку його дії та надано місячний термін до 31.12.2018року на повернення приміщення за актом приймання-передачі. Однак всупереч волі власника майна, позивач не звільнив орендоване приміщення та продовжив здійснювати в ньому господарську діяльність . Відповідач після закінчення строку дії договору оренди №2/17 не виставляв позивачу рахунки для оплати, а всі оплати позивач здійснював самостійно в розмірах, ним визначених. На сьогодні на користь позивача існує переплата у розмірі 1714,72грн. Кошти на вимогу позивача будуть повернуті за його заявою в порядку , встановленому чинним законодавством. Окрім того, на підставі рішення виконавчого комітету №38 від 22.03.19р. надано дозвіл фізичній особі-підприємцю Новіковій Ю.В. на укладання договору оренди на частину приміщення по вул. Шевченка,2 в смт. Іршанськ для розміщення стоматологічного кабінету терміном 2 роки 11 місяців. Договір оренди №1 індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна укладено 01.07.2019року.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

30 листопада 2017 року між Іршанською селищною радою ( у тексті - Орендодавець/Відповідач) та Фізичною особою-підприємцем Пенделяком Юрієм Івановичем (у тексті - Орендар/Позивач) укладено Договір оренди №2/17 індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна комунальної власності територіальної громади селища Іршанськ ( у тексті - Договір оренди №2/17).

За умовою п.1.1 Договору оренди №2/17 в оренду надано частину лікувального корпусу Іршанської дільничної лікарні, площею 83,8 кв.м., розміщених за адресою: Житомирська область, Володарськ-Волинський район, смт. Іршанськ, вул. Шевченка,2, на 1-му поверсі нежилого будинку, що знаходиться на балансі Іршанської селищної ради ( у тексті - об`єкт оренди ).

Об`єкт оренди надано з метою розміщення аптечного закладу.

За умовою п.2.4 у разі припинення Договору № 2/17 об`єкт оренди повертається Орендарем Орендодавцеві аналогічно порядку , встановленому при передачі майна Орендарю цим Договором. Об`єкт оренди вважається поверненим Орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі.

Згідно з п. 2.5 Договору 2/17 обов`язок по складанню акта приймання-передачі покладається на сторону, яка передає об`єкт оренди іншій стороні Договору.

За умовою п.5.10 Договору 2/17 у разі припинення або розірвання Договору Орендар зобов`язаний повернути в 15-денний термін Орендодавцеві або підприємству, вказаному Орендодавцем, орендоване майно.

Договір 2/17 укладено сторонами строком на 1 рік з 01 грудня 2017року до 30 листопада 2018 року включно ( п.10.1).

Для продовження терміну дії Договору №2/17 Орендодавець за 3 місяця до закінчення строку договору подає своє письмове звернення до селищної ради (органу управління майном) разом з клопотанням Орендаря ( п.10.4 ).

У разі закінчення строку дії даного Договору, він може бути продовжений шляхом укладання додаткового Договору (п.10.6).

За умовою п. 10.7 Договору № 2/17 чинність цього Договору припиняється внаслідок, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

У п. 10.9 Договору №2/17 передбачено, що взаємовідносини сторін , не врегульовані цим Договором, регулюються чинним законодавством України.

Дозвіл на оренду об`єкта оренди надано рішенням Іршанської селищної ради №366 від 15.11.2017року.

Позивач визнав, що Договір № 2/17 не був першою підставою виникнення між сторонами орендних відносин об`єкта оренди, оскільки до дати його укладення сторони перебували у договірних відносинах відповідно до раніше укладених договорів оренди. Окрім того, для дотримання ліцензійних умов провадження діяльності із зберігання та роздрібного продажу готових лікарських засобів через аптеку, на замовлення Орендаря Комунальним підприємством "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради 23.05.2014року виготовлено Технічний паспорт на громадський будинок, згідно якого на першому поверсі будівлі № 2 по вулиці Шевченка , у якій, як встановив суд та визнали сторони спору, розміщено лікувальний корпус Іршанської дільничної лікарні, об`єкт оренди займає загальну площу 83,8 кв.м у склади восьми окремих приміщень площами 34,0 кв.м, 13,0 кв.м, два по 5,7 кв.м, 5,3 кв.м, 7,2 кв.м , 11,7 кв.м та 1,2 кв.м відповідно.

Як встановив суд, позивач листом від 01.10.18р. за вих.№6 звернувся до відповідача (вх. № 435/02-19 від 19.10.2018р.) з питання продовження строку чинності Договору №2/17 на наступний термін строком на 2 роки 11 місяців .

14 листопада 2018року відбулася 19 сесія 7 скликання Іршанської селищної ради, участь у якій приймав позивач, на якій розглядалась заява позивача про подальшу оренду об`єкта оренди та за результатами голосування прийнято рішення № 525про відмову у продовжені терміну дії Договору №2/17 у зв`язку із закінченням строку оренди з 30.11.2018р. Запропоновано позивачу звільнити приміщення до 30.12.2018року та повернути за актом прийому-передачі власникові (орендодавцю).

В ході судового вирішення спору судом встановлено, що Орендодавець підготував акт прийому-передачі орендованого майна від 25.04.2019р. та надіслав для підписання Орендарю, однак останній його не підписав .

Судом також встановлено, що позивач сплатив на користь Іршанської селищної ради кошти як орендну плату за листопад - грудень 2018року на суму 2981,04грн (платіжне доручення №1339 від 18.01.19р.), за січень 2019р. на суму 1500,00грн (платіжне доручення №1379 від 14.02.19р.), за лютий - березень 2019 року на суму 3200,00грн ( платіжне доручення №1449 від 27.03.19р.)

Позивач також в ході судового вирішення спору у листопаді 2019 року звертався до відповідача з пропозицією укласти на новий термін договір оренди об`єкту оренди на умовах запропонованого ним проекту, однак отримав відмову.

Судом також встановлено, що 30.12.2019року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення позивачем підприємницької діяльності. Тобто, станом на дату винесення рішення у справі позивач вже немає статусу фізичної особи-підприємця.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно зі статтею 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Положеннями частини 1 статті 763 ЦК України визначено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992 № 2269-XII (з наступними змінами та доповненнями, та в редакції, чинній на дату виникнення спірних відносин ( у тексті - Закон № 2269-XII ) термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

У п. 10.1 Договору 2/17 сторони погодили, що договір укладено строком на 1 рік з 01 грудня 2017року до 30 листопада 2018 року включно.

Згідно з положеннями частини 2 статті 291 ГК України та частини 2 статті 26 Закону № 2269-XII договір оренди припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено.

У п. 10.7 Договору 2/17 сторони погодили, чинність цього Договору припиняється внаслідок, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно ст. 27 Закону № 2269-XII, у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

У п. 5.10 Договору 2/17 сторони погодили, що у разі припинення або розірвання Договору орендар зобов`язаний повернути в 15-денний термін орендодавцеві або підприємству, вказаному орендодавцем, орендоване майно.

Оскільки за умовою п. 10.7 Договору 2/17 підставою припинення договору є закінчення строку, на який його було укладено - 30.11.2018р., в орендаря за умовою п. 5.10 Договору 2/17 виник обов`язок повернути орендоване майно в 15-денний термін орендодавцеві за актом приймання-передачі, підготовленим саме орендарем. В даному спорі такий обов`язок мав бути виконаний позивачем у період з 01.12.2018року до 15.12.2018року включно.

Сторони Договору №2/17 передбачили також умови щодо можливого продовження орендних відносин на новий строк.

Для цього у п. 10.4 договору передбачили, що для продовження терміну дії Договору №2/17 орендодавець за 3 місяці до закінчення строку договору подає своє письмове звернення до селищної ради (органу управління майном) разом з клопотанням орендаря, а в п. 10.6 договору, що у разі закінчення строку дії даного договору, він може бути продовжений шляхом укладання додаткового договору.

Насамперед суд враховує, що відповідач за Договором №2/17 мав статус орендодавця , тому не міг юридично сам до себе письмово звертатися. Очевидно, зазначена умова договору є типовою для договорів оренди комунального майна , що укладаються в межах адміністративно-територіальної одиниці смт. Іршанськ, оскільки статус орендодавця можуть мати комунальні підприємства, установи та організації, що узгоджується з нормами статті 5 Закону № 2269-XII, а Іршанська селищна рада є відповідно органом управляти комунальним майном, що узгоджується з нормами п.31 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Судом встановлено, що відповідач отримав лист позивача за вих. № 6 від 01.10.18р. фактично 19.10.2018року (вх. № 435/02-19 від 19.10.2018р.) , у якому просив продовжити строк Договору №2/17 на новий строк - 2 роки 11 місяців , а не на той самий строк - 1 рік. Окрім того, позивач звернувся до відповідача фактично за півтора місяці до закінчення строку дії Договору №2/17, тоді як за умовою п. 10.4 мав звернутися за три місяці до настання 30.11.2018року.

Судом встановлено, що заява позивача за вих. № 6 від 01.10.18р. щодо продовження строку дії Договору №2/17 розглянута відповідачем 14.11.18р. на 19 сесії 7 скликання Іршанської селищної ради, участь у якій особисто приймав позивач, і що останньому було відомо про прийняте органом місцевого самоврядування рішення № 525 про відмову у продовжені терміну дії Договору №2/17 у зв`язку із закінченням строку оренди з 30.11.2018р.

Судом також встановлено, що відповідачем було задоволено усне клопотання позивача надати йому можливість звільнити об`єкт оренди після закінчення строку дії Договору № 2/17 протягом більшого терміну , та оскільки за умовою п.5.10 договору повернення орендованого майна мало відбутися до 15.12.2018року включно, відповідач погодив позивачу більший строк на звільнення орендованого майна та його повернення за актом прийому-передачі власникові (орендодавцю) до 30.12.2018року.

Згода відповідача на легітимне (правомірне) використання позивачем об`єкта оренди впродовж повного календарного місяця грудня 2018року також знайшла своє відображення у рішенні № 525 від 14.11.18р.

Позивач визнав, що не звільнив об`єкт оренди до 31.12.2018р. та не повернув останній відповідачу за актом приймання-передачі. Поданими доказами (платіжними доручення №1379 від 14.02.19р. та №1449 від 27.03.19р.) позивач фактично підтвердив, що користувався об`єктом оренди у січні - березні 2019року , а потім його звільнив, однак так і не оформив акт приймання-передачі майна з оренди. Суд не встановив, а позивач не довів, що підставою для здійснення орендних платежів у визначених в платіжних документах сумах були рахунки відповідача, як це передбачено у п.3.3. Договору № 2/17, та які можна було б розцінити як схвалення існування орендних відносин між сторонами після 31.12.2018року. І в цій частині суд погоджується з аргументами відповідача, що позивач самостійно сплачував кошти на рахунок відповідача в якості орендної плати у самостійно визначеному розмірі, та що частина таких коштів була зарахована на виконання договірних зобов`язань , в тому числі, за повний місяць грудень 2018року, а залишок коштів в сумі 1714,72грн буде повернуто позивачу за нормами Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 № 787.

Судом встановлено, що уп. 10.9 Договору № 2/17 сторони погодили, що взаємовідносини сторін, не врегульовані цим Договором, регулюються чинним законодавством України.

Так, у статті 764 ЦК України передбачено, що, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Відповідно до частини 4 статті 284 ГК України у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Згідно з частиною 2 статті 17 Закону № 2269-XII у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Позивач вважає, що за змістом наведених норм законодавства, Договір № 2/17 автоматично продовжився на той самий термін ( один рік) і на тих самих умовах, які були передбачені договором ( наприклад, в частині розміру орендної плати , тощо), оскільки відповідач після закінчення строку його дії - 30.11.2018року не заявив про його припинення протягом одного місяця , а саме протягом грудня 2018 року.

Однак позивач помилково тлумачить зазначені норми матеріального права та ч.2 ст. 17 Закону № 2269-XII зокрема, оскільки відповідач як орендодавець заперечив щодо поновлення Договору № 2/17 ще до закінчення строку його дії , прийнявши рішення № 525 від 14.11.2018р., за наявності якого у нього не було правових підстав додатково заявляти про припинення Договору № 2/17 у зв`язку із закінченням строку його дії 30.11.2018р. протягом грудня 2018 року. Більше того, відповідач дозволив позивачу звільнити об`єкт оренди у строк не до 15 грудня 2018року, а до 31.12.2018року. За таких обставин вважати, що протягом грудня 2018року відбулася мовчазна згода орендодавця на продовження орендних відносин за Договором № 2/17 є юридично помилковим.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 914/433/16, від 09.04.2019 у справі № 904/3415/18, від 30.01.2020 у справі № 904/1207/19.від 04 березня 2020 року.

Судом додатково звертається увага позивача на зміст ч.1 ст. 27 Закону № 2269-XII, у якій передбачено , що в разі закінчення строку дії договору оренди та відмови орендодавця від його продовження, орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Рішення № 525 від 14.11.2018р. містить відмову орендодавця від продовження дії Договору № 2/17 як на той самий строк ( в один рік) та на тих самих умовах, так і на новий строк ( 2 роки та 11 місяців), який був запропонований позивачем у листі за вих. № 6 від 01.10.2018р.

З врахуванням викладеного, Договір № 2/17 припинився у зв`язку із закінченням строку його дії 30.11.2018р. та відмовою орендодавця від його продовження.

Щодо доводів позивача про порушення відповідачем його переважного права за змістом ч. 3 статті 17 Закону №2269-ХІІ.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 777 ЦК та ч. 3 ст. 17 Закону №2269-ХІІ, якими врегульовано порядок та підстави набуття переважного права, поняття такого права орендаря означає надання йому переваги орендодавцем у разі наявності пропозицій інших господарюючих суб`єктів, що містять умови, рівні з умовами особи, яка наділена переважним правом. При цьому, для набуття переважного права на укладення договору на новий термін недостатнім є належне виконання орендарем своїх обов`язків за попереднім договором оренди, оскільки іншими передумовами для реалізації такого права законодавство чітко визначає необхідність досягнення між сторонами домовленості щодо умов нового договору, рівність умов (пропозицій) особи, яка наділена переважним правом, з умовами (пропозиціями) іншого претендента на оренду, а також відсутність у власника наміру використовувати майно для власних потреб. Адже, в разі недосягнення сторонами відповідної домовленості переважне право припиняється (п. 3 ч. 1 статті 777 ЦК України).

Сутністю переважного права є укладення договору найму на новий строк зі встановленням умов за домовленістю сторін, а не його автоматичне поновлення. Наймач повинен повідомити наймодавця про своє переважне право у строк, визначений у договорі, або в розумний строк до закінчення строку договору найму (наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17.05.2017 по справі №3-122гс17).

Однак спірні відносини між сторонами виникли не з підстав порушення відповідачем переважного права, а з підстав закінчення строку дії Договору № 2/17 - 30.11.2018р. та відмовою орендодавця від його продовження.

Суд вважає за необхідне наголосити, що позовна вимога про визнання договору оренди продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, по суті є вимогою про встановлення юридичного факту, тому не відповідає передбаченим законом (стаття 20 ГК, частина 2 статті 16 ЦК) способам захисту порушеного права. Тому у позові в первинній редакції предмету позову судом було б відмовлено додатково і з цих підстав.

Позивач змінив предмет позову та просить суд визнати договір оренди нерухомого майна комунальної власності територіальної громади селища Іршанськ укладеним на умовах поданого проекту цього договору.

Зміну предмету позову позивач обґрунтував тим, що як орендар , що має переважне право , за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, надіслав 11.11.19р., згідно вимог ст. 9 Закону № 2269-XII, відповідачу проект договору , однак отримав від останнього відмову в його укладенні 15.11.19р., тому вважає за необхідне отримати судовий захист порушеного права у вищенаведений спосіб в межах вирішення спору у цій справі.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону № 2269-XII ініціатива (пропозиція) щодо оренди майна може виходити від фізичних осіб, які можуть бути орендарями відповідно до статті 6 цього Закону.

Згідно з ч.1 ст. 9. Закону № 2269-XII фізичні особи, які бажають укласти договір оренди, направляють заяву, проект договору оренди, а також інші документи згідно з переліком, що визначається Фондом державного майна України (далі - матеріали), відповідному орендодавцеві, зазначеному у статті 5 цього Закону.

Згідно з ч. 8 цієї статті Закону у разі відмови в укладенні договору оренди, а також неодержання відповіді у встановлений термін заінтересовані особи мають право звернутися за захистом своїх інтересів до суду.

Водночас Закон № 2269-XII втратив чинність 01.02.2020року.

Позивач звернувся до суду щодо вирішення спору , який виник між сторонами до дати звернення з цим позовом до суду -09.10.2019року у зв`язку із закінченням строку дії Договору оренди №2/17. Всі інші дії, вчинені позивачем щодо надіслання відповідачу проекту договору оренди з викладеними у них умовами тощо після відкриття судом провадження у цій справі - 15.10.2019р. не мають жодного юридичного значення щодо фактичних та правових підстав позову, поданого в первинній редакції.

Суд враховує, що згідно з частиною 2 статті 14 Кодексу учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

З врахуванням викладеного, та оскільки у позові було б відмовлено з наведених судом підстав, суд не надає правової оцінки зміненому предмету позову та його правовим підставам.

Щодо судового збору.

Позивач при зверненні з цим позовом до суду сплатив судовий збір в розмірі 1921,00 грн згідно платіжного доручення №77 від 07.10.2019року.

У зв`язку з відмовою у позові судовий збір позивачу не відшкодовується.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 23.04.20

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати: 1 - у справу, 2-3 сторонам (рек. з пов.)