УХВАЛА

22 квітня 2020 року

м. Київ

Справа № 916/1040/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Пількова К. М. - головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Саншайн Термінал"

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 11.06.2018 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.02.2020 у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-сервіс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СПІЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ", Акціонерного товариства "РИСОІЛ С.А." (RISOIL.S.A) та Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області та Державного підприємства "Морський торгівельний порт "Чорноморськ"

про усунення перешкод у користуванні майном та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

30.03.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Саншайн Термінал" (далі - ТОВ "Саншайн Термінал") звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду Одеської області від 11.06.2018 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.02.2020 у цій справі.

Як свідчать матеріали судових рішень, Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс» (далі - ТОВ «Транс-Сервіс») звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне підприємство Рисоіл Термінал» (далі - ТОВ «Спільне підприємство Рисоіл Термінал», Відповідач-1) про заборону вчиняти дії, які можуть порушити право Позивача користуватись майном, шляхом заборони встановлення суднонавантажувальної машини на причалі № 11 до внесення змін до Договору про встановлення сервітуту від 25.09.2017 № 79-Пд-ІДФ-17, укладеного між Акціонерним товариством "РИСОІЛ С.А." (RISOIL.S.A) (далі - АТ "РИСОІЛ С.А." (RISOIL.S.A), Відповідач-2) та Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" (далі - ДП "Адміністрація морських портів України", Відповідач-3), для будівництва транспортної галереї уздовж причалу № 11 з встановленням суднонавантажувальної машини на причалі № 11 (далі - Договір), щодо зменшення довжини частини причалу № 11, щодо якого встановлено право сервітуту, з 200 погонних метрів до 140 погонних метрів; про зобов`язання Відповідача-3 та Відповідача-2 вчинити дії щодо запобігання порушенню права Позивача користуватись нерухомим та рухомим майном шляхом внесення змін до Договору.

Позовна заява мотивована тим, що Відповідач чинить перешкоди у здійсненні господарської діяльності Позивачем як портовим оператором, а також у користуванні нерухомим майном, а саме розташованими у Морському торговельному порту «Чорноморськ» (далі - Порт) причалами № № 11, 12, які перебувають у віданні Відповідача-3, та доступ до яких для здійснення власної господарської діяльності Позивач має на підставі договорів про забезпечення доступу портового оператора до причалу(ів) від 22.12.2017 № 166-П-АМПУ-17 та від 17.12.2015 № 173/1-Пд-ІЛФ-15, оскільки на території Порту з 2017 року за сприяння Відповідача-3 здійснюється реалізація інвестиційного проекту Відповідача-2 з будівництва транспортної галереї до стику причалів №№ 10, 11 та уздовж причалу №11 з встановленням суднонавантажувальної машини на причалі №11.

Позивач вказав, що у межах зазначеного проекту для здійснення будівництва між Відповідачами-2,3 укладено договір про встановлення сервітуту та договір про встановлення земельного сервітуту. Порушення прав Позивача через особливості цього проекту та будівництва полягають у тому, що існуюча технологія перевантажування вантажів Позивачем на стику причалів № 12 та № 11 та наявність перевантажувального обладнання, яке йому належить, у вказаному проекті не врахована, що позбавляє Позивача можливості здійснювати господарську діяльність. За запропонованою Відповідачем-3 схемою постановки суден у причалів № № 11, 12 для здійснення перевантажування вантажів на стику цих причалів передбачено будівництво Відповідачем-1 транспортної галереї вздовж причалу № 11, яка проходитиме по його частині довжиною 60 м, в тилу якої розташована відкрита рампа галереї конвеєрів Позивача, однак за цією схемою повністю виключається можливість руху цією частиною причалу № 11 існуючої суднонавантажувальної машини Позивача. Позивач також зазначає про те, що для реалізації згаданого проекту будівництва транспортної галереї вже розпочаті роботи (вишукувальні роботи (буріння) навпроти та у безпосередній близькості від відкритої рампи складу № 8, що орендується Позивачем, на залізничному путі № 70, без внесення в проект будівництва будь-яких змін та без врахування при цьому особливостей здійснення Позивачем власної господарської діяльності в місці реалізації проекту та будівництва.

08.06.2018 Позивач подав уточнену позовну заяву, в якій просив усунути перешкоди у здійсненні ним права користування нерухомим майном на підставі договору оренди нерухомого майна від 18.09.2014 № 97, що належить до державної власності, та рухомим майном на підставі договору оренди рухомого майна від 01.10.2014 № 347-О, шляхом зобов`язання Відповідачів не чинити перешкод у доступі та користуванні Позивачем причалом № 11 на підставі договору від 22.12.2017 № 166-П-АМПУ-17.

Також Позивач звернувся із заявою про забезпечення позову, в якій просив заборонити Відповідачу-2, на користь якого встановлений земельний сервітут за Договором про встановлення земельного сервітуту від 07.06.2017 № 17/133-О на земельну ділянку №2 за адресою: Одеська область, місто Чорноморськ, вул. Транспортна, 2 , площею 0,3646 га, кадастровий номер :03:001:0371 (далі - Договір сервітуту), укладеного між Відповідачами-2, 3, та будь-яким іншим особам проводити на цій ділянці будь-які будівельні роботи, а саме - на їх частині, розташованій уздовж причалу № 11 від краю рампи складу № 8 до крайньої північної межі сервітуту згідно зі схемою на геоподооснові М1:500, що додається (далі - Земельна ділянка).

Заява мотивована необхідністю забезпечення захисту прав Позивача та уникнення можливих ускладнень чи неможливості виконання рішення суду у цій справі, оскільки 28.05.2018 третіми особами розпочато виконання будівельних робіт на причалі № 11 за адресою: Одеська область, місто Чорноморськ, вул. Сухолиманська, 30 А, тоді як станом на цю дату за відомостями з Реєстру дозвільних документів на офіційному сайті Державної архітектурно-будівельної інспекції України відповідного дозволу для виконання будівельних робіт не зареєстровано. В цьому реєстрі міститься інформація про реєстрацію дозволу на будівельні роботи на суміжній із причалом № 11 території, розташованій за адресою: Одеська область, місто Чорноморськ, вул. Транспортна, 2, який виданий ТОВ "Саншайн Термінал"/Відповідачу-2, а виконання вказаних робіт, які постійно продовжуються, пов`язано з тим, що Відповідач-2 встановлюватиме на причалі № 11 нове перевантажувальне обладнання - судновантажувальну машину та галереї конвеєра для завантаження цієї машини, тоді як розміщення ним вказаного обладнання унеможливить здійснення Позивачем навантажувальних робіт на причалі № 11 та перешкоджатиме веденню діяльності на причалі № 12, що призведе до неможливості виконання ним своїх зобов`язань за договорами про перевалку вантажів, а також перед орендодавцями, завдасть збитків і шкоди правам та інтересам трудового колективу Позивача.

На думку Позивача, виконання вказаних робіт перешкоджатиме використанню ним власної техніки та порушуватиме його права як орендаря портальних кранів та нерухомого майна в тилу причалу №12, оскільки межа між причалом №11 та причалом №12 не збігається із межами об`єктів нерухомості в тилу цих причалів.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.06.2018, залишеною без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.02.2020, заяву Позивача про забезпечення позову задоволено; заборонено Відповідачу-2, на користь якого встановлений земельний сервітут за Договором сервітуту, укладеним між Відповідачами-2, 3, на земельну ділянку № 2 за адресою: Одеська область, місто Чорноморськ, вул. Транспортна, 2 , площею 0,3646 га, кадастровий номер :03:001:0371, а також будь-яким особам проводити на цій земельній ділянці будь-які будівельні роботи, а саме - на її частині, розташованій уздовж причалу № 11 від краю рампи складу № 8 до крайньої північної межі, згідно зі схемою на геоподоснові М 1:500.

У поданій касаційній скарзі ТОВ «Саншайн Термінал» просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Скаржник посилається на те, що, в порушення статей 136, 137, пункту 3 частини першої статті 234 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), в оскаржуваних судових рішеннях судами не здійснена оцінка імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів та не зазначено мотивів, за яких суди дійшли висновків про можливе ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду.

Також зазначив, що суд першої інстанції необґрунтовано задовольнив заяву про забезпечення позову шляхом заборони проведення будь-яких будівельних робіт, оскільки відсутній зв`язок/залежність між користуванням Позивачем орендованим рухомим/нерухомим майном та будівництвом відповідно до проекту, отже відсутній зв`язок між позовними вимогами та заходами забезпечення позову.

Суди попередніх інстанцій, на думку скаржника, не надали оцінки доказам, які свідчать про те, що робота орендованого Позивачем державного рухомого та нерухомого майна не здійснюється на земельній ділянці (території земельного сервітуту), на якій проводиться будівництво морської транспортної галереї, чим порушено вимоги частини третьої статті 86 ГПК України. Однак, в порушення статті 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції не перевірив обґрунтованість і законність рішення суду першої інстанції у межах зазначених доводів.

Також скаржник послався на Висновок експертів за результатами комісійної судової будівельно-технічної експертизи від 19.04.2019 № 461/19-25, який, на його думку, підтверджує відсутність будь-яких перешкод у користуванні Позивачем орендованим нерухомим та рухомим майном на причалах № 12 та № 11 порту "Чорноморськ", який є достовірним, допустимим і належним доказом відповідно до статей 76 - 78 ГПК України.

Скаржник вважає, що застосування заходу забезпечення позову у вигляді заборони здійснювати будівельні роботи на визначеній частині земельної ділянки тотожне задоволенню позовної вимоги, що свідчить про порушення судами частини одинадцятої статті 137 ГПК України.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Пунктом 2 частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується забороною відповідачу вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

При цьому, що Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що пункт 1 статті 6 Конвенції забезпечує всім "право на суд", яке охоплює право на виконання остаточного рішення, ухваленого будь-яким судом. ЄСПЛ в контексті права на виконання остаточного рішення зауважує, що метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Крім того, тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. ЄСПЛ також звернув увагу на те, що тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (§§ 60, 61 рішення від 13.01.2011 у справі "Кюблер проти Німеччини" (Kьbler v. Germany), заява № 32715/06). Отже, заходи забезпечення позову, без застосування яких існує ризик такої зміни обставин, внаслідок якої подальше ухвалення остаточного рішення суду на користь позивача вже не призведе до захисту прав або інтересів позивача, по який він звертався до суду, слід розглядати як такі, що охоплені "правом на суд".

Суди встановили, що спір у цій справі виник через діяльність Відповідачів в межах реалізації за сприяння Відповідача-3 Відповідачу-1 інвестиційного проекту Відповідача-2 з будівництва транспортної галереї до стику причалів №№ 10, 11 та уздовж причалу №11 з встановленням суднонавантажувальної машини на причалі № 11, зокрема, розпочаті Відповідачем-2 та на його замовлення третіми особами у межах реалізації вказаного інвестиційного проекту будівельні роботи, метою яких є будівництво та встановлення на причалі № 11 нового перевантажувального обладнання та нових (побудованих) галерей конвеєра для завантаження суднонавантажувальної машини, які, за твердженням Позивача, Відповідач-1 буде використовувати на цьому причалі у власній господарській діяльності з чиненням перешкод Позивачу у здійсненні ним власної господарської діяльності.

Цей предмет спору визначений Позивачем з огляду на об`єкт захисту у цьому спорі - права Позивача, про порушення яких він стверджує, а саме право користування орендованим рухомим та нерухомим майном, а також право доступу та користування Позивачем як портовим оператором причалом № 11 на території Порту, тобто, спір виник стосовно діяльності Відповідачів на Земельній ділянці, на якій передбачається будівництво та будівельні роботи на якій вже розпочаті.

Відтак, встановлена судом заборона Відповідачу-2 та третім особам, яких Відповідач-2 має право залучати за договорами підряду, вчиняти певні дії (здійснювати будівельні роботи на Земельній ділянці) обмежує здійснення Відповідачем-2 та третіми особами конкретно визначених робіт, незаконність яких стверджується у цьому спорі Позивачем, а також обмежує здійснення Відповідачем-2 та третіми особами вказаних робіт на конкретно визначеній Земельній ділянці, обмежена у часі - до вирішення спору по суті; обмежена у просторі; однак при цьому не встановлює заборону для Відповідача-2 або третіх осіб здійснювати якусь діяльність загалом, оскільки не обмежує при цьому права Відповідача-2 та третіх осіб займатися діяльністю з виконання будівельних робіт, що не пов`язані з будівництвом транспортної галереї до стику причалів № № 10, 11 та уздовж причалу № 11 з встановленням суднонавантажувальної машини на причалі № 11, та на інших земельних ділянках.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що наявний зв`язок між вжитими заходами забезпечення позову та предметом позову у цій справі, зазначивши, що такий захід спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову у цій справі та уникнути ймовірного ускладнення виконання або унеможливлення виконання рішення господарського суду, а також забезпечити ефективний захист і поновлення порушених та оспорюваних прав, а також інтересів Позивача.

Також, суд апеляційної інстанції визнав помилковими та безпідставними доводи апеляційної скарги ТОВ «Саншайн Термінал» про тотожність вжитих судом заходів забезпечення позову самим позовним вимогам у справі, вказавши також, що позовна вимога про зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні майном та не чинити перешкоди у доступі і користуванні причалом не є тотожною забороні проводити будівельні роботи.

Суд відхилив посилання скаржника на передчасність висновків щодо порушення прав Позивача з огляду на встановлення судом, що також не заперечується учасниками справи, що в ході вже виконаної частини будівельних робіт було забито палі та демонтовані тупик і рейки залізничної колії № 70 причалу № 11.

Суд апеляційної інстанції відхилив посилання скаржника на Висновок експертів за результатами проведення комісійної судової будівельно-технічної експертизи від 19.04.2019 № 461/19-25 (зазначений як додаток до апеляційної скарги), оскільки вказаний висновок виготовлений на замовлення Відповідача-1, тобто сторони у справі, однак не був предметом розгляду в суді першої інстанції, така експертиза була здійснена майже через рік після винесення судом оскаржуваної ухвали, при цьому будь-яких пояснень щодо неможливості замовлення та надання висновку експертизи станом на час розгляду заяви про забезпечення позову судом, не вказано.

Враховуючи наведене, оцінивши обставини, викладені в заяві про вжиття заходів забезпечення позову, беручи до уваги предмет та підстави заявленого позову апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що вжитті судом першої інстанції заходи забезпечення позову шляхом заборони Відповідачу АТ "РИСОІЛ С.А." (RISOIL.S.A), на користь якого встановлено земельний сервітут за Договором сервітуту на земельну ділянку № 2 за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Транспортна, 2 , площею 0,3946 га, кадастровий номер :03:001:0371, та будь-яким іншим особам проводити на цій земельній ділянці будь-які будівельні роботи, а саме на її частині, розташованій уздовж причалу № 11 від краю рампи складу № 8 до крайньої північної межі сервітуту, згідно зі схемою на геоподоснові М 1:500, є співрозмірними заявленим позовним вимогам, відповідають критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, не порушують збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин та відповідають інституту забезпечення позову в господарському процесі.

Також, судом апеляційної інстанції враховано, що ухвала Господарського суду Одеської області від 11.06.2018 вже переглядалася в апеляційному порядку за апеляційною скаргою Відповідача-2, за наслідками якого постановою Одеського апеляційного господарського суду від 12.09.2018, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 03.12.2018, була залишена без змін.

Отже, суд апеляційної інстанції переглянув ухвалу місцевого господарського суду відповідно до висновків суду касаційної інстанції.

З огляду на викладене, Суд доходить висновку про те, що правильне застосування судами положень статей 136, 137 ГПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини другої статті 293 ГПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Враховуючи викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "Саншайн Термінал" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 11.06.2018 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.02.2020 у цій справі має бути відмовлено.

За таких обставин, керуючись статтями 234, 235, 293 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Саншайн Термінал" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 11.06.2018 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.02.2020 у справі №916/1040/18.

2. Надіслати Товариству з обмеженою відповідальністю "Саншайн Термінал" копію ухвали, Акт № 29.1-11/102 від 02.04.2020, касаційну скаргу разом з доданими до скарги матеріалами, клопотання з додатками на 36 аркушах; копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К. М. Пільков

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак