ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року Черкаси справа № 925/316/20

Господарський суд Черкаської області у складі судді Кучеренко О.І., із секретарем судового засідання Юхименко О.В., представники сторін у судове засідання не з`явилися, розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу за позовом

Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Черкаської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком»

до Управління соціального захисту населення Звенигородської районної державної адміністрації

про стягнення 263 551,55 грн,

Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» в особі Черкаської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» звернулося у Господарський суд Черкаської області з позовом до Управління соціального захисту населення Звенигородської районної державної адміністрації про стягнення боргу по компенсації витрат на надання телекомунікаційних послуг на пільговій основі у розмірі 263551,55 грн та відшкодування судових витрат.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 20.03.2020 відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Встановлено відповідачу строк для подання суду відзиву на позов та усіх доказів, якими обґрунтовує свої заперечення протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

03.04.2020 відповідач надіслав до суду відзив від 01.04.2020 №871/07-13 на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. На думку відповідача, заборгованість у заявленій сумі є необґрунтованою оскільки у вказану суму включено розрахунки за надані послуги зв`язку за 2019 рік, які не підтверджені договором між позивачем та відповідачем на відповідний рік. Договір набирає чинності з моменту укладення та застосовується до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01.01.2019 до 31.12.2019, а в частині проведення розрахунків - до повного його виконання. Враховуючи те, що з 2017 року змінено джерело фінансування пільг з телекомунікаційних послуг договір між позивачем та відповідачем про відшкодування витрат за встановлення телефонів і користування телефоном пільгової категорії громадян на 2019 рік не укладався та не підписувався. Отже, відповідач не брав на себе обов`язку, зазначеного в статті 2 Бюджетного кодексу України та не погоджується з вимогами позивача. Також помилковим є висновок позивача, що відповідач є розпорядником бюджетних коштів місцевого бюджету на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, належним відповідачем у справі та належним боржником, оскільки лише у разі отримання бюджетних призначень Управління в особі керівника матиме повноваження головного розпорядника бюджетних коштів. Управління фінансується з державного бюджету, а отже здійснити будь-яку виплату самостійно без надходження видатків з бюджету не має прав.

Відзив відповідача прийнятий судом до розгляду.

Сторони, належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, участь своїх представників у судове засідання не забезпечили.

03.04.2020 відповідач надіслав до суду клопотання від 01.04.2020 №872/07-13 про розгляд справи без участі представника відповідача, позовні вимоги не підтримує та просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

15.04.2020 представник позивача подав до суду заяву від 15.04.2020, у якій просить суд розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному об`ємі і просить задовольнити повністю.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті відповідно до вимог частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» є оператором телекомунікації і включений до Реєстру операторів, провайдерів, телекомунікацій Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації. Згідно з пунктом 2.2.1 Статуту товариства, одним з основним видів його діяльності є надання телекомунікаційних послуг, у тому числі фіксованого місцевого, міжміського міжнародного та рухомого (мобільного) зв`язку, радіозв`язку (з використанням радіочастот), послуг цифрового телебачення, інших послуг мультисервісних мереж та інших телекомунікаційних додаткових (супутніх) послуг. Черкаська філія Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», (позивач у справі) є відокремленим підрозділом Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», який не має статусу юридичної особи і здійснює від імені товариства частину його господарської діяльності і як оператор телекомунікацій надає відповідні послуги споживачам - фізичним особам, у тому числі і тим, що мають визначені законодавством пільги з їх оплати.

У період з січня 2019 року до грудня 2019 року Черкаською філією ПАТ «Укртелеком» надавалися телекомунікаційні послуги споживачам, які проживають у Звенигородському районі Черкаської області. Розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг, які містять переліки споживачів-пільговиків за видами пільг, складалися позивачем за формою №2-пільга, яка затверджена Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 04.10.2007 №535 «Про затвердження форми для розрахунку видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг « 2-пільга» та Інструкції про порядок її заповнення, яка зареєстрована у Міністерстві юстиції України 12.10.2007 за №1172/14439 та щомісячно направлялися Управлінню соціального захисту населення Звенигородської районної державної адміністрації.

Згідно з розрахунком позивача заборгованість за надані позивачем телекомунікаційні послуги, категоріям громадян, які мають на це право, за 2019 рік виглядає таким чином, 24456,24 грн, за лютий - 23380,72 грн, за березень - 23380,52 грн, за квітень 22639,35 грн, за травень - 22766,93 грн, за червень - 22759,84 грн, за липень - 22176,47 грн, за серпень - 21176,32 грн, за вересень - 21222,91 грн, за жовтень - 20605,14 грн, за листопад 20058,28 грн, за грудень 19130,13 грн., а всього на суму склала 263 752,85 грн. Частково вартість наданих послуг була оплачена 14.11.2019 Хлипнівською сільською радою у сумі 4850,77 грн (а.с.7).

У відповідності до пункту 11 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №117, структурний підрозділ з соціального захисту щомісяця звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги (з актами форми « 2-пільга»), і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не провадить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжності, до уточнення цієї інформації та складає акти звіряння розрахунків за надані пільговиками послуги згідно з формою « 3-пільга». Акти звіряння складаються за формою «№3-пільга», форма якої встановлена наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 28.03.2003 №83 «Про затвердження форми № 3-пільга».

Отже, надсилання до державних органів для виділення фінансування актів встановленої форми, відноситься до обов`язків відповідача, які останній не виконав. Акти форма « 3-пільга» відповідачем не складалися та не підписувалися з позивачем. Відповідачем також не здійснена оплата позивачу вартості телекомунікаційних послуг, які надані абонентам, які мають право на такі пільги згідно з Законом, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість на загальну суму 258902,08 грн (263 752,85 - 4850,77) за період з січня 2019 року до грудня 2019 року.

Вказана сума підтверджується Актами форми « 2-пільга», які направлялись відповідачу за відповідний (місячний) період надання послуг рекомендованою кореспонденцією з супроводжувальними листами. У супроводжувальних листах позивач наголошував на необхідності відшкодування вартості наданих послуг зв`язку, прийняття на облік актів форми « 2-пільга» та у разі виявлення розбіжностей складення та направлення позивачу акт звіряння за формою « 3-пільга». Звернення позивача залишені без задоволення, фінансування заборгованості відповідачем не здійснено з причин відсутності коштів, коригування не надавалися.

У зв`язку з тим, що заборгованість за надані позивачем послуги відповідачем не була погашена, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав з вказаним позовом та просить суд стягнути з позивача у примусовому порядку суму заборгованості у розмірі 263 551,55 грн.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини з надання послуг зв`язку окремим категоріям населення на пільговій основі, за які відповідач, як розпорядник відповідних коштів, зобов`язаний здійснювати розрахунки з організаціями, що надають послуги особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги.

Відповідно до частини 3 статті 63 Закону України «Про телекомунікації» споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України. Пунктом 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, (які затверджені Постановою КМУ №295 від 11.04.2012), також передбачено, що установлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред`явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Надання пільг при оплаті за послуги зв`язку (телекомунікаційні послуги), передбачені Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу», «Про жертви нацистських переслідувань», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний статус» та «Про охорону дитинства». Тобто положеннями цих Законів закріплено реалізацію державних соціальних гарантій певним категоріям громадян та обов`язок, законодавчо визначеному оператору телекомунікаційних послуг надавати послуги зв`язку тим категоріям громадян, які мають установлені законодавством пільги з їх оплати та обов`язок держави в особі її органів відшкодувати вартість наданих послуг суб`єкту господарювання, який їх надає.

Згідно з частиною 6 статті 48 Бюджетного кодексу України бюджетні зобов`язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв`язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

За змістом підпункту «б» пункту 4 частини першої статті 89 та статті 102 Бюджетного кодексу України до видатків місцевих бюджетів належать видатки на відшкодування вартості послуг зв`язку, які надані тим категоріям громадян, яким державою надані пільги з їх оплати, що здійснюється за рахунок субвенцій з Державного бюджету України на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. На виконання вимог статті 102 цього Кодексу, Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256, затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету та встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів ведуть персоніфікований облік отримувачів пільг за соціальною ознакою згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №117 «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги», а також здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги (пункт 2 Порядку). Згідно з пунктом 3 Порядку головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення. При цьому чинне законодавство України не передбачає обов`язковості укладення договору про розрахунки з постачальниками послуг, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на пільги, оскільки зобов`язання сторін у таких відносинах виникають безпосередньо із законів України.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Згідно з частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Позивач є суб`єктом господарювання, який надає телекомунікаційні послуги споживачам, метою діяльності позивача як учасника господарських відносин є досягнення економічних та соціальних результатів та одержання прибутку відповідно до частини 2 статті 3 Господарського кодексу України. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідач зобов`язаний здійснити розрахунки з позивачем щодо послуг, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, у період з січня по грудень 2019 року включно, а відсутність бюджетних призначень на відповідні видатки в 2019 році не є підставою для звільнення відповідача від виконання встановленого чинним законодавством зобов`язання.

Згідно з частиною 1 статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 даного Кодексу і статтею 193 Господарського Кодексу встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Право позивача на отримання компенсації вартості телекомунікаційних послуг, наданих ним своїм абонентам - пільговим категоріям споживачів, підлягає реалізації і захисту, оскільки фінансові зобов`язання держави виникли не з наведеного вище Закону, а з законодавства, яким унормовано надання соціальних пільг визначеним законодавчо особам, а також з нормативно-правових актів, якими встановлено порядок здійснення розрахунків з постачальниками, зокрема, телекомунікаційних послуг таким категоріям споживачів.

Частиною другою статті 218 Господарського Кодексу України та статтею 617 Цивільного кодексу України не передбачено такої підстави для звільнення від відповідальності, як відсутність у боржника необхідних коштів.

Невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2). Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.

Суд вважає, що відсутність фінансування не є підставою невиконання зобов`язання здійснення розрахунків з постачальником послуг на пільгових умовах. Отже, суд не приймає до уваги посилання відповідача у своїх запереченнях на невиконання зобов`язання по оплаті наданих послуг, у зв`язку з відсутністю у відповідача коштів з державного бюджету на їх фінансування та відмови територіальних громад відшкодовувати відповідачу вартість наданих послуг.

Аналогічний правовий висновок викладено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №906/621/17, провадження №12-47гс18. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, зокрема, у справі «Кечко проти України», ЄСПЛ зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення Суду). У пункті 26 вказаного рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. У рішеннях ЄСПЛ від 18 жовтня 2005 року у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» та від 30 листопада 2004 року у справі «Бакалов проти України» також зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (пункти 48 та 40 цих рішень відповідно).

З огляду на встановлені судом фактичні обставини, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» є обґрунтованими. Водночас, як вбачається з розрахунку позивача у суму 263 551,55 грн заборгованості з відшкодування вартості телекомунікаційних послуг, ним також включена заборгованість попередніх періодів (до 2016 року) у сумі 13624,48 грн, виникнення якої не підтверджено позивачем належними доказами. Як зазначено вище, вартість наданих позивачем послуг, що підтверджено актами, розрахунками позивача за 2019 рік становить 263 752,85 грн, вказана заборгована заборгованість частково оплачена Хлипнівською сільською радою у сумі 4850,77 грн. Отже, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає вартість наданих телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян Звенигородського району Черкаської області за період з січня до грудня (включно) 2019 року у сумі 258 902,08 грн (263 752,85 - 4850,77). В іншій частині позовних вимог суд відмовляє у зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю.

Відповідно до статей 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені частково, сплачена ним сума судового збору підлягає відшкодуванню йому за рахунок відповідача пропорційно до задоволених вимог у сумі 3883,53 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Звенигородської районної державної адміністрації Черкаської області (вул.Михайла Грушевського, 135, м.Звенигородка, Черкаська область, 20202, ідентифікаційний код 03195895) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Черкаської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (вул.Б.Вишневецького, 34, м.Черкаси, 18001, ) - 258 902,08 грн заборгованості з відшкодування вартості телекомунікаційних послуг, наданих пільговим категоріям громадян та 3883,53 грн судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення підписане 17.04.2020

Суддя О.І.Кучеренко