УХВАЛА

15 квітня 2020 року

м. Київ

Справа № 910/6336/19

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Бенедисюка І.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг,

на рішення господарського суду міста Києва від 17.09.2019 та

постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2020

за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра",

до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг

про визнання недостовірної інформації, спростування інформації та відшкодування шкоди у розмірі 1 000 000,00 грн.,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Державна казначейська служба України,

ВСТАНОВИВ:

30.03.2020 (згідно з відмітками на конверті) Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, (далі - Комісія, скаржник) звернулася до Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 17.09.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2020 (дата складення повного тексту постанови 13.03.2020) зі справи № 910/6336/19; прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Касаційна скарга Комісії не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно з абзацом 1 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

В той же час, підстави касаційної скарги Комісії є неузгодженими. Скаржник спочатку посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а потім, заперечуючи первинний аргумент, вказує про застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові норми права без врахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду: від 16.08.2019 у справі № 916/142/19, від 22.05.2019 у справі № 910/16360/17, від 20.12.2018 у справі № 916/2740/17, від 13.03.2019 у справі № 918/233/18, від 30.01.2018 у справі №914/873/17, від 07.02.2018 у справі № 923/970/18, а також висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 904/4494/18. При цьому зі змісту підстав для оскарження зазначених судових актів не вбачається які висновки, викладені у вказаних постановах Верховного Суду, не враховані апеляційною інстанцією щодо кожної із зазначених вимог позову, а саме: про визнання недостовірної інформації, про спростування інформації та про відшкодування шкоди у розмірі 1 000 000,00 грн.

Верховний Суд, перевіривши наведені скаржником доводи касаційної скарги, зазначає, що вони не відповідають вимогам пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України та абзацу 1 частини другої статті 287 ГПК України, оскільки не містять конкретних підстав для оскарження зазначених судових актів у цій справі, а наведені підстави протирічать одна одній.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу Комісії на те, що неусунення названих недоліків протягом установленого строку матиме наслідком повернення касаційної скарги відповідно до частини четвертої статті 174 ГПК України.

З урахуванням наведеного касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, а тому підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України.

Керуючись статтями 174, 234, 290, 292 ГПК України, Касаційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на рішення господарського суду міста Києва від 17.09.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2020 зі справи № 910/6336/19 залишити без руху.

2. Надати Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю не більше 10 днів з дня вручення цієї ухвали. Документи про усунення недоліків направляти до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6.

3. Роз`яснити Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, що в разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя І. Бенедисюк