РІШЕННЯ

01 квітня 2020 року м.Харків Справа № 913/660/19

Провадження №15/913/660/19

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (вул.Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд.8, поверх 6, офіс 32, м.Київ, 04112)

до Фізичної особи-підприємця Долотіна Андрія Олександровича ( АДРЕСА_1 )

про звернення стягнення на предмет іпотеки

Суддя Смола С.В.

Секретар судового засідання Пата А.С.

У засіданні брали участь:

від позивача: Іванісов Є.М. - адвокат за довіреністю від 07.05.2019 №1074;

від відповідача: представник не прибув.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») 03.12.2019 звернулось до Господарського суду Луганської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Долотіна Андрія Олександровича (далі - ФОП Долотін А.О.) про звернення стягнення на предмет іпотеки - А) Цех по виробництву поліетиленової плівки, що складається з: Г-1 цех по виробництву поліетиленової плівки (шлакоблок), загальною площею 531,0 кв. м., Д-1 теслярський цех (черепашник), загальною площею 79,9 кв.м., Е-1 котельня (цегла), загальною площею - 67,7 кв.м., Б - склад (дерево обкл. цеглою), В - склад (цегла), Ж - водонапірна башта (шлакоблок), У - вбиральня (дерево), Л - душ (цегла), 1,2 - огорожа (метал, цегла), №6 - замощення (асфальт), А-1 адміністративна будівля (шлакоблок, цегла), загальною площею - 220,6 кв. м., що розташований за адресою: Луганська область, смт Станично-Луганське, вулиця Горького, будинок 66, шляхом надання ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» права продажу предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку встановленому ст.38 Закону України «Про іпотеку», за ціною, встановленою на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на порушення ФОП Долотіним А.О. умов кредитного договору №011/11-19/28 від 14.11.2006, який укладений між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ФОП Долотіним А.О. в частині своєчасного повернення кредиту, виконання якого було забезпечене договором іпотеки від 16.11.2006 №3649.

13.11.2009 рішенням Господарського суду Луганської області у справі №1/132 за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ФОП Долотіна А.О. позов задоволено частково, стягнуто на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором від 14.11.2006 №011/11-19/28 у сумі 179 412,96 євро та 12 723 грн 61 коп., у т.ч. за кредитом - 170 000,00 євро.,за відсотками - 9412,96 євро, пеню за процентами - 12 723 грн 61 коп., крім того, витрати зі сплати держмита - 1794,13 євро і 127 грн 24 коп. та інформаційно-технічні витрати - 236 грн 00 коп.

23.08.2016 між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Публічним акціонерним товариством «Вектор Банк» (далі - ПАТ «Вектор Банк») було укладено договір факторингу (портфельне відступлення прав вимоги), відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором від 14.11.2006 №011/11-19/28 перейшло до ПАТ «Вектор Банк».

23.08.2016 між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу (портфельне відступлення прав вимоги), відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором від 14.11.2006 №011/11-19/28 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».

23.08.2016 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» було укладено договір відступлення прав за договорами іпотеки, відповідно до якого право вимоги за договором іпотеки від 16.11.2006 перейшло до ПАТ «Вектор Банк».

23.08.2016 між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого право вимоги за договором іпотеки від 16.11.2006 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

За відомостями позивача, станом на день звернення позивача з позовом, заборгованість ФОП Долотіна А.О. за рішенням Господарського суду Луганської області від 13.11.2009 у справі №1/132 не погашена.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2019 справа передана на розгляд судді Смолі С.В.

Ухвалою господарського суду від 09.12.2019 позовну заяву ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» залишено без руху, оскільки позивачем до позовної заяви не було додано детального викладення обставин щодо арешту спірного майна відповідача та наданням відповідних доказів на підтвердження зазначених обставин; не надані суду копії кредитного договору №011/11-19/28 від 14.11.2006 та рішення Господарського суду Луганської області від 13.11.2009 у справі №1/132. Надано позивачу строк на усунення недоліків протягом 10 днів з дня вручення ухвали суду.

Ухвалою господарського суду від 08.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі; визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначене на 29.01.2020.

Ухвалою господарського суду від 29.01.2020 відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 19.02.2020.

Ухвалою господарського суду від 19.02.2020 продовжено строк проведення підготовчого провадження по 11.03.2020; закрите підготовче провадження; призначено справу до судового розгляду по суті на 11.03.2020.

Ухвалою суду від 11.03.2020 розгляд справи по суті відкладено на 01.04.2020.

У судове засідання 01.04.2020 відповідач не прибув, причин неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд ураховує, що поштова кореспонденція у справі, зокрема, ухвали Господарського суду Луганської області від 08.01.2020 та від 29.01.2020, надсилалась відповідачу за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: АДРЕСА_1 , та повернулась на адресу суду із відміткою органу поштового зв`язку: «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення - адресат не проживає».

Відповідно до інформації, отриманої на сайті https://track.ukrposhta.ua на момент відкриття 01.04.2020 судового засідання з розгляду справи по суті, поштове відправлення з трек-номером 879, яким 12.03.2020 з відміткою «судова повістка» на адресу відповідача була направлена ухвала суду від 11.03.2020, значиться як «не вручене відповідачеві під час доставки: інші причини» (інформація від 18.03.2020, 12:12:00).

Суд виходить із того, що відповідно до п.99-2, абз.4,5 п.114, абз.3 п.116 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 (з наступними змінами) рекомендовані поштові відправлення з позначкою «Судова повістка», адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. У разі коли одержувач відмовляється засвідчити своїм підписом факт відмови від одержання поштового відправлення, коштів за поштовим переказом, такі поштове відправлення, поштовий переказ зберігаються в приміщенні об`єкта поштового зв`язку протягом установленого пунктом 116 цих Правил строку (крім рекомендованих листів з позначкою «Судова повістка»), після закінчення якого - повертаються поштовим оператором за зворотною адресою. У разі відмови адресата (представника юридичної особи, уповноваженого на одержання пошти) одержати рекомендований лист з позначкою «Судова повістка» працівник поштового зв`язку робить позначку «Адресат відмовився» із проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. У разі невручення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою у порядку, визначеному у пунктах 99, 99-1, 99-2, 106 та 114 цих Правил, із зазначенням причини невручення.

Із сукупності наведених приписів випливає, що орган поштового зв`язку, здійснивши 18.03.2020 невдалу спробу вручити відповідачеві поштове відправлення з трек-номером 879, яким 12.03.2020 з відміткою «судова повістка» на адресу відповідача була направлена ухвала суду від 11.03.2020, у будь-якому випадку був зобов`язаний не пізніше 19.03.2020 повернути вказане поштове відправлення з відміткою про відсутність адресата або про його відмову від отримання поштового відправлення, чого у порушення вищенаведених приписів правил зроблено не було.

Згідно з п.4 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому відділенні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до ч.ч.3 та 7 ст.120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Відтак, за оцінкою суду, неналежне виконання органом поштового зв`язку свого обов`язку щодо повернення на адресу суду вказаного поштового відправлення не пізніше наступного робочого дня з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» чи «адресат відмовився», не змінює того факту, що 18.03.2020 дане відправлення не було вручене відповідачеві під час доставки і за наслідками саме цієї обставини відповідач визнається таким, що 18.03.2020 отримав поштове відправлення з трек-номером 879, яким 12.03.2020 з відміткою «судова повістка» на його адресу була направлена ухвала суду від 11.03.2020.

З огляду на викладене суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав.

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне.

14.11.2006 між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» , яке в подальшому було перейменоване на Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», як кредитором та Фізичною особою-підприємцем Долотіним Андрієм Олександровичем як позичальником укладено кредитний договір №011/11-19/28, за умовами якого кредитор на положеннях та умовах цього договору відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію у сумі 170 000 євро (ліміт кредитування) строком до 13.11.2011 зі сплатою 12% річних. Під терміном «невідновлювальна кредитна лінія» розуміється кредитна лінія, при якій при отриманні позичальником повної суми кредитних коштів і досягненні ліміту кредитування подальша видача кредитних коштів позичальнику припиняється незалежно від фактичної суми заборгованості за кредитом на протязі дії кредитного договору (п.1.1 кредитного договору).

Відповідно до п.3.4 договору у відповідності з діючим законодавством України забезпеченням цього договору (ст.345 ГК України) є: нерухомість та обладнання за адресою: вул.Горького, буд.66, смт Станиця-Луганська Луганської області.

Згідно з п.9.1 договору він набуває чинності з дати його укладення та діє до часу повного погашення позичальником заборгованості за кредитом (позичкової заборгованості, відсотків за користування кредитом, штрафів та пені).

16.11.2006 між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» як іпотекодержателем та Фізичною особою-підприємцем Долотіним Андрієм Олександровичем як іпотекодавцем укладений договір іпотеки, за умовами якого цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя та витікають з кредитного договору від 14.11.2006 №011/11-19/28 (а також усіх додаткових угод до нього), які можуть бути укладені до закінчення строку дії кредитного договору, укладеного між іпотекодержателем та Фізичною особою-підприємцем Долотіним Андрієм Олександровичем, за умовами якого Фізична особа-підприємець Долотін А.О. зобов`язується до 13.11.2011 повернути іпотекодержателю кредит у розмірі 170 000 євро, сплатити проценти за користування ним згідно умов кредитного договору, а також можливу неустойку у розмірі та у випадках, передбачених кредитним та цим договором. У відповідності до даного договору іпотекодержатель має право у випадку невиконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором отримати задоволення за рахунок майна, заставленого на вищевказаних умовах (п.1.1 договору).

Предметом іпотеки є нерухоме майно: А) цех по виробництву поліетиленової плівки, що складається з: Г-1 цех по виробництву поліетиленової плівки (шлакоблок), загальною площею - 231,0 кв.м, Д-1 теслярний цех (черепашник), загальною площею - 79,9 кв.м, Е-1 котельня (цегла), загальною площею - 67,7 кв.м, Б - склад (дерево, обкл.цеглею), В - склад (цегла), Ж - водонапірна башта (шлакоблок), У - вбиральня (дерево), Л - душ (цегла), 1, 2 - огорожа (метал, цегла), №6 - замощення (асфальт), А-1 адміністративна будівля (шлакоблок, цегла), загальною площею - 220,6 кв.м, що розташований за адресою: вул.Горького, буд.66, смт Станично-Луганське Луганської області (п.1.2 договору іпотеки).

Рішенням Господарського суду Луганської області від 13.11.2009 у справі №1/132 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до Фізичної особи-підприємця Долотіна Андрія Олександровича про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 14.11.2006 №011/11-19/28 у розмірі 179 412,96 євро та 12 723 грн 61 коп., у т.ч. за кредитом - 170 000 євро, за відсотками - 9 412,96 євро, пеня за процентами 12 723 грн 61 коп. позовні вимоги задоволені повністю: стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 14.11.2006 №011/11-19/28 у розмірі 179 412,96 євро та 12 723 грн 61 коп., у т.ч. за кредитом - 170 000 євро, за відсотками - 9 412,96 євро, пеня за процентами 12 723 грн 61 коп., витрати зі сплати держмита в сумі 1 794,13 євро і 127 грн 24 коп., інформаційно-технічні витрати в сумі 236 грн 00 коп.

23.08.2016 між Публічним акціонерним товариством Райффайзен Банк Аваль» та Публічним акціонерним товариством «Вектор Банк» (далі - ПАТ «Вектор Банк») укладено договір факторингу (портфельне відступлення прав вимоги), відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором від 14.11.2006 №011/11-19/28, укладеним між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ФОП Долотіним А.О. перейшло до ПАТ «Вектор Банк».

23.08.2016 між ПАТ «Вектор Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу (портфельне відступлення прав вимоги), відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором від 14.11.2006 №011/11-19/28, укладеним між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ФОП Долотіним А.О. перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

23.08.2016 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» укладено договір відступлення прав за договорами іпотеки, відповідно до якого право вимоги за договором іпотеки від 16.11.2006 перейшло до ПАТ «Вектор Банк».

23.08.2016 між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого право вимоги за договором іпотеки від 16.11.2006 перейшло до ТОВ «ФК Довіра та Гарантія».

Позивач з посиланням на приписи ст.ст.33, 38 Закону України «Про іпотеку» у зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору від 14.11.2006 №011/11-19/28 звернувся до суду з цим позовом.

Правовідносини між сторонами, що пов`язані з кредитуванням та забезпеченням виконання кредитних зобов`язань, визначені укладеними між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ФОП Долотіним А.О. кредитним договором 14.11.2006 №011/11-19/28 та договором іпотеки від 16.11.2006 і регулюються главами 49, 70, 71 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За правилами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 1050 ЦК України встановлені наслідки порушення договору позичальником. Згідно частини 2 цієї статті, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Згідно із ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Згідно з ч.1 ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, тобто - неналежне виконання.

Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як уже зазначалось, рішенням Господарського суду Луганської області від 13.11.2009 у справі №1/132 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до Фізичної особи-підприємця Долотіна Андрія Олександровича про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 14.11.2006 №011/11-19/28 у розмірі 179 412,96 євро та 12 723 грн 61 коп., у т.ч. за кредитом - 170 000 євро, за відсотками - 9 412,96 євро, пеня за процентами 12 723 грн 61 коп. позовні вимоги задоволені повністю.

Зазначеним рішенням встановлено надання ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» ФОП Долотіну А.О. кредиту у сумі 170 000 євро для розвитку бізнесу зі сплатою 12,0% річних, строком до 13.11.2011 та невиконання відповідачем своїх зобов`язань з повернення кредиту та своєчасної сплати відсотків за користування ним.

Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

23.08.2016 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» як клієнтом та ПАТ «Вектор Банк» як фактором укладено договір факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) (далі - договір факторингу №1), за умовами якого в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту загальну суму фінансування, а клієнт відступає (передає) факторові права вимоги, вказані в реєстрі кредитних операцій до відступлення, на умовах та в обсязі, що будуть існувати станом на дату відступлення прав вимоги (п.2.1 договору).

Відповідно до п.1.1 договору факторингу №1 загальна сума фінансування - грошові кошти у валюті України у сумі 4 400 000 грн 00 коп., які фактор зобов`язується передати в розпорядження клієнта в рахунок відступлення прав вимоги за кредитними договорами шляхом перерахування їх на рахунок клієнта в порядку і на умовах, визначених договором. Загальна сума фінансування дорівнює сумі всіх одиничних сум фінансування. Акт прийому-передачі - письмовий документ, який складається спільно клієнтом та фактором за формою, наведеною у додатку №3 до договору, та підтверджує передачу клієнтом фактору документації відповідно до умов цього договору. Дата відступлення прав вимоги - дата підписання клієнтом і фактором реєстру відступлених прав вимоги, яке здійснюється після отримання клієнтом всієї загальної суми фінансування.

Згідно з п.3.1 договору факторингу №1 фактор зобов`язаний в рахунок відступлення прав вимоги за кредитними договорами протягом 3 робочих днів з дати укладення цього договору сплатити клієнту загальну суму фінансування шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на банківській рахунок клієнта № НОМЕР_1 , МФО 300335, ідентифікаційний код НОМЕР_2 у АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Після підписання сторонами реєстру відступлених прав вимоги, в день такого підписання, клієнт передає, а фактор зобов`язаний прийняти документацію, про що сторонами складається акт приймання-передачі за формою, наведеною у додатку №3 до договору. Приймання-передача документації здійснюється уповноваженими представниками сторін за адресою клієнта: м.Київ, вул.Лєскова, 9. Передача документації щодо договорів забезпечення і поручителів, здійснюється сторонами в день укладання договорів відступлення прав вимоги за договорами забезпечення відповідно до умов, погоджених сторонами в таких договорах (п.4.1 договору факторингу №1).

У відповідності до пп.4.1.1 п.4.1 договору факторингу №1 після підписання сторонами реєстру відступлених прав вимоги клієнт одноразово надає фактору щодо забезпечених заставою та/або іпотекою кредитних договорів деталізований розрахунок заборгованості (за формою, наведеною у додатку №8 до цього договору) за такими кредитними договорами в обсязі, що не перевищує 10 розрахунків за один календарний місяць.

У подальшому 23.08.2016 між ПАТ «Вектор Банк» як клієнтом та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» як фактором укладений договір факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) (далі - договір факторингу №2), за умовами якого в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту загальну суму фінансування, а клієнт відступає (передає) факторові права вимоги, вказані в реєстрі кредитних операцій до відступлення, на умовах та в обсязі, що будуть існувати станом на дату відступлення прав вимоги (п.2.1 договору).

Відповідно до п.1.1 договору факторингу №2 загальна сума фінансування - грошові кошти у валюті України у сумі 4 444 000 грн 00 коп., які фактор зобов`язується передати в розпорядження клієнта в рахунок відступлення прав вимоги за кредитними договорами шляхом перерахування їх на рахунок клієнта в порядку і на умовах, визначених договором. Загальна сума фінансування дорівнює сумі всіх одиничних сум фінансування. Загальна сума фінансування дорівнює сумі всіх одиничних сум фінансування. Акт прийому-передачі - письмовий документ, який складається спільно клієнтом та фактором за формою, наведеною у додатку №3 до договору, та підтверджує передачу клієнтом фактору документації відповідно до умов цього договору. Дата відступлення прав вимоги - дата підписання клієнтом і фактором реєстру відступлених прав вимоги, яке здійснюється після отримання клієнтом всієї загальної суми фінансування.

Згідно з п.3.1 договору факторингу №2 фактор зобов`язаний в рахунок відступлення прав вимоги за кредитними договорами протягом 3 робочих днів з дати укладення цього договору сплатити клієнту загальну суму фінансування шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на банківській рахунок клієнта № НОМЕР_3 , МФО 339038, ідентифікаційний код НОМЕР_4 у ПАТ «Вектор Банк».

Після підписання сторонами реєстру відступлених прав вимоги, в день такого підписання, клієнт передає, а фактор зобов`язаний прийняти документацію, про що сторонами складається акт приймання-передачі за формою, наведеною у додатку №3 до договору. Приймання-передача документації здійснюється уповноваженими представниками сторін за адресою клієнта: м.Київ, вул.Лєскова, 9. Передача документації щодо договорів забезпечення і поручителів, здійснюється сторонами в день укладання договорів відступлення прав вимоги за договорами забезпечення відповідно до умов, погоджених сторонами в таких договорах (п.4.1 договору факторингу №2).

У відповідності до пп.4.1.1 п.4.1 договору факторингу №2 після підписання сторонами реєстру відступлених прав вимоги клієнт одноразово надає фактору щодо забезпечених заставою та/або іпотекою кредитних договорів деталізований розрахунок заборгованості (за формою, наведеною у додатку №8 до цього договору) за такими кредитними договорами в обсязі, що не перевищує 10 розрахунків за один календарний місяць.

Оскільки з позовом у справі звертається не ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», а ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» суду необхідно з`ясувати та встановити факт переходу до позивача права вимоги за кредитним договором від 14.11.2006 №011/11-19/28.

Стаття 512 ЦК України передбачає випадки, в яких відбувається заміна кредитора у зобов`язанні, тобто в матеріальному правовідношенні, при цьому, за змістом даної статті, правонаступництво та передання своїх прав кредитором іншій особі за правочином є окремими самостійними підставами заміни кредитора у зобов`язанні, що відрізняються як за умовами виникнення, так і їх оформленням та правовими наслідками; заміна боржника в зобов`язанні також є можливою як на підставі правочину (ст.520 ЦК України), так і в силу спеціальних приписів закону (ст.ст.104-109 ЦК України).

Приписами ст. 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За загальним визначенням, правонаступництво - це перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого. Правонаступництво може бути універсальним або частковим (сингулярним). За універсального правонаступництва до правонаступника (фізичної або юридичної особи) переходять усі права і обов`язки того суб`єкта, якому вони належали раніше. За часткового (сингулярного) правонаступництва від одного до іншого суб`єкта переходять лише окремі права і обов`язки.

Правонаступництво слід розглядати як певний юридичний механізм похідного правонабуття, за яким до правонаступника переходять суб`єктивні права та обов`язки попередника.

Суд зауважує, що з огляду на умови укладених договорів факторингу №1 та №2, зокрема, п.1.1 зазначених договорів, слід встановити дату відступлення права вимоги, якою є дата підписання відповідного реєстру відступлених прав вимоги сторонами та факт внесення загальної суми фінансування по кожному з договорів, а також з`ясувати чи передавалися первісними кредиторами новим за обома договорами за актами приймання-передачі відповідні документи, що підтверджують наявність у первісних кредиторів (у ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та в подальшому у ПАТ «Вектор Банк») прав вимоги.

ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» визначено підставою позову, зокрема, кредитний договір від 14.11.2006 №011/11-19/28, договір відступлення права вимоги між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк», за яким право вимоги за кредитним договором від 14.11.2006 №011/11-19/28 перейшло до ПАТ «Вектор Банк», а також договір відступлення права вимоги між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», за яким право вимоги за кредитним договором від 14.11.2006 №011/11-19/28 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» вважає, що набуло права кредитора згідно положень ст.ст. 512, 514, 520 ЦК України.

На підтвердження вказаних доводів позивач надав до матеріалів справи копії наступних документів: кредитного договору від 14.11.2006 №011/11-19/28, договору відступлення прав вимоги від 23.08.2016, укладеного між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк»; витягу з реєстру відступлених прав вимоги до договору факторингу (№1) від 23.08.2016; договору відступлення прав вимоги від 23.08.2016, укладеного між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія»; витягу з реєстру боржників до договору факторингу (№2) від 23.08.2016; платіжного доручення від 23.08.2016 №183994.

Доказами, відповідно до ст.73 ГПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Частиною 1 ст.77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1, 2, 4 ст.80 ГПК України передбачено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до ч.1 ст.81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу.

Як уже зазначалось судом, позивачем на підтвердження факту відступлення прав вимоги за кредитним договором від 14.11.2006 №011/11-19/28 від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ПАТ «Вектор Банк» відповідно до договору факторингу від 23.08.2016 (№1) надано тільки копію витягу з реєстру відступлених прав вимоги до договору факторингу №1, який не міститься жодної дати його підписання, що унеможливлює встановлення судом дати, з якої відбулося відступлення прав вимоги.

Крім того, позивачем в порушення приписів ст.ст.74, 76, 77, 80 ГПК України не надано суду доказів здійснення перерахування ПАТ «Вектор Банк» визначеної п.1.1 договору факторингу №1 загальної суми фінансування ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та не надано акту прийому-передачі за формою, наведеною у додатку №3 до договору факторингу №1.

Суд зауважує, що відсутність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договором відступлення на час або після його укладення є самостійною та достатньою підставою вважати, що відсутня заміна кредитора у зобов`язанні, у даному випадку за кредитним договором від 14.11.2006 №011/11-19/28.

Викладене відповідає висновкам Верховного Суду, наведеним у постанові від 17.01.2020 (справа №916/2286/16), які в силу положень ч.4 ст.236 ГПК України враховуються при виборі і застосуванні норм права.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами перехід права вимоги за кредитним договором від 14.11.2006 №011/11-19/28 від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ПАТ «Вектор Банк» відповідно до договору факторингу від 23.08.2016 (№1).

Крім того суд зауважує наступне.

На підтвердження виконання ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» умов договору факторингу №2 в частині складання акту прийому-передачі, підписання реєстру відступлених прав та перерахування загальної суми фінансування позивачем надано копії витягу з реєстру боржників відповідно до договору факторингу №2 та платіжного доручення від 23.08.2016 №1838994.

Позивачем не надано суду акта прийому-передачі документації відповідно до умов договору факторингу №2, а копія витягу з реєстру боржників відповідно до договору факторингу №2 не містить дати підписання клієнтом і фактором реєстру відступлених прав вимоги.

Також судом не береться до уваги надана позивачем копія платіжного доручення від 23.08.2016 №1838994 з огляду на наступне.

Порядок здійснення безготівкових розрахунків регулюється Цивільним кодексом України, законом і банківськими правилами (ч.4 ст.1088 ЦК України).

Законом України від 05.04.2001 № 2346-III «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», зокрема, визначено загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, а також встановлено відповідальність суб`єктів переказу.

Відповідно до п.1.30 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжне доручення - це розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунку на рахунок отримувача.

За платіжним дорученням банк зобов`язується переказати з рахунку платника певну грошову суму на рахунок отримувача у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту (ст.1089 ЦК України).

Порядок розрахунків платіжними дорученнями і вимоги щодо їх заповнення встановлені главою 3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, яка затверджена постановою Правління Національного Банку України від 21.01.2004 №22.

За вимогами п. 32.3 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банки зобов`язані виконувати доручення клієнтів, що містяться в документах на переказ, відповідно до реквізитів цих документів та з урахуванням положень, встановлених п. 22.6 ст. 22 цього Закону.

Згідно з п.22.6 ст.22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» обслуговуючий платника банк у розрахунковому документі зобов`язаний перевірити, зокрема, відповідність номера рахунка платника та коду юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України і приймати цей документ лише в разі їх збігу. Крім цього, обслуговуючий платника банк перевіряє повноту, цілісність і достовірність цього розрахункового документа порядку, встановленому нормативно-правовими актами Національного банку України.

У противному разі банк, що обслуговує отримувача, має право затримати суму переказу на строк до чотирьох робочих днів. У разі неможливості встановлення належного отримувача банк, що обслуговує отримувача, зобов`язаний повернути кошти, переказані за цим документом, банку, що обслуговує платника, із зазначенням причини їх повернення.

Згідно з ч.2 ст.1090 ЦК України банку заборонено вносити виправлення в платіжне доручення клієнта, якщо інше не встановлене законом або банківськими правилами.

Враховуючи зазначені положення та вимоги закону, суд дійшов висновку, що надана позивачем копія платіжного доручення від 23.08.2016 №1838994 не може вважатись належним доказом виконання зобов`язань за договором факторингу №2 в частині перерахування ТОФ «ФК «Довіра та Гарантія» загальної суми фінансування ПАТ «Вектор Банк», оскільки зазначені в цьому платіжному документі у відповідних графах коди ЄДРПОУ платника коштів (ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія») та отримувача коштів (ПАТ «Вектор Банк») є однаковими - 38750239, що викликає у суду обґрунтовані сумніви щодо прийняття взагалі цього документу до виконання банком платника коштів - ПАТ «Альфа-банк».

Жодних інших документів (відповідних банківських виписок тощо), які б підтверджували здійснення платіжних операцій згідно платіжного доручення від 23.08.2016 №1838994, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» суду не надано.

Таким чином, оскільки позивачем не надано суду доказів передачі первісними кредиторами новим за договорами факторингу №1 та №2 необхідної на підтвердження їх прав документації, суд приходить до висновку про те, що ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» не доведено факту переходу права вимоги за кредитним договором від 14.11.2006 №011/11-19/28 від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ПАТ «Вектор Банк» відповідно до договору факторингу від 23.08.2016 (№1) та в подальшому від ПАТ «Вектор Банк» до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» відповідно до договору факторингу від 23.08.2016 (№2).

З метою забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором 16.11.2006 між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» як іпотекодержателем та Фізичною особою-підприємцем Долотіним Андрієм Олександровичем як іпотекодавцем укладений договір іпотеки (а.с.8-10).

Частиною 1 ст.7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Частинами 1, 3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у редакції, чинній на момент укладення договору іпотеки передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У п.1.1 договору іпотеки сторони передбачили, що у відповідності до даного договору іпотекодержатель має право у випадку невиконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором отримати задоволення за рахунок майна, заставленого на вищевказаних умовах.

Відповідно до ч.1 ст.36 Закону України «Про іпотеку» у редакції, чинній на момент укладення договору іпотеки, передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового

врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про

задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В п.3.1 іпотечного договору сторони передбачили, що іпотекодержатель має право: у випадку невиконання іпотекодавцем зобов`язань за цим або кредитним договором, звернутися з позовом до суду або звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до п.5 цього договору, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на отримання заставленого майна, а також витрат, пов`язаних з реалізацією предмету іпотеки (пп.3.1.4 п.3.1 договору); у випадку невиконання іпотекодавцем зобов`язань за цим договором або за кредитним договором, звернути стягнення на предмет іпотеки та за його рахунок задовольнити свою вимогу, визначену пп.3.1.4 п.3.1 цього договору. Порядок такого способу задоволення визначається п.5 цього договору (пп.3.1.5 п.3.1 договору); достроково звернути стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем обов`язків за кредитним договором якщо у момент настання строку виконання зобов`язань за кредитним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений кредитним договором строк суми кредиту; та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлені кредитним договором строки сум процентів; та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлені кредитним договором строки сум неустойки (пені, штрафних санкцій) (пп.3.1.6 п.3.1 договору).

Відповідно до п.5.2 договору іпотеки іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання зобов`язання у наступних випадках: якщо у момент настання строку виконання зобов`язань за кредитним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений кредитним договором строк суми кредиту; та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлені кредитним договором строки сум процентів; та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлені кредитним договором строки сум неустойки (пені, штрафних санкцій).

В п.5.5 договору іпотеки сторони визначили способи задоволення вимог іпотекодержателя: у випадку невиконання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя про усунення порушень зобов`язань за цим та/або кредитним договором у встановлені іпотекодержателем строки, такі вимоги іпотекодержателя задовольняються за рахунок предмета іпотеки, це застереження згідно Закону України «Про іпотеку» вважається договором про задоволення вимог іпотекодержателя, який є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі цього договору іпотеки, який в цьому випадку є правовстановлюючим документом (пп.5.5.1 п.5.1 договору іпотеки); реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Початкова ціна продажу предмета іпотеки з прилюдних торгів встановлюється за рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо така угода не досягнута - спеціалізованою організацією, що проводить прилюдні торги на підставі оцінки предмета іпотеки. При цьому початкова ціна не може бути нижчою за 90 відсотків вартості предмета іпотеки, визначеною шляхом його оцінки (пп.5.5.2 п.5.5 договору іпотеки); іпотекодержатель має право організувати продаж предмета іпотеки шляхом укладення договору купівлі-продажу між іпотекодавцем та покупцем, який укладається за письмовою згодою іпотекодержателя в порядку, визначеному статтею 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати». При цьому кошти за придбану нерухомість покупець сплачує на банківські рахунки іпотекодержателя (пп.5.5.3 п.5.5 договору іпотеки).

23.08.2016 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» як цедентом та ПАТ «Вектор Банк» як цесіонарієм укладено договір відступлення прав за договорами іпотеки (далі - договір відступлення прав №1), відповідно до якого у зв`язку з укладенням між цедентом та цесіонарієм договору факторингу від 23.08.2016 цедент передає, а цесіонарій приймає права за договорами іпотеки, що зазначені у додатку №1 до цього договору (п.1.1 договору).

Відповідно до п.1.2 договору відступлення прав №1 відступлення прав за договорами іпотеки здійснюється в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права, включаючи: всі права цедента як іпотекодержателя, що передбачені умовами договорів іпотеки; право звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідності до договорів іпотеки.

Згідно з п.2.1 договору відступлення прав №1 права за договором іпотеки вважаються переданими (відступленими) з моменту підписання та нотаріального посвідчення цього договору, але не раніше ніж з визначеного договором факторингу переходу від цедента до цесіонарія прав, що є предметом договору факторингу.

З моменту передання (відступлення) прав за договорами іпотеки цесіонарій замінює цедента у правовідносинах, які склалися між ними та іпотекодавцями за договорами іпотеки (п.2.2 договору відступлення прав №1).

23.08.2016 між ПАТ «Вектор Банк» як цедентом та ТОФ «ФК «Довіра та Гарантя» як цесіонарієм укладено договір відступлення прав за договорами іпотеки (далі - договір відступлення прав №2), відповідно до якого у зв`язку з укладенням між цедентом та цесіонарієм договору факторингу від 23.08.2016 цедент передає, а цесіонарій приймає права за договорами іпотеки, що зазначені у додатку №1 до цього договору (п.1.1 договору).

Відповідно до п.1.2 договору відступлення прав №2 відступлення прав за договорами іпотеки здійснюється в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права, включаючи: всі права цедента як іпотекодержателя, що передбачені умовами договорів іпотеки; право звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідності до договорів іпотеки.

Згідно з п.2.1 договору відступлення прав №2 права за договором іпотеки вважаються переданими (відступленими) з моменту підписання та нотаріального посвідчення цього договору, але не раніше ніж з визначеного договором факторингу переходу від цедента до цесіонарія прав, що є предметом договору факторингу.

З моменту передання (відступлення) прав за договорами іпотеки цесіонарій замінює цедента у правовідносинах, які склалися між ними та іпотекодавцями за договорами іпотеки (п.2.2 договору відступлення прав №2).

З огляду на те, що ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» не доведено факту переходу права вимоги за кредитним договором від 14.11.2006 №011/11-19/28 від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ПАТ «Вектор Банк» відповідно до договору факторингу від 23.08.2016 (№1) та в подальшому від ПАТ «Вектор Банк» до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» відповідно до договору факторингу від 23.08.2016 (№2), суд приходить до висновку, що враховуючи умови п.2.2 договорів відступлення прав №1 та №2, відсутні підстави вважати, що відбувся перехід права вимоги за договором іпотеки від 16.11.2006, укладеним між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ФОП Долотіним А.О., від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ПАТ «Вектор Банк» відповідно до договору відступлення прав №1 та в подальшому від ПАТ «Вектор Банк» до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» відповідно до договору відступлення прав від 23.08.2016 (№2).

Також суд бере до уваги, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №68452985 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відносно майна, яке предметом даного спору, зареєстроване обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 9527477, підставою якого визначено постанову ВДВС Станично-Луганського РУЮ про відкриття виконавчого провадження від 27.01.2010 ВП 16975357, об`єкт обтяження - інше, цех по виробництву поліетиленової плівки, адреса: Луганська область, Станично-Луганський район, смт Станиця Луганська, вул.Горького, буд.66.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Частиною 1 ст.220 ЦК України встановлено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Водночас, відповідно до ч.2 ст.55 Закону України «Про нотаріат» при посвідченні угод про відчуження або заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, транспортних засобів перевіряється відсутність будь-якої заборони відчуження або арешту майна.

Крім того, відповідно до абз.3 п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» арешт належить до обтяжень речових прав на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації. Пунктом 6 ч.1 ст.24 цього ж Закону передбачено, що наявність зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно є підставою для відмови в державній реєстрації прав.

Із сукупності наведених приписів законодавства випливає, що наявність на нерухомому майні, яке є предметом іпотеки за договором від 16.11.2006, зареєстрованого обтяження у вигляді арешту унеможливлює укладення відносно такого майна нотаріального договору купівлі-продажу та реєстрацію переходу права власності за таким договором, а відтак і задоволення заявлених ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання позивачеві права продажу предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст.38 Закону України «Про іпотеку».

На підставі викладеного суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Судовий збір у сумі 5 214 грн 00 коп. покладається на позивача згідно зі ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236, 238, 240 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. У позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до Фізичної особи-підприємця Долотіна Андрія Олександровича відмовити повністю.

2. Судові витрати зі сплати судового збору віднести на позивача.

3. Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», вул.Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд.8, поверх 6, офіс 32, м.Київ, 04112, ідентифікаційний код 38750239.

Відповідач: Фізична особа-підприємець Долотін Андрій Олександрович, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 .

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 Господарського процесуального кодексу України та порядку, визначеному пп.17.5 п.17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п.4 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення складено 13.04.2020.

Суддя С. Смола