Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2020 р. м. Житомир Справа № 906/178/20

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кравець С.Г.

секретар судового засідання: Гекалюк О.І.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "БТУ-Центр" (с.Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинський район, Київська область)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Органік Берріз" (м.Баранівка, Житомирська область)

про стягнення 15611,71грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "БТУ-Центр" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Органік Берріз" про стягнення 15611,71грн з яких: 12000,00грн основного боргу, 3392,77грн пені та 218,94грн інфляційних втрат, а також судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки №19/06/02-19Р від 19.06.2019.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 21.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 23.03.2020.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 23.03.2020 закрито підготовче провадження у справі №906/178/20 та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 14.04.2020.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

У заяві №97/20 від 08.04.2020, яка надійшла на адресу Господарського суду Житомирської області 14.04.2020, представник позивача просить розглянути справу за його відсутності.

Відповідач повноважного представника в судове засідання 14.04.2020 не направив, відзиву на позов не подав. Про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення №308 про вручення поштового відправлення (а.с.51).

Згідно з частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача своєчасно та належним чином про час і місце розгляду справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

З огляду на те, що неявка в засідання суду представників сторін та неподання відповідачем письмового відзиву, не перешкоджають розгляду справи, господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами, згідно з ч.9 ст.165 ГПК України та ч.2 ст.178 ГПК України.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 19.06.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "БТУ-Центр" (постачальник/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Органік Берріз" (покупець/відповідач) було укладено договір поставки №19/06/02-19Р (далі - договір) (а.с.13-18).

Згідно з ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст.712 ЦК України).

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно п.1.1 договору, постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити (передати) у власність біологічні препарати (інші біопрепарати, добрива та продукцію) торгової марки "Жива Земля", (надалі - товар) в кількості, в асортименті та за ціною, зазначеною у Специфікаціях на поставку товару, які є невід`ємною частиною цього договору, а покупець зобов`язується своєчасно прийняти товар та оплатити його вартість в строк на умовах, визначених даним договором.

Відповідно до пункту 1.2 договору, товар поставляється партіями в кількості та в асортименті згідно замовлень покупця.

Пунктом 2.1 договору сторони погодили, що умови, строк поставки товару, його асортимент, кількість, вартість зазначаються у Специфікаціях, які є невід`ємними частинами до даного договору.

Поставка товару здійснюється партіями на умовах поставки, відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів "INCOTERMS" у редакції 2010 року, які зазначені у Специфікаціях (додатках) на кожну окрему партію (пункт 2.2 договору).

Відповідно до пункту 4.1 договору, вартість одиниці товару та загальна вартість цієї кількості товару визначається у підписаній сторонами Специфікації, що є його невід`ємною частиною договору.

Згідно пункту 4.2 договору, орієнтовна сума договору складає 500 000грн 00коп (п`ятсот тисяч гривень 00 копійок). Загальна сума договору визначається підписаними сторонами всіма Специфікаціями.

Оплата товару за даним договором здійснюється в національній валюті України - гривнях (пункт 5.1 договору).

Пунктом 5.2 договору сторони домовились, що покупець проводить оплату вартості товару на умовах та в строки, які зазначаються в Специфікаціях, які є невід`ємною частиною до даного договору.

Відповідно до пункту 5.3 договору, оплата за товар здійснюється покупцем шляхом безготівкового переказу лише на банківський рахунок постачальника, що зазначений в договорі. Для зміни банківського рахунку постачальника сторони мають підписати відповідну додаткову угоду про зміну банківських реквізитів. Письмові повідомлення про зміну реквізитів без підписання додаткової угоди не мають юридичної сили. Оплата вважається здійсненою після зарахування відповідних грошових коштів на рахунок постачальника.

Відповідно до пункту 10.1 договору, договір набирає сили з моменту підписання сторонами і діє до 31.12.2019р., але в будь-якому разі - до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

До договору поставки №19/06/02-19Р від 19.06.2019 сторонами укладено ряд Додатків (Специфікацій).

Так, 19.06.2019 до договору поставки №19/06/02-19Р від 19.06.2019 сторонами було підписано Специфікації №№1, 2, 3 згідно пунктів 1 яких, загальна вартість товару згідно: Специфікації №1 складає 13665,12грн; Специфікації №2 складає 3150,00грн; Специфікації №3 складає 3300,00грн (а.с.19-21).

Пунктами 2 та 3 Специфікації №1-2, сторони визначили, що строк поставки товару згідно даних Додатку №1 та Додатку №2 - червень 2019 року, в пункті 2 Специфікації №3 сторони погодили строк поставки товару - серпень 2019 року. Поставка Товару здійснюється на умовах: FСА (згідно "INCOTERMS" 2010) перевізником Нова Пошта.

Пунктами 4 Специфікації №1-2 сторони погодили умови оплати: покупець здійснює оплату за товар згідно рахунка-фактури з відтермінуванням до 15.07.2019, а пунктом 4 Специфікації №3 погоджено умови оплати: покупець здійснює оплату за товар згідно рахунка-фактури з відтермінуванням до 10.08.2019.

В подальшому, 12.08.2019 до договору поставки сторони уклали додаток №4 - Специфікацію №4, відповідно до пункту 1 якої, загальна вартість товару згідно даної Специфікації складає - 555грн 00коп (п`ятсот п`ятдесят п`ять гривень 00 копійок), в т.ч. ПДВ - 92 грн. 50 коп. (дев`яносто дві гривні 50 копійок)(а.с.22).

Пунктами 2 та 3 Специфікації №4 сторони визначили, що строк поставки товару згідно даного Додатку №4 - серпень 2019 року. Поставка товару здійснюється на умовах: FCA (згідно "INCOTERMS" 2010) перевізником Нова Пошта.

Пунктом 4 Специфікації №4 сторони погодили, що умови оплати: покупець здійснює оплату за товар згідно рахунка-фактури з відтермінуванням до 25.08.2019.

За умовами укладеного між сторонами договору та зазначених додатків Специфікацій №1, №2, №3, №4, останні набрали чинності з дати їх підписання і є невід`ємними частинами договору поставки №19/06/02-19Р від 19.06.2019.

Договір та додатки до нього підписані представниками сторін та їх підписи скріплені печатками підприємств.

Позивач посилаючись на неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки №19/06/02-19Р від 19.06.2019 просить стягнути з відповідача 12000,00грн основного боргу, 3392,77грн пені та 218,94грн інфляційних втрат за несвоєчасне виконання зобов`язань по проведенню розрахунків.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого.

У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як встановлено судом, позивачем на виконання умов договору поставки №19/06/02-19Р від 19.06.2019, відповідно до Додатків - Специфікацій №1-3 від 19.06.2019 та №4 від 12.08.2019 до договору, було поставлено відповідачу товар на загальну суму 20670,12грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними: №474 від 19.06.2019 на суму 13665,12грн, №475 від 19.06.2019 на суму 3150,00грн, №592 від 05.08.2019 на суму 3300,00грн, №606 від 12.08.2019 на суму 555,00грн (а.с.23-26).

У відповідності із ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до умов договору поставки №19/06/02-19Р від 19.06.2019, строків оплати, узгоджених сторонами в Додатках - Специфікаціях №1, №2, №3 від 19.06.2019 та №4 від 12.08.2019 до договору та положень ч.1 ст.530 ЦК України, відповідач зобов`язаний був оплатити отриманий від позивача товар: за видатковими накладними №474 від 19.06.2019, №475 від 19.06.2019 - у строк до 15.07.2019; за видатковою накладною №592 від 05.08.2019 - у строк до 10.08.2019; за видатковою накладною №606 від 12.08.2019 - у строк до 25.08.2019.

Позивач направляв на адресу відповідача претензію №150/19 від 12.11.2019 з вимогою провести розрахунки за поставлені товари, сплативши заборгованість у розмірі 20670,12грн (а.с.27-28, доказ отримання - а.с.29). Однак, відповідач відповіді на зазначену претензію позивача не надав, розрахунки з позивачем в повному обсязі не провів.

З наданих позивачем документів вбачається, що до звернення позивача з позовом у даній справі, відповідачем частково проведено оплату за отриманий товар на суму 8670,12грн, що підтверджується платіжним дорученням №66 від 29.01.2020 (а.с.46)

Отже, враховуючи здійснену позивачем поставку товару на загальну суму 20670,12грн, а також здійснену відповідачем проплату на суму 8670,12грн, неоплаченим станом на час звернення з позовом у даній справі, залишився товар на суму 12000,00грн, отриманий відповідачем на виконання умов договору поставки №19/06/02-19Р від 19.06.2019.

Таким чином, станом час звернення з позовом до суду, у відповідача перед позивачем залишилась непогашеною заборгованість в сумі 12000,00грн.

Нормою ст.525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 12000,00грн основного боргу є правомірними, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача 3392,77грн пені та 218,94грн інфляційних втрат.

Розглядаючи питання про правомірність вимог позивача щодо стягнення з відповідача пені, господарський суд враховує наступне.

Порушенням зобов`язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до частини 1 статі 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з пунктом 6.1 договору, за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобов`язань по цьому договору, сторони несуть відповідальність, відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до пункту 6.2 договору, у випадку несвоєчасної оплати товару згідно умов договору покупець сплачує на користь постачальника штраф в розмірі 10% від вартості несвоєчасно оплаченої партії товару. У випадку несвоєчасної оплати товару згідно умов договору (додаткової угоди та/або Специфікації) більше ніж 5 (п`ять) календарних днів, покупець також сплачує на користь постачальника пеню, яка обчислюється з 6 (шостого) дня прострочення оплати відповідної партії товару у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення оплати.

Приписами ч.6 ст.232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У даному випадку, укладений між сторонами договір поставки №19/06/02-19Р від 19.06.2019 не передбачає іншого періоду нарахування пені, ніж визначено ч.6 ст.232 ГК України.

Таким чином, з огляду на наведені в п.6.2 договору умови щодо обчислення пені за прострочення оплати товару та погоджені в пунктах 4 Додатків - Специфікаціях №1,№2, №3 від 19.06.2019 та №4 від 12.08.2019 строки оплати товару, прострочка оплати за поставлений по видатковими накладними:

- №474 від 19.06.2019 товар на суму 13665,12грн, №475 від 19.06.2019 на суму 3150,00грн починається з 21.07.2019 та закінчується 21.01.2020;

- №592 від 05.08.2019 товар на суму 3300,00грн починається з 16.08.2019 та закінчується 16.02.2020 (позивач нараховує пеню до 12.02.2020);

- №606 від 12.08.2019 товар на суму 555,00грн починається з 31.08.2019 та закінчується 29.02.2020 (позивач нараховує пеню до 12.02.2020).

Відповідно до ст.14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, суд розглядає позовні вимоги та перевіряє їх правомірність нарахування в межах визначених та заявлених позивачем.

Перевіривши проведені позивачем нарахування пені (в межах заявлених позовних вимог), господарський суд встановив, що вказану санкцію позивачем нараховано відповідачу виходячи з умов укладеного між сторонами договору в частині порядку та строків проведення оплати за продукцію, моменту виникнення заборгованості. Водночас, при нарахуванні пені позивачем не взято до уваги, що у відповідності до вимог ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно, зважаючи на викладене, погоджені в п.6.2 договору поставки та специфікаціях №1-4 умови, а також вимоги ч.6 ст.232 ГК України, суд встановив, що правомірним є нарахування пені в загальній сумі 3224,76грн, а саме:

- на заборгованість в загальній сумі 16815,12грн (видаткові накладні №474 від 19.06.2019 на суму 13665,12грн та №475 від 19.06.2019 на суму 3150,00грн) за період з 22.07.2019 по 17.08.2019, сума пені становить 422,91грн;

- на заборгованість в загальній сумі 20115,12грн (видаткові накладні №474 від 19.06.2019 на суму 13665,12грн, №475 від 19.06.2019 на суму 3150,00грн, №592 від 05.08.2019 на суму 3300,00грн) за період з 18.08.2019 по 31.08.2019, сума пені становить 262,32грн;

- на заборгованість в загальній сумі 20670,12 (видаткові накладні №474 від 19.06.2019 на суму 13665,12грн, №475 від 19.06.2019 на суму 3150,00грн, №592 від 05.08.2019 на суму 3300,00грн, №606 від 12.08.2019 на суму 555,00грн) за період з 01.09.2019 по 21.01.2020 сума пені становить 2483,81грн;

- на заборгованість в загальній сумі 3855,00грн (№592 від 05.08.2019 на суму 3300,00грн, №606 від 12.08.2019 на суму 555,00грн) за період з 22.01.2020 по 12.02.2020, сума пені становить 55,72грн.

Отже, правомірними та такими, що підлягають задоволенню є вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 3224,76грн (422,91грн +262,32грн +2483,81грн+55,72грн). В частині стягнення з відповідача пені в сумі 168,01грн (3392,77грн - 3224,76грн) вимоги позивача є безпідставними, а тому у їх задоволенні суд відмовляє.

Розглядаючи питання про правомірність та обґрунтованості вимог позивача щодо стягнення з відповідача 218,94грн інфляційних втрат, господарський суд враховує таке.

У відповідності до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до наведеної норми, позивачем було нараховано до стягнення з відповідача 218,94грн інфляційних втрат (розрахунки а.с. 9-10).

Враховуючи встановлені вище обставини щодо погоджених сторонами строків оплати товару та періодів за які позивачем проведено нарахування інфляційних, здійснивши перевірку проведених нарахувань, суд дійшов висновку, що правомірним є нарахування інфляційних втрат на у розмірі 260,82грн.

Разом з тим, враховуючи межі позовних вимог, задоволенню підлягають вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 218,94грн, яка заявлена позивачем в позовній заяві №36/20 від 12.02.2020.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 218,94грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Як визначає ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення боргу в сумі 12000,00грн основного боргу, 3224,76грн пені та 218,94грн інфляційних втрат є обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства та такими, що підлягають задоволенню. У задоволенні позову в частині стягнення 168,01грн пені суд відмовляє.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 ГПК України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Органік Берріз" (12701, Житомирська область, Баранівський район, м. Баранівка, вулиця Соборна, буд. 22; ідентифікаційний код 40743147) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "БТУ-Центр" (08131, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вулиця Академіка Амосова, буд. 1/34, офіс 1; ідентифікаційний код 38010942):

- 12000,00грн основного боргу,

- 3224,76грн пені,

- 218,94грн інфляційних втрат,

- 2079,38грн витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 14.04.20

Суддя Кравець С.Г.

Віддрукувати:

1 - до справи,

2,3 - сторонам (рек. з пов.)