УХВАЛА

21 квітня 2020 року

м. Київ

Справа № 904/2387/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Бенедисюка І.М. (головуючий), Колос І.Б., Малашенкової Т.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛАРА"

на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 18.10.2019

за позовом Національного банку України

до товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис"

про звернення стягнення на предмети іпотеки,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК",

за участю товариства з обмеженою відповідальністю "Зернопоставка-М",

ВСТАНОВИВ:

28.03.2020 (згідно з відміткам на конверті) товариство з обмеженою відповідальністю "ЕЛАРА" (далі - ТОВ "ЕЛАРА", скаржник) через Центральний апеляційний господарський суд звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 18.10.2019 зі справи № 904/2387/18.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2020 колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Малалуя О.О. (головуючий), Стратієнко Л.В., Ткача І.В. передано справу № 904/2387/18.

Розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 08.04.2020 №29.3-02/581 призначено повторний автоматичний розподіл судової справи № 904/2387/18 у зв`язку з довготривалою відпусткою судді Мамалуя О.О.

Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.04.2020 колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Бенедисюка І.М. (головуючий), Колос І.Б., Малашенкової Т.М, передано справу № 904/2387/18.

Дослідивши матеріали касаційної скарги ТОВ "ЕЛАРА", суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без розгляду з огляду на таке.

Предметом касаційного оскарження є ухвала Центрального апеляційного господарського суду від 18.10.2019, якою повернуто апеляційну скаргу третьої особи з самостійними вимогами товариства з обмеженою відповідальністю "Зернопоставка-М" (далі - ТОВ "Зернопоставка-М") на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2019 зі справи № 904/2387/18.

ТОВ "ЕЛАРА" посилається на порушення судом апеляційної інстанції пункту 8 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), щодо забезпечення права на апеляційний перегляд справи. А тому, на думку скаржника, вказана ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню.

З оскаржуваного судового рішення вбачається, що ТОВ "Зернопоставка-М" звернулося до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2019, якою повернуто позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ТОВ "Зернопоставка-М" про зобов`язання акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (далі - АТКБ "ПРИВАТБАНК") виконати зобов`язання - погасити заборгованість за кредитним договором від 03.03.2009 № 19, шляхом перерахування на банківський рахунок Національного банку України (далі - НБУ) грошових коштів у повній сумі заборгованості.

Постановляючи ухвалу про повернення апеляційної скарги третьої особи з самостійними вимогами ТОВ "Зернопоставка-М" від 18.10.2019 у даній справі, Центральний апеляційний господарський суд керувався частиною другою статті 260 ГПК України та частиною четвертою статті 174 ГПК України, за якою суд апеляційної інстанції повертає апеляційну скаргу особі, що звернулася до суду, в разі неусунення недоліків апеляційної скарги у строк, встановлений судом. В такому разі апеляційна скарга вважається неподаною.

При цьому, Верховний Суд встановив, що скаржник - ТОВ "ЕЛАРА" вже двічі поспіль звертався з касаційною скаргою на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 18.10.2019 зі справи № 904/2387/18.

Так ухвалою Верховного Суду від 12.12.2019 відмовлено ТОВ "ЕЛАРА" у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 18.10.2019 зі справи №904/2387/18 на підставі пункту 2 частини другої статті 293 ГПК України (в редакції до 08.02.2020 ГПК України).

Ухвалою Верховного Суду від 25.03.2019 повторно відмовлено ТОВ "ЕЛАРА" у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 18.10.2019 зі справі №904/2387/18 на підставі пункту 3 частини першої статті 293 ГПК України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу скаржника, що у порушення вимог пункту 2 частини четвертої статті 290 та статті 291 ГПК України касаційна скарга містить цілий ряд недоліків, а саме: до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до Закону України "Про судовий збір", заявником не надіслано іншим учасникам справи копії цієї скарги і доданих до неї документів листом з описом вкладення. При цьому касаційна скарга, в порушення вимог статті 288 ГПК України подана після закінчення строку, встановленого на касаційне оскарження більше, ніж на п`ять місяців, і скаржник не порушує питання про поновлення цього строку.

Слід також відзначити, що зміст касаційної скарги зводиться до цитування окремих норм ГПК України, Конституції України, практики Європейського суду з прав людини, та власного трактування законодавства України. Фактично скаржник лише перераховує норми процесуального права і не зазначає у чому конкретно полягає порушення зазначених норм.

Крім того, як вбачається з Єдиного реєстру судових рішень, ТОВ "ЕЛАРА" є особою, яка не брала участі у даній справі.

Згідно частини четвертої статті 287 ГПК України особа, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, має право подати касаційну скаргу на судове рішення лише після його перегляду в апеляційному порядку за її апеляційною скаргою, крім випадку, коли судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи було ухвалено безпосередньо судом апеляційної інстанції.

Проте ТОВ "ЕЛАРА" не зверталося до апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2019 зі справи № 904/2387/18, у зв`язку з чим вказана ухвала апеляційним судом не переглядалася за апеляційною скаргою ТОВ "ЕЛАРА". Крім того, апеляційним судом не було ухвалено рішення щодо прав, інтересів та (або) обов`язків ТОВ "ЕЛАРА" у даній справі.

З огляду на процесуальну поведінку ТОВ "ЕЛАРА", Касаційний господарський суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Так, за період часу з листопада 2019 по березень 2020 від ТОВ "ЕЛАРА", за підписом директора ОСОБА_1., до Верховного Суду тричі надходили касаційні скарги на одну й ту саму ухвалу суду апеляційної інстанції, що підлягає оскарженню, а саме: на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 18.10.2019.

За результатами розгляду даних касаційних скарг, Верховним Судом двічі вже відмовлено у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 2 частини другої статті 293 ГПК України та на підставі пункту 3 частини першої статті 293 ГПК України.

Отже, можна зробити висновок, що всі дії ТОВ "ЕЛАРА", в інтересах якого діє його ж керівник ОСОБА_1 , протягом тривалого часу взаємоузгодженні та спрямовані на затягування судового процесу, шляхом подання численних безпідставних касаційних скарг на одне й те саме судове рішення (на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 18.10.2019). При цьому, скаржником усвідомлено ігнорується той факт, що ним повторно здійснювалося оскарження до касаційної інстанції ухвали апеляційної інстанції, по якій касаційний суд вже виніс відповідне рішення (від 12.12.2019 та від 25.03.2020) у даній справі.

А тому подання касаційної скарги втретє на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 18.10.2019 явно спрямоване на затягування судового процесу.

За таких обставин чергове подання ТОВ "ЕЛАРА" касаційної скарги на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 18.10.2019 у справі № 904/2387/18 з численними недоліками, враховуючи попередню поведінку скаржника, Суд визнає зловживанням процесуальними правами, що спрямоване на свідоме, невиправдане затягування судового процесу, яке можна кваліфікувати через критерій відсутності серйозного законного інтересу, тобто легітимного прагнення до отримання певних переваг, передбачених процесуальним законом.

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - ухваленню законного та обґрунтованого рішення, а також створенню особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав і так само прав та інтересів інших осіб.

Господарський процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в господарському судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.

Згідно з частиною першою статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення (пункт 1 частини другої статті 43 ГПК України).

Частиною третьою статті 43 ГПК України визначено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Статтею 131 ГПК України передбачено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 135 ГПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу в сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Враховуючи диспозитивність змісту статей 43, 131, 135 ГПК України, суд касаційної інстанції може вжити заходи процесуального примусу, шляхом накладення штрафу, не лише в процесі розгляду касаційної скарги, а й на стадії вирішення питання щодо відкриття касаційного провадження.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це - роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі Шульга проти України від 02.12.2010 № 16652/04), і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (див. рішення названого Суду у справі Мусієнко проти України від 20.01.2011 № 26976/06).

Враховуючи викладене, Касаційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування до ТОВ "ЕЛАРА" заходу процесуального примусу за зловживання процесуальними правами і, зважаючи на характер дій скаржника та обставини їх вчинення, застосовує захід у вигляді штрафу у розмірі 3 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 6 306,00 грн.

Керуючись статтями 43, 131, 135, 234, 290, 314 ГПК України, Касаційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Визнати подання касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛАРА" на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 18.10.2019 зі справи № 904/2387/18 зловживанням процесуальними правами.

2. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛАРА" на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 18.10.2019 зі справи № 904/2387/18 залишити без розгляду.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛАРА" (49040, м. Дніпро, пров. Джинчарадзе, буд. 4, секція 1, ) у дохід Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України, 01021, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ) за зловживання процесуальними правами штраф у розмірі 6 306,00 грн. (шість тисяч триста шість гривень).

Ухвала є виконавчим документом, набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною, не може бути оскаржена та підлягає негайному виконанню.

Суддя І. Бенедисюк

Суддя І. Колос

Суддя Т. Малашенкова