ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" квітня 2020 р. Cправа №902/1149/19

Суддя Господарського суду Вінницької області Нешик О.С. при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Агропродукт", смтБраїлів Жмеринського району Вінницької області

до товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрний Альянс", с.Мізяків Калинівського району Вінницької області

третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанна Анатоліївна

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

представники сторін та третьої особи в судове засідання не з`явилися

В С Т А Н О В И В :

До Господарського суду Вінницької області 28.12.2019 надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Агропродукт" про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, що вчинений 03.12.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанною Анатоліївною, зареєстрований в реєстрі за №890.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач поміж іншого зазначає, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанна Анатоліївна при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не мала права його вчиняти, оскільки в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про звернення стягнення на предмет застави обтяжувачем не зареєстровано. Окрім того, позивач стверджує, що передбачене законом повідомлення порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, відповідачем позивачу не надсилалось, а отже нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис.

Ухвалою суду від 13.01.2020 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/1149/19, вирішено її розгляд здійснити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 25.02.2020.

10.02.2020 на адресу суду надішли пояснення третьої особи №30/01-16 від 04.02.2020 щодо власної процесуальної позиції відносно суті позовних вимог. Так, остання зазначає, що вчинений нею виконавчий напис повністю відповідає вимогам законодавства України щодо вчинення виконавчих написів нотаріусами України. Водночас третя особа зазначає, що нею було дотримано умов вчинення виконавчих написів, а саме: подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

За результатами судового засідання, 25.02.2020, судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи для судового розгляду по суті на 09.04.2020.

На визначену судом дату (09.04.2020) представники сторін та третьої особи в судове засідання не з`явились, хоча про дату та час його проведення останні повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Поряд з тим, суд враховує, що 08.04.2020 на електронну адресу суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності у зв`язку із установленням на усій території України карантину, а також з огляду на рекомендації Ради суддів України. При цьому останній просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

За таких обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення сторін та третю особу про дату, час та місце судового слухання.

Будь-яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи від відповідача та третьої особи щодо відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

З огляду на вищезазначене суд приходить до висновку, що неявка відповідача та третьої особи в судове засідання 09.04.2020 є підставою до розгляду справи за наявними в ній матеріалами і документами та за відсутності останнього, відповідно до п.1 ч.3 ст.202 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

25.02.2019 між товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрний Альянс" (далі по тексту також - постачальник, відповідач) та товариством з обмеженою відповідальністю "Поділля Агропродукт" (далі по тексту також - покупець, позивач) укладено договір поставки товару №АА-00037 (далі по тексту також - Договір).

Згідно предмету вказаного Договору сторони узгодили, що в терміни та на умовах, що визначені цим Договором, постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення, а саме: засоби захисту рослин (надалі - Товар), а покупець зобов`язується прийняти товар належної якості та сплатити за нього грошову суму, що складає його вартість, визначену на умовах Договору (п.1.1 Договору).

Згідно п. 2.2. Договору ціни товарів в національній валюті, залежно від умов придбання товару постачальником за відповідними контрактами, зазначаються у відповідній специфікації (додатку), що є невід`ємною частиною цього договору.

Вартість товару, строк/термін оплати вартості товару, що підлягає поставці за цим договором, визначається сторонами у відповідній специфікації (додатку), що є невід`ємною частиною договору (п.3.1 Договору).

В подальшому між сторонами обопільно підписано та скріплено печатками наступні додатки (специфікації) до Договору:

- №1 від 04.03.2019, відповідно до якого постачальник зобов`язався поставити товар на загальну суму 1934486,64 грн на умовах товарного кредиту (а.с.37).

Згідно пункту 3 додатку (специфікації) №1 товар оплачується покупцем у порядку, вказаному в Договорі, і в такі строки:

- авансовий платіж у сумі 580354,69 грн перераховується покупцем постачальнику у строк не пізніше 27.03.2019;

- другий платіж у сумі 1354139,95 грн перераховується покупцем постачальнику у строк не пізніше 30.11.2019.

- №2 від 04.03.2019, відповідно до якого постачальник зобов`язався поставити товар на загальну суму 658571,52 грн на умовах товарного кредиту (а.с. 39).

Згідно пункту 3 додатку (специфікації) №2 товар оплачується покупцем у порядку, вказаному в Договорі, і в такі строки:

- авансовий платіж у сумі 197571,46 грн перераховується покупцем постачальнику у строк не пізніше 12.04.2019;

- другий платіж у сумі 461000,06 грн перераховується покупцем постачальнику у строк не пізніше 30.11.2019.

- №4 від 07.03.2019, відповідно до якого постачальник зобов`язався поставити товар на загальну суму 6949,20 грн на умовах товарного кредиту (а.с.41).

Згідно пункту 3 додатку (специфікації) №4 товар оплачується покупцем у порядку, вказаному в Договорі, і в такі строки:

- авансовий платіж у сумі 2084,76 грн перераховується покупцем постачальнику у строк не пізніше 10.04.2019;

- другий платіж у сумі 4864,44 грн перераховується покупцем постачальнику у строк не пізніше 30.11.2019.

- №5 від 07.05.2019, відповідно до якого постачальник зобов`язався поставити товар на загальну суму 888384,00 грн на умовах товарного кредиту (а.с. 43).

Згідно пункту 3 додатку (специфікації) №5 товар оплачується покупцем у порядку, вказаному в Договорі, і в такі строки:

- авансовий платіж у сумі 266515,20 грн перераховується покупцем постачальнику у строк не пізніше 10.05.2019;

- другий платіж у сумі 621868,80 грн перераховується покупцем постачальнику у строк не пізніше 30.11.2019.

- № 7 від 19.06.2019, відповідно до якого постачальник зобов`язався поставити товар на загальну суму 1157041,80 грн на умовах товарного кредиту (а.с.45).

Згідно пункту 3 додатку (специфікації) №7 товар оплачується покупцем у порядку, вказаному в Договорі, і в такі строки:

- авансовий платіж у сумі 347112,54 грн перераховується покупцем постачальнику у строк не пізніше 26.06.2019;

- другий платіж у сумі 809929,26 грн перераховується покупцем постачальнику у строк не пізніше 30.11.2019.

- № 8 від 27.06.2019, відповідно до якого постачальник зобов`язався поставити товар на загальну суму 380131,44 грн на умовах товарного кредиту (а.с.47).

Згідно пункту 3 додатку (специфікації) №8 товар оплачується покупцем у порядку, вказаному в Договорі, і в такі строки:

- авансовий платіж у сумі 114039,43 грн перераховується покупцем постачальнику у строк не пізніше 27.06.2019;

- другий платіж у сумі 266092,01 грн перераховується покупцем постачальнику у строк не пізніше 30.11.2019.

- № 9 від 19.07.2019, відповідно до якого постачальник зобов`язався поставити товар на загальну суму 562270,56 грн на умовах товарного кредиту (а.с.49).

Згідно пункту 3 додатку (специфікації) №9 товар оплачується покупцем у порядку, вказаному в Договорі, і в такі строки:

- авансовий платіж у сумі 168681,17 грн перераховується покупцем постачальнику у строк не пізніше 25.07.2019;

- другий платіж у сумі 393589,39 грн перераховується покупцем постачальнику у строк не пізніше 30.11.2019.

- № 10 від 09.08.2019, відповідно до якого постачальник зобов`язався поставити товар на загальну суму 420000,00 грн на умовах товарного кредиту (а.с.53).

Згідно пункту 3 додатку (специфікації) №10 товар оплачується покупцем у порядку, вказаному в Договорі, і в такі строки:

- авансовий платіж у сумі 126000,00 грн перераховується покупцем постачальнику у строк не пізніше 16.08.2019;

- другий платіж у сумі 294000,00 грн перераховується покупцем постачальнику у строк не пізніше 30.11.2019.

- № 11 від 15.08.2019, відповідно до якого постачальник зобов`язався поставити товар на загальну суму 90590,40 грн на умовах товарного кредиту (а.с.55).

Згідно пункту 3 додатку (специфікації) №11 товар оплачується покупцем у порядку, вказаному в Договорі, і в такі строки:

- авансовий платіж у сумі 18118,08 грн перераховується покупцем постачальнику у строк не пізніше 16.08.2019;

- другий платіж у сумі 72472,32 грн перераховується покупцем постачальнику у строк не пізніше 01.11.2019.

На забезпечення виконання зобов`язань покупця по договору поставки №АА-00037 від 25.02.2019 між товариством з обмеженою відповідальністю "Аграрний Альянс" (далі по тексту також - заставодержатель, відповідач) та товариством з обмеженою відповідальністю "Поділля Агропродукт" (далі по тексту також - заставодавець, позивач) укладено договір застави майбутнього врожаю, посвідчений третьою особою - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Ж.А. та зареєстрований в реєстрі №632.

За цим договором позивачем в заставу передано кукурудзу врожаю 2019 року у кількості 211,2 т.

Відповідно до п. 1.2. договору застави майбутнього врожаю, сторони оцінили предмет застави у 1034880,00 грн.

Згідно до пункту 2.3.7. договору застави майбутнього врожаю у разі невиконання або порушення виконання зобов`язань боржника за договором поставки та зобов`язань заставодавця за цим договором, заставодержатель має право задовольнити свої вимоги за договором поставки в повному обсязі за рахунок предмета застави, враховуючи суму заборгованості за поставлений товар, відшкодування збитків, штрафних санкцій, витрат, які виникли у зв`язку із примусовим стягненням заборгованості.

При цьому пунктом 2.3.10. договору застави майбутнього врожаю передбачено, що заставодержатель має право розпочати процедуру звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо після спливу 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про звернення стягнення на предмет застави та якщо після спливу 30 днів після направлення боржнику письмової вимоги заставодержателя про усунення порушень зобов`язань за договором поставки така вимога заставодержателя залишається незадоволеною.

22.08.2019 вказане обтяження предмета застави було зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

07.11.2019 відповідач направив на адресу позивача листа вих № 0711-5 наступного місту:

"Шановні партнери, між нашими підприємствами існують договірні відносини, а саме укладено Договір поставки № АА-00037 від « 25» лютого 2019 р., відповідно до якого ТОВ «АГРАРНИЙ АЛЬЯНС» поставило товар, а ТОВ «ПОДІЛЛЯ АГРОПРОДУКТ» мало зобов`язання по його оплаті до 01 листопада 2019 року.

Так, станом на 06 листопада 2019 року, ТОВ «ПОДІЛЛЯ АГРОПРОДУКТ» не виконало взяті на себе зобов`язання.

Враховуючи даний факт, та керуючись умовами договору застави майбутнього урожаю, просимо забезпечити доступ до предмету застави на зазначених полях (посіви кукурудзи), та наявність відповідальної особи, з боку господарства, 08 листопада 2019 року з метою проведення моніторингу та фактичної наявності.

Дані контактної особи просимо направити на електронну адресу: ".

03.12.2019 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанна Анатоліївна вчинила виконавчий напис на договорі застави майбутнього врожаю, зареєстрованому в реєстрі за №890, наступного змісту: "пропоную звернути стягнення на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрний Альянс", місцезнаходження 22437, Вінницька область, Калинівський район, с.Мізяків, вул. Пугачова, б. 1/1, Ідентифікаційний код (код ЄДРПОУ) 38106189, р/р НОМЕР_1 в АТ «ОТП Банк» м.Київ, МФ0 300528, на кукурудзу врожаю 2019 року у кількості 211,2 тон, що знаходиться у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт», ідентифікаційний код (, місцезнаходження: 23130, Вінницька область, Жмеринський р-н., смт. Браїлів, вул. Заводська, буд.7, р/р НОМЕР_3 в ПАТ КБ «Фінансова Ініціатива», МФО 380054.

Кукурудза, передана в заставу товариству з обмеженою відповідальністю "Аграрний Альянс" за договором застави майбутнього врожаю, посвідченим Огороднік Жанною Анатоліївною, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 22 серпня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі № 632 в якості забезпечення виконання зобов`язання за договором поставки товару № АА -00037 від 25 лютого 2019 року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю "Аграрний Альянс" та товариством з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт», строк оплати за яким настав 30 листопада 2019 року.

1.У разі відсутності кукурудзи у власності товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт» (повністю або частково) пропоную задовольнити вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрний Альянс", шляхом стягнення грошових коштів з рахунків товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт», та перерахувати суму згідно договору поставки товару № АА-00037 від 25 лютого 2019 у розмірі 925519,52 (дев`ятсот двадцять п`ять тисяч п`ятсот дев`ятнадцять) гривень 52 копійки, з яких 845695,11 грн. - вартість товару, 79824,41 грн. відсотки за користування товарним кредитом, за наступними реквізитами: отримувач товариство з обмеженою відповідальністю "Аграрний Альянс" , р/р НОМЕР_1 в АТ « ОТП Банк», м.Київ, МФО 300528.

Додатково стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Агропродукт" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрний Альянс" , витрати на вчинення виконавчого напису у сумі 9300 (дев`ять тисяч триста) гривень 00 копійок.

Строк, за який провадиться стягнення з 25 лютого 2019 року по 02 грудня 2019 року.

Цей виконавчий напис набирає чинності третього грудня дві тисячі дев`ятнадцятого року та підлягає пред`явленню до виконання (дописано рукописним текстом :«приватному виконавцю або») у відповідний орган державної виконавчої служби протягом року з моменту вчинення виконавчого напису до третього грудня дві тисячі двадцятого року.

Зареєстровано в реєстрі за № 890.»

Таким чином, згідно даного виконавчого напису звернуто стягнення на предмет застави - кукурудзу врожаю 2019 року у кількості 211,2 тон, що знаходяться у власності товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт» в рахунок погашення заборгованості за договором поставки товару №АА-00037 від 25.02.2019.

Позивач, ставлячи вимогу про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню вказує, що оспорюваний виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Огороднік Ж.А. з порушенням норм чинного законодавства України. Вказана обставина стала підставою даного позову.

Враховуючи встановлені обставини суд зважає на наступне.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст.1 Закону України "Про заставу" застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом.

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Статтею 572 Цивільного кодексу України визначено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду (ст.574 ЦК України).

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про заставу" заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Застава може мати місце щодо вимог, які можуть виникнути у майбутньому, за умови, якщо є угода сторін про розмір забезпечення заставою таких вимог. Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання.

В даному спорі забезпечене заставою зобов`язання виникло у позивача з Договору поставки перед позивачем - оплатити поставлений товар, а похідним зобов`язанням позивача перед відповідачем - забезпечити виконання первісного зобов`язання за рахунок майбутнього врожаю позивача.

Згідно ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 19 Закону України "Про заставу" передбачає, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Абз. 1 ст. 20 Закону України "Про заставу" передбачає, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави (абз.7 ст.20 Закону України "Про заставу").

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" (надалі - Закон) до забезпечувальних обтяжень, зокрема, належить застава рухомого майна згідно з параграфом 6 глави 49 ЦК України, що виникає на підставі договору.

Статтею 24 вказаного Закону передбачено, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється, зокрема, на підставі виконавчого напису нотаріуса, в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 02.09.1993 №3425-XII "Про нотаріат", нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат").

Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів визначає Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999.

Відповідно до п.п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за №296/5 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють заборгованість. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен відмовити у здійсненні виконавчого напису.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Відтак, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Суд зазначає, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів (постанова Верховного Суду від 10.10.2018 у справі № 405/1015/17).

З наведених норм слідує, що виконавчий напис вчиняється нотаріусом за умови додержання одночасно таких умов: наявність документу, за яким вчиняється виконавчий напис, в переліку, затвердженому Кабінетом міністрів України, безспірність вимог та сплив не більше одного року з дня виникнення права вимоги у відносинах між юридичними особами. Недодержання вказаних умов виключає можливість вчинення виконавчого напису нотаріусом, а вчинений без додержання вказаних вимог виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

В силу положень п. 1 Постанови КМУ від 29.06.1999 № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" стягнення заборгованості на підставі виконавчих написів нотаріусів здійснюється на підставі нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно.

Вказаним пунктом Постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999 встановлено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

В матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують виконання позивачем грошових зобов`язань перед відповідачем по оплаті заборгованості за товар, поставлений згідно договору поставки товару № АА-00037 від 25.02.2019.

Разом з тим, відповідно до ч. 1, 3 ст. 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" від 18.11.2003 № 1255-IV (з наступними змінами та доповненнями) звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Така вимога узгоджується з ч. 1 ст. 27 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", згідно з якою обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов`язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Великою палатою Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 по справі №320/8269/15-ц було наголошено, що для звернення стягнення на предмет застави необхідно письмово повідомити боржника та зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Вказані вимоги є імперативними і не виконуються на розсуд стягувача.

У статті 27 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" передбачені вимоги до повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Це повідомлення повинне містити таку інформацію: 1) зміст порушення, вчиненого боржником; 2) загальний розмір не виконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги; 3) опис предмета забезпечувального обтяження; 4) посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов`язання боржника до моменту реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувачу; 5) визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач; 6) вимогу до боржника виконати порушене зобов`язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Згідно зі ст. 28 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов`язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов`язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов`язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону.

У постанові Великою палати Верховного Суду від 16.05.2018 по справі №320/8269/15-ц наголошено, що Закон України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" пов`язує подальші дії стягувача не лише з виконанням чи невиконанням боржником вимоги усунути порушення зобов`язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу, але й установлює відповідний строк для такого виконання - протягом 30 днів, та пов`язує початок спливу цього строку з моментом реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а отже, і подальших дій зі звернення стягнення на предмет застави. Тобто ухилення від надіслання боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а також недотримання 30-денного строку з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження вважаються порушеннями, які унеможливлюють вчинення нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави.

Порядок ведення Реєстру та внесення відомостей до нього врегульовано ст. 42 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", відповідно до якої Держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України. До Державного реєстру вносяться відомості про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження. Відомості, внесені до Державного реєстру, є відкритими для всіх юридичних та фізичних осіб.

Відповідно до ст. 43 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяжувач у будь-який час може зареєструвати зміну відомостей про обтяження шляхом подання держателю або реєстратору Державного реєстру заяви, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів і реквізити запису, що підлягають заміні. На підставі цієї заяви держатель або реєстратор Державного реєстру вносить відповідні зміни до попереднього запису про обтяження. Натомість відповідач та третя особа не надали суду доказів про реєстрацію в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а також відповідачем недотримання 30-денного строку з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Ухилення товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрний Альянс" від реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження свідчить про недотримання відповідачем 30-денного строку для звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, що, в свою чергу, унеможливлює вчинення нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави.

Окрім того, суд враховує, що відповідно до п. 2.3.10 договору застави, відповідач мав право розпочати процедуру звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо після спливу 30 днів з моменту реєстрації в державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про звернення стягнення на предмет застави та якщо після спливу 30 днів після направлення боржнику письмової вимоги заставодержателя про усунення порушень зобов`язань за договором поставки так вимога заставодержателя залишається незадоволеною.

Велика палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 по справі №320/8269/15-ц дійшла висновку, що відсутність у Законі України "Про нотаріат" та в Порядку № 296/5 вимоги до нотаріуса провести перевірку дотримання стягувачем норм Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" щодо реєстрації в реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження та спливу тридцятиденного строку з моменту такої реєстрації не свідчить про можливість невиконання нотаріусом цих вимог, оскільки при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовими актами перевага надається спеціальному, якщо його не скасовано виданим пізніше загальним актом.

Проте, в порушення вищенаведених вимог чинного законодавства приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Ж.А. було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет застави за відсутності відомостей про дотримання відповідачем умов п. 2.3.10 договору застави та норм Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" щодо реєстрації в реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, що, відповідно до вищенаведених висновків суду, унеможливлює вчинення нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довод. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З наведено слідує, що суд не зобов`язаний надавати оцінку кожному аргументу, наведеному сторонами.

Враховуючи встановлені обставини, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення шляхом визнання виконавчого напису від 03.12.2019, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанною Анатоліївною та зареєстрованого в реєстрі за № 890, таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 130, 231, 233, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 03 грудня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Жанною Анатоліївною, зареєстрований в реєстрі за №890, яким звернуто стягнення на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрний Альянс", місцезнаходження 22437, Вінницька область, Калинівський район, с.Мізяків, вул.Пугачова, б.1/1, Ідентифікаційний код (код ЄДРПОУ) 38106189, р/р НОМЕР_1 в АТ «ОТП Банк» м.Київ, МФ0 300528, на кукурудзу врожаю 2019 року у кількості 211,2 тон, що знаходиться у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт», ідентифікаційний код (, місцезнаходження: 23130, Вінницька область, Жмеринський р-н, смтБраїлів, вул.Заводська, буд.7, р/р НОМЕР_3 в ПАТ КБ «Фінансова Ініціатива», МФО 380054.

Кукурудза, передана в заставу товариству з обмеженою відповідальністю "Аграрний Альянс" за договором застави майбутнього врожаю, посвідченим Огороднік Жанною Анатоліївною, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 22 серпня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі №632 в якості забезпечення виконання зобов`язання за договором поставки товару №АА -00037 від 25 лютого 2019 року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю "Аграрний Альянс" та товариством з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт», строк оплати за яким настав 30 листопада 2019 року.

1. У разі відсутності кукурудзи у власності товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт» (повністю або частково) пропоную задовольнити вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрний Альянс", шляхом стягнення грошових коштів з рахунків товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт», та перерахувати суму згідно договору поставки товару № АА-00037 від 25 лютого 2019 у розмірі 925519,52 (дев`ятсот двадцять п`ять тисяч п`ятсот дев`ятнадцять) гривень 52 копійки, з яких 845695,11 грн - вартість товару, 79824,41 грн відсотки за користування товарним кредитом, за наступними реквізитами: отримувач товариство з обмеженою відповідальністю "Аграрний Альянс" , р/р НОМЕР_1 в АТ « ОТП Банк», м.Київ, МФО 300528.

Додатково стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Агропродукт" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрний Альянс" , витрати на вчинення виконавчого напису у сумі 9300 (дев`ять тисяч триста) гривень 00 копійок".

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрний Альянс" (22437, Вінницька область, Калинівський район, с.Мізяків, вул.Пугачова, б.1/1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Агропродукт" (23130, Вінницька область, Жмеринський р-н, смтБраїлів, вул.Заводська, буд.7, ) 1921,00 грн відшкодування витрат по сплаті судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення направити згідно переліку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України). Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 17 квітня 2020 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу (вул.Кості Широцького, 5А, м.Вінниця, 21021);

3 - відповідачу (вул.Пугачова, б.1/1, с.Мізяків, Калинівський район, Вінницька обл., 22437);

4 - третій особі (вул.Петрозаводська, 2-А, прим.109, м.Київ, 03035)