номер провадження справи 33/180/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2020 Справа № 908/3514/19

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Мірошниченко М.В.,

При секретарі судового засідання Хилько Ю.І.,

Розглянувши у судовому засіданні матеріали справи № 908/3514/19

за позовом: Концерну "Міські теплові мережі" (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137; фактична адреса: 69057, м. Запоріжжя, вул. Адмірала Нахімова, 4)

до відповідача: Приватного Запорізького обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "Запоріжтурист" (69017, м. Запоріжжя, о. Хортиця, ДСП.; адреса для листування: 02002, м. Київ, вул. Раїси Окіпної, буд. 2)

про стягнення суми

За участю представників сторін:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

У Господарський суд Запорізької області надійшла позовна заява (вих. № 1612/юр від 18.12.2019) Концерну "Міські теплові мережі" до Приватного Запорізького обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "Запоріжтурист" про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 200825 від 01.12.2006 у розмірі 484342,10 грн., що складається з: 445851,13 грн. основного боргу, 3037,66 грн. втрат від інфляції, 2731,19 грн. 3% річних та 32722,12 грн. пені.

19.12.2019 автоматизованою системою документообігу Господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу № 908/3514/19 розподілено судді Мірошниченку М.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 24.12.2019 суддею Мірошниченко М.В. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/3514/19 за правилами загального позовного провадження. Присвоєно справі номер провадження 33/180/19. Підготовче засідання призначено на 21.01.2020.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 21.01.2020 за клопотанням відповідача підготовче засідання відкладено на 18.02.2020.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 18.02.2020 з власної ініціативи суду на підставі ч. 3 ст. 177 ГПК України продовжено строк підготовчого провадження на 30-ть днів - до 25.03.2020 включно, відкладено підготовче засідання на 17.03.2020.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 17.03.2020 підготовче провадження у справі закрите, справа призначена до судового розгляду по суті на 14.04.2020.

У судове засіданні 14.04.2020 представники сторін не з`явилися.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

У судовому засіданні 14.04.2020 справу розглянуто, підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо оплати за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 200825 від 01.12.2006, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 445851,13 грн. Позивачем також були нараховані 32722,12 грн. пені, 3037,66 грн. інфляційних втрат, 2731,19 грн. 3% річних. Просив позов задовольнити. Позов обґрунтований ст.ст. 11, 15, 16, 509, 526, 530, 625, 629 ЦК України, ст.ст. 2, 3, 193, 232, 276 ГК України, Законом України "Про теплопостачання" від 02.06.2005 № 2633-IV, Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року № 1198.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання письмового відзиву не скористався, відзив на позов не подав. У судові засідання представник відповідача не з`являвся.

Ухвала суду від 19.12.2020 про відкриття провадження у справі та призначення судового засідання, яка направлялася на адресу відповідача, зазначену у Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 69017, м. Запоріжжя, о. Хортиця, ДСП, вручена представнику відповідача за довіреністю 28.12.2019.

20.01.2020 до суду від відповідача надійшло письмове клопотання про відкладення підготовчого засідання. В обґрунтування поданого клопотання відповідач зазначив, що в.о. голови Правління Приватного Запорізького обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "Запоріжтурист" Коломоєць О.В. не має юридичної освіти, тому не має можливості належним чином захистити права та інтереси очолюваного товариства, у зв`язку з чим має намір залучити для надання правової допомоги по даній справі адвоката. Проте, як вказав відповідач, станом на час подання даного клопотання забезпечити явку іншого представника в судове засідання 21.01.2020 відповідач не має можливості. У клопотанні відповідачем зазначена адреса для листування: 02002, м. Київ, вул. Раїси Окіпної, буд. 2

Ухвалою суду від 21.01.2020 клопотання відповідача було задоволено, підготовче засідання відкладено на 18.02.2020.

У подальшому ухвали суду, які направлялися на адресу для листування відповідача, що була зазначена у клопотанні, отримувалися представниками відповідача 27.01.2020, 25.02.2020, 23.03.2020, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно з Законом України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Таким чином, відповідач не був позбавлений можливості також ознайомитися з ухвалами суду у дійсній справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Натомість, як зазначалося вище, відповідач письмовий відзив на позов не подав.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зважаючи на те, що неявка сторін не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи предмет спору, а також доказове наповнення матеріалів справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представників сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

01.12.2006 між Концерном "Міські теплові мережі" (теплопостачальна організація за договором, позивач) та Філією Туристичний готель «Хортиця» Запорізького обласного закритого акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Запоріжтурист» (споживач) укладений договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 200825.

Додатковою угодою від 01.05.2011 змінено у преамбулі договору найменування споживача на Приватне Запорізьке обласне акціонерне товариство по туризму та екскурсіях "Запоріжтурист".

Відповідно до п. 1.1 договору (у редакції додаткової угоди № 4 від 2015 року) теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання відпустити теплову енергію в гарячій воді для опалення та надати послугу з централізованого постачання гарячої води (надалі - теплова енергія) споживачу, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити їх вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід`ємними частинами.

Додатком № 1а до вказаного договору визначено, що договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді укладено для об`єкту за адресою: 69017, м. Запоріжжя, о. Хортиця, ДСП.

Додатковою угодою № 4 від 2015 року сторони змінили додаток № 1 до договору, визначивши, що теплопостачальна організація відпускає споживачу теплову енергію в гарячій воді для опалення на об`єкти споживача, які розташовані за адресою: острів Хортиця.

Згідно з п. 3.2.6 договору споживач зобов`язався виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором.

Відповідно до п. 6.1 договору розрахунки за даним договором здійснюються в грошовій або в іншій формі, що не заперечує діючому законодавству, відповідно до встановлених органами місцевого самоврядування тарифів (цін), діючих на час розрахунків та на підставі показань приладів комерційного обліку теплової енергії або даних, встановлених розрахунковим способом.

Згідно з п.п. 6.2, 6.3 договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Підставою для розрахунків споживача з теплопостачальною організацією є рахунок та акт приймання-передачі.

Пунктом 6.4 договору (у редакції додаткової угоди від 01.10.2016) сторони погодили, що споживач зобов`язаний до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, сплатити на розрахунковий рахунок зі спеціальним режимом використання теплопостачальної організації за спожиту в розрахунковому періоді теплову енергію. Згідно пункту 6.7 (у редакції додаткової угоди від 01.10.2016) споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від теплопостачальної організації рахунок та акт приймання-передачі теплової енергії за розрахунковий місяць.

Отриманий акт приймання-передачі теплової енергії споживач повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу теплопостачальної організації на протязі п`яти днів з дати отримання (пп. 6.7.1). У разі неотримання акту приймання-передачі, або обґрунтованих заперечень в його підписанні, у термін, встановлений п. 6.7.1 договору, акт підписується теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період (пп. 6.7.2).

Відповідно до п. 10.1 договору цей договір діє до 01.08.2007. Відповідно до п. 10.4 договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо жодна з сторін за місяць до закінчення терміну дії даного договору не заявила про його розірвання.

Доказів розірвання чи-то припинення дії договору сторони не надали.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на виконання умов договору передав у власність відповідача теплову енергію в гарячій воді на загальну суму 447851,13 грн. відповідно до наступних актів приймання-передачі:

- акт від 30.11.2018 за листопад 2018 року на суму 76718,18 грн.;

- акт від 31.12.2018 за грудень 2018 року на суму 115572,48 грн.;

- акт від 31.01.2019 за січень 2019 року на суму 106575,11 грн.;

- акт від 28.02.2019 за лютий 2019 року на суму 83701,22 грн.;

- акт від 31.03.2019 за березень 2019 року на суму 65284,14 грн.;

- акт від 28.02.2018 за лютий 2018 року на суму 8318,52 грн.

Позивачем були виставлені відповідні рахунки на оплату отриманої відповідачем теплової енергії.

Заперечень на акти відповідачем не надано, акти залишились з його боку не підписаними, у зв`язку з чим позивач вважає їх погодженими відповідно до п. 6.7 договору. На актах мається примітка, що у разі неповернення оформленого акту або ненадання письмових заперечень про підписання акту, акт вважається погодженим.

Позивач направляв відповідачу письмові претензії від 30.01.2019 № 28/05-юр, від 17.04.2019 № 424/09, від 05.04.2019 № 383/05-юр з вимогою сплатити заборгованість за договором купівлі-продажу теплової енергії № 200825 від 01.12.2006, які були залишені без відповіді.

Обґрунтовуючи позов наявністю заборгованості, позивач звернувся до суду з позовом, за яким відкрите провадження у дійсній справі.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Як передбачає ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у встановлений строк.

Згідно розрахунку позивача, відповідач має заборгованість за договором № 200825 від 01.12.2006 у сумі 445851,13 грн. Відповідачем 25.02.2019 була здійснена оплата у сумі 2000,00 грн., яка була зарахована у погашення заборгованості за листопад 2018 року.

Таким чином, заборгованість відповідача за спожиту теплову енергію за період з листопада по грудень 2018 та з січня по березень 2019 становить 445851,13 грн.

Відповідач, як зазначалося вище, письмовий відзив не подав, укладення договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 200825 та отримання теплової енергії за вказаний період не заперечив.

Відповідно до статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач доказів сплати позивачу заборгованості не подав.

Таким чином, до стягнення з відповідача на користь позивача належить сума 445851,13 грн. основного боргу.

Також позивачем заявлено до стягнення 32722,12 грн. пені, нарахованої за загальний період із 20.12.2018 по 30.04.2019.

Згідно з ч. 1 ст. 230 та ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 N 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 7.2.8 договору № 200825 закріплено, що у разі несплати або несвоєчасної оплати споживачем за теплову енергію відповідно до терміну, встановленого у пункті 6.3 цього договору, з наступного дня після закінчення терміну сплати споживачу нараховується пеня у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу (але не більше обумовленої чинним законодавством) за кожний день прострочення по день фактичної оплати.

Позивач нараховує пеню за кожним окремим актом. Суд, перевіривши складений позивачем розрахунок пені, встановив, що він містить арифметичні помилки. А саме: позивачем допущено помилку при вирахуванні пені за зобов`язанням за березень 2019, позивач зазначив, що пеня за актом нарахована на суму 65284,14 грн. за період із 20.04.2019 по 25.04.2019 - 11 днів прострочки, тоді як за вказаний період - 6 днів прострочки (пеня склала 386,34 грн., а не 708,29 грн., як вирахувано позивачем). Також, підсумовуючи загальний розмір пені, що визначений позивачем, суд встановив, що згідно розрахунку пені за кожним актом окремо загальна сума пені становить 33035,14 грн., а не 32722,12 грн., як зазначено у розрахунку позивача. Разом з тим позивач просив стягнути 32722,12 грн. пені, що є його правом.

Здійснивши перерахунок пені у межах заявленого позивачем періоду суд встановив, що пеня за вказаний період склала загальну суму 32713,19 грн., яку слід стягнути з відповідача. У частині стягнення 8,93 грн. пені судом відмовляється у зв`язку з необґрунтованістю.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3037,66 грн. інфляційних втрат, нарахованих за загальний період з січня по березень 2019, та 2731,19 грн. 3% річних, нарахованих за загальний період із 20.12.2018 по 30.04.2019.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов`язання, вимоги про стягнення з нього 3% річних та інфляційних втрат заявлені позивачем обґрунтовано.

Перевіривши зроблений позивачем розрахунок 3% річних суд встановив, що він містить арифметичні помилки, загальна сума 3% річних, яку слід стягнути з відповідача становить 2731,18 грн. У стягненні 0,01 грн. судом відмовляється у зв`язку з необґрунтованістю.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, зроблений позивачем, суд зазначає таке. Інфляційні втрати позивачем нараховані за актами листопад-грудень 2018, січень 2019. Загальна сума інфляційних втрат, яку позивач просив стягнути з відповідача склала 3037,66 грн. При цьому, за актом за листопад 2018 інфляційні втрати, як зазначено позивачем, склали 1419,65 грн., за актом за грудень 2018 - 1618,01 грн., за актом за січень 2019 - 959,18 грн., що разом складає 3996,84 грн. Однак позивач проси стягнути з відповідача на його користь 3037,66 грн., що є його правом.

За перерахунком суду інфляційні втрати за визначений позивачем період склали загальну суму 4389,49 грн. Враховуючи приписи ч. 2 ст. 237 ГПК України суд не виходить за межі позовних вимог, із відповідача на користь позивача стягується 3037,66 грн. інфляційних втрат.

Таким чином, позов у цілому задовольняється судом частково.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Приватного Запорізького обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "Запоріжтурист" (69017, м. Запоріжжя, о. Хортиця, ДСП, ) на користь Концерну "Міські теплові мережі" (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, , НОМЕР_1 , Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 313957) 445851 (чотириста сорок п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят одна) грн. 13 коп. основного боргу.

Стягнути з Приватного Запорізького обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях "Запоріжтурист" (69017, м. Запоріжжя, о. Хортиця, ДСП, ) на користь Концерну "Міські теплові мережі" (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, , на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 UA, МФО 320478, банк: ПАТ АБ «Укргазбанк») 32713 (тридцять дві тисячі сімсот тринадцять) грн. 19 коп. пені, 2731 (дві тисячі сімсот тридцять одна) грн. 18 коп. - 3% річних, 3037 (три тисячі тридцять сім) грн. 66 коп. інфляційних втрат, 7265 (сім тисяч двісті шістдесят п`ять) грн. 00 коп. судового збору.

У частині задоволенні іншої частини позову відмовити.

Відповідно ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256, пп. 17.5 п. 17 розділу Перехідних положень ГПК України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано - 17 квітня 2020.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя М.В. Мірошниченко