ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

21.04.2020 р. справа № 914/866/20

Суддя Петрашко М.М., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кайзервальд»

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Агролайф корми»

про стягнення 101571,10 грн.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Кайзервальд» до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Агролайф корми» про стягнення 101571,10 грн.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, господарський суд прийшов до висновку про необхідність залишення її без руху з огляду на наступне.

Відповідно до п.8 ч.3 ст.162 ГПК України, позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Суд звертає увагу позивача на те, що в силу ст. 91 ГПК України при розгляді справи може виникнути необхідність оглянути оригінали документів, копії яких долучено до позовної заяви.

Як вбачається із поданих матеріалів, позивачем до позовної заяви долучено ряд документів у копіях. При цьому позивачем не зазначено про наявність у нього або іншої особи оригіналів доказів, копії яких додано до позовної заяви, що є порушенням п.8 ч.3 ст.162 ГПК України.

Відповідно до п.9 ч.3 ст.162 ГПК України, позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Як вбачається із поданих матеріалів, позовна заява не містить попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, що є порушенням вимог п.9 ч.3 ст.162 ГПК України.

Відповідно до частини 2 статті 91 Господарського процесуального кодексу України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до частини 4 та частини 5 статті 91 Господарського процесуального кодексу України, копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Відповідно до пункту 5.27. Національного стандарту України «Державна уніфікована система документації, Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації, вимоги до оформлювання документів (ДСТУ 4163-2003)», затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003р. №55, відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23 (нижче підпису). Приклад засвідчення копії документа зазначено у пункті 5.27. Національного стандарту України (ДСТУ 4163-2003).

Однак, судом встановлено, що у додатках до позовної заяви містяться копії документів, оформлення яких не відповідає вимогам закону. Зокрема, як вбачається із вказаних копій, у них відсутня дата засвідчення копії та назва посади особи, яка засвідчує копію.

Частиною 2 статті 164 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких грунтуються позовні вимоги.

Таким чином, позивачем порушено вимоги частини 2 статті 164 Господарського процесуального кодексу України, оскільки долучені до позовної заяви копії документів, не можуть вважатися доказами в розумінні Господарського процесуального кодексу України, оскільки ці документи не є ні оригіналами, ні належним чином засвідченими копіями.

Крім того, суд зазначає, що , відповідно до п.5 ч.3 ст.162 ГПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів) (ч.2 ст.164 ГПК України).

У позовній заяві позивач зазначає, що він 28.02.2020р. звертався до відповідача з претензією.

Крім ього, зазначає про часткову оплату суми боргу двома платежами. Здійснення часткових оплат відповідачем позивач підтверджує виключно копією акту звірки взаєморозрахунків. Разом з цим, доданий до позовної заяви акт звірки взаєморозрахунків підписано та скріплено печаткою лише з боку позивача.

Слід зазначити, що акт звірки розрахунків відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом. Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб (Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, справа № 910/1389/18).

Відтак, як вбачається із викладених у позовній заяві обставин, з метою додержання вимог п.5 ч.3 ст.162 ГПК України та ч.2 ст.164 ГПК України позивачу належало додати до позовної заяви копію претензії із доказами її надіслання на адресу відповідача та докази, що підтверджують часткові оплати відповідачем суми боргу (платіжні доручення, банківські виписки, тощо), про які йдеться у позовній заяві та які вказані у акті звірки взаєморозрахунків. Однак, такі докази до позовної заяви таких не додано.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Крім того, в разі виправлення недоліків позовної заяви, суд вважає за необхідне зобов`язати позивача надати пояснення щодо суми основного боргу (90000,00 грн.), зазначаючи, при цьому, номер, дату та суму видаткової накладної, а також дату та суми часткових оплат, що здійсненні в рахунок оплати цих видаткових накладних.

Керуючись нормами статей 162, 174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити позивачу 10-денний строк для виправлення допущених недоліків, які зазначені у вказаній ухвалі суду.

3. Зобов`язати позивача: надати пояснення щодо суми основного боргу 90000,00грн.), зазначаючи, при цьому, номер, дату та суму видаткової накладної, а також дату та суми часткових оплат, що здійсненні в рахунок оплати цих видаткових накладних.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Петрашко М.М.