номер провадження справи 17/20/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2020 Справа № 908/357/20

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя господарського суду Запорізької області Корсун В.Л. розглянувши матеріали справи № 908/357/20

за позовною заявою: державного підприємства обслуговування повітряного руху України (08307, Київська область, м. Бориспіль, Аеропорт) в особі Дніпровського регіонального структурного підрозділу державного підприємства обслуговування повітряного руху України, 49042, м. Дніпро-42, Аеропорт ЦА

поштова адреса: 49126, м. Дніпро, Бульвар Слави, 40

до відповідача: публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго, 69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14

про стягнення 51 880,64 грн.

без виклику учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області від державного підприємства обслуговування повітряного руху України в особі Дніпровського регіонального структурного підрозділу державного підприємства обслуговування повітряного руху України (УКРАЕРОРУХ в особі Дніпровського РСП УКРАЕРОРУХ) надійшла позовна заява про стягнення з публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго (далі ПАТ Запоріжжяобленерго) 51 880,64 грн. заборгованості за договором від 28.10.19 № 3001/1/ про порядок погашення надмірно сплачених грошових коштів, з якої: 45 588,96 грн. сума надмірно сплачених коштів, 3 130,45 грн. пеня, та 3161,23 грн. штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовано ст. ст. 193, 216, 218, 230, 231 ГК України, а також тим, що ПАТ Запоріжжяобленерго не виконало належним чином зобов`язання визначені розділом 1 договору від 28.10.19 № 3001/1/ щодо сплати позивачу 45 588,96 грн.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 908/357/20 між суддями,14.02.20 вказану позовну заяву передано для розгляду судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 18.02.20 судом вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/357/20 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (без виклику) учасників справи.

04.03.20 до суду від відповідача надійшов відзив за вих. від 03.03.20 № 225-юр, за змістом якого відповідач просить суд відмовити у задоволені позову з наступних підстав. ПАТ «Запоріжжяобленерго» є підприємством державного сектору економіки, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.01.19 № 36-р ПАТ «Запоріжжяобленерго» включено до переліку об`єктів великої приватизації державної власності. Згідно з Законом України «Про ринок електричної енергії», з 01.01.19 ПАТ «Запоріжжяобленерго» не є електропостачальником, а є оператором системи розподілу електричної енергії, а відповідно не може здійснювати діяльність з постачання електричної енергії. Внаслідок надлишкового перерахування у 2018 році споживачами - юридичними та фізичними особами коштів в оплату за електроенергію, у ПАТ «Запоріжжяобленерго» виникла кредиторська заборгованість. Такі надлишково/помилково сплачені споживачами грошові кошти зараховувались згідно вимог з ПАТ «Запоріжжяобленерго» в ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління та перераховувались відповідно до встановленого НКРЕКП алгоритму на поточній рахунок ДП «Енергоринок» - оптового постачальника електроенергії. ПАТ «Запоріжжяобленерго» неодноразово подавало до уповноваженого банку документи на переказ з вимогою про повернення коштів, які надходили від споживачів на поточні рахунки із спеціальним режимом використання. Проте, АТ «Ощадбанк» безпідставно повертав без виконання платіжні доручення, що стало підставою для захисту прав ПАТ «Запоріжжяобленерго» та споживачів в судовому порядку. Судовий процес триває. Відповідно до пп. 14 п. 2.2. «Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії», які затверджені постановою НКРЕКП від 27.12.17 №1470, ліцензіат повинен дотримуватися визначених напрямків та обсягів використання коштів за статтями витрат відповідно до встановленої рішенням НКРЕКП структури тарифу на розподіл електричної енергії. Постановою НКРЕКП від 11.12.18 № 1833 «Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії ПАТ «Запоріжжяобленерго», яка набрала чинності з 01.01.19 (із змінами та доповненнями), встановлено структуру тарифів на послуги з розподілу електричної енергії ПАТ «Запоріжжяобленерго», якою не передбачено такий напрямок використання коштів, як повернення переплати (кредиторської заборгованості) юридичним та фізичним особам, а тому товариство вимушено відшуковувати додаткові джерела для покриття зазначених витрат. Крім цього, ПАТ «Запоріжжяобленерго» запропоновано розглянути питання про можливість укладення мирової угоди по справі, на умовах погоджених сторонами.

17.03.20 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказав, що вважає заперечення відповідача необґрунтованими та просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з урахуванням часткової оплати відповідачем заборгованості по договору в сумі 15 196,32 грн. платіжним дорученням від 25.02.20 № 3809.

Згідно з ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше 60 днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через 30 днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частиною 8 ст. 252 ГПК України закріплено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Враховуючи, що відзив на позовну заяву та відповідь на відзив учасниками справи подані до суду з дотримання строку визначеного ухвалою суду про відкриття провадження у цій справі, судом вказані зави по суті спору прийнято до розгляду.

Дослідивши матеріали справи, у т.ч. докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд

ВСТАНОВИВ:

28.10.19 між публічним акціонерним товариством Запоріжжяобленерго (Оператор системи розподілу - ОСР) та державним підприємством обслуговування повітряного руху України в особі Дніпровського регіонального структурного підрозділу державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Дніпровська РСП Украероруху) укладено договір про порядок погашення надмірно сплачених грошових коштів № 3001/1/, предметом якого (п.1.1) є умови і порядок сплати Оператором системи розподілу надмірно сплаченої суми за електричну енергію в розмірі 45 588,96 грн. з ПДВ, яку споживач сплатив за липень 2018 р. на підставі договору про постачання електричної енергії від 01.12.04 № 3001, укладеного між Постачальником електричної енергії (правонаступником якого є ОСР) та Споживачем.

Пунктом 1.2. договору визначено, що Споживач надає розстрочку Оператору системи розподілу в погашенні, а Оператор системи розподілу оплачує надмірно сплачені споживачем грошові кошти у розмірі 45 588,96 грн. на рахунок Споживача, зазначеного в розділі 5 даного Договору, відповідно до наступного Графіку погашення надмірно сплачених грошових коштів (надалі іменується Графік): Термін оплати: до 31.10.19 - 15 196,32 грн.; до 30.11.19 - 15 196,32 грн., до 31.12.19 - 15 196, 32 грн. Всього - 45 588,96 грн.

Згідно з п.2.2. договору, ОСР має сплатити надмірно сплачені грошові кошти згідно з Графіком.

Пунктом 4.1. договору закріплено, що цей договір набуває чинності з моменту підписання Сторонами, скріплення їх печатками та діє до повного виконання зобов`язань Сторонами.

Невиконання відповідачем обов`язку щодо сплатити Дніпровському РСП УКРАЕРОРУХ 45 588,96 грн. надмірно сплачених грошових коштів згідно з Графіком по договору від 28.10.19 № 3001/1/ стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір у цій справі по суті суд виходив з наступного.

Статтею 174 Господарського кодексу України (ГК України) закріплено, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та ін. угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис закріплено положеннями ч. 1 та ч. 7 ст. 193 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами ст. ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В силу вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Вбачається, що укладений між сторонами у цій справі договір про порядок погашення надмірно сплачених грошових коштів від 28.10.19 № 3001/1/ не передбачений законом, але є таким, який йому не суперечать та є підставою виникнення у ПАТ Запоріжжяобленерго обов`язку по оплаті надмірно сплачених споживачем грошових коштів у розмірі 45 588,96 грн. на рахунок Споживача, відповідно до наступного Графіку погашення надмірно сплачених грошових коштів (надалі іменується Графік): до 31.10.19 - 15 196,32 грн.; до 30.11.19 - 15 196,32 грн., до 31.12.19 - 15 196, 32 грн., а всього - 45 588,96 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як свідчать матеріали цієї справи, ПАТ Запоріжжяобленерго не виконало своїх зобов`язань за договором про порядок погашення надмірно сплачених грошових коштів від 28.10.19 № 3001/1/ щодо оплати надмірно сплачених позивачем грошових коштів у розмірі 45 588,96 грн. на рахунок Дніпровської РСП Украероруху відповідно до визначеного договором Графіку.

Вказане свідчить про порушення відповідачем прав позивача на своєчасне повернення йому надмірно сплачених грошових коштів у розмірі 45 588,96 грн.

Згідно з поясненнями позивача викладеними у відповіді на відзив, відповідач 25.02.20 частково сплатив заборгованість за договором від 28.10.19 № 3001/1/ у сумі 15 196,32 грн.

На підтвердження викладеного, позивачем разом з відповіддю на відзив до суду подано платіжне доручення від 25.02.20 № 3809, відповідно до якого ПАТ Запоріжжяобленерго перераховано на рахунок позивача 15 196,32 грн. кредиторської заборгованості за електричну енергію.

За таких обставин, у суду наявні підстави вважати, що після відкриття провадження у справі № 908/357/20 зобов`язання відповідача по оплаті на користь позивача 15 196,32 грн. боргу по договору від 28.10.19 № 3001/1/ було припинено внаслідок його виконання.

Відповідно до норм п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, провадження у цій справі в частині вимог позивача про стягнення з відповідача 15 196,32 грн. боргу за договором від 28.10.19 № 3001/1/ підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Доказів сплати 30 392,64 грн. боргу за договором від 28.10.19 № 3001/1/ учасниками справи до суду станом на 15.04.20 не подано.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач належним чином не виконав свого обов`язку за договором від 28.10.19 № 3001/1/ щодо повернення позивачу 30 392,64 грн. суми надмірно сплачених коштів, а також те, що в силу ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з ПАТ Запоріжжяобленерго 30 392,64 грн. (30 392,64 грн. = 45 588,96 грн. - 15 196,32 грн.) є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню судом.

Доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву не спростовують обґрунтованість вимог позивача у цій справі та жодним чином не звільняють ПАТ Запоріжжяобленерго від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання за договором від 28.10.19 № 3001/1/.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3130,45 грн. пені та 3161,23 грн. штрафу суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Положеннями ст. 549 ЦК України закріплено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч.1). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3).

Як свідчать умови (пункти) договору від 28.10.19 № 3001/1/, у вчиненому сторонами правочині не встановлено відповідальності за порушення грошового зобов`язання у вигляді пені та штрафу, а вміщено умову (п. 3.2 договору) якою передбачено, що у разі несплати ОСР суми згідно з Графіком, останній несе відповідальність згідно чинного законодавства України.

Оскільки у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені (штрафу) не визначено, а вміщено умову (пункт) про те, що Сторона, яка порушила зобов`язань за договором, несе відповідальність, визначену чинним законодавством в Україні, то суму пені (штрафу) може бути стягнуто лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що стягнення пені та штрафу обґрунтовано приписом абзацу 3 ч. 2 ст. 231 ГК України, яким передбачено, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 % вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вказаної вартості.

Судом враховано, що штрафні санкції, передбачені абз. 3 ч. 2 ст. 231 ГК України, застосовується за допущене прострочення виконання лише не грошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Враховуючи, що порушене відповідачем зобов`язання за своє правовою природою є грошовим зобов`язанням, то правові підстави для застосування абз. 3 ч. 2 ст. 231 ГК України у даному випадку відсутні.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 3130,45 грн. пені та 3161,23 грн. штрафу не ґрунтуються на умовах укладеного між сторонами договору від 28.10.19 № 3001/1/ та чинного в Україні законодавства.

Як наслідок, вказані вимоги судом залишаються без задоволення.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у т.ч. в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, сплачена сума судового збору у сумі 615,70 грн. в частині закриття провадження у цій справі може бути повернута позивачу з підстав та в порядку визначеному п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у сумі 1231,41 грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 11-15, 24, 73-80, 81, 86, 91, 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, ст.ст. 236-238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14, ) на користь державного підприємства обслуговування повітряного руху України (08307, Київська область, м. Бориспіль, Аеропорт, ) в особі Дніпровського регіонального структурного підрозділу державного підприємства обслуговування повітряного руху України (49042, м. Дніпро-42, Аеропорт ЦА, ) 30 392 (тридцять тисяч триста дев`яносто дві) грн. 64 коп. надмірно сплачених коштів та 1231 (одну тисячу двісті тридцять одну) грн. 41 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Припинити провадження у справі в частині вимог державного підприємства обслуговування повітряного руху України (08307, Київська область, м. Бориспіль, Аеропорт) в особі Дніпровського регіонального структурного підрозділу державного підприємства обслуговування повітряного руху України (49042, м. Дніпро-42, Аеропорт ЦА) до публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго про стягнення 15 196,32 грн. надмірно сплачених коштів у зв`язку з відсутністю предмету спору.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 253-285 ГПК України та пп. 17.5. п. 1 Розділу XI ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ та п. 4 Розділу Х "ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ" ГПК України.

На підставі ч. 4 ст. 240 ГПК України, судом підписано рішення без його проголошення.

Дата підписання рішення 15.04.20.

Суддя В.Л. Корсун