ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2020р. Справа № 904/691/20

За позовом: Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів», м. Запоріжжя

До: Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» , м. Дніпро

Про: стягнення 21 024, 00 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ : не викликалися

СУТЬ СПОРУ :

АТ «Запорізький завод феросплавів» (позивач) звернувся до господарського суду з позовом до АТ «Українська залізниця» в особі РФ «Придніпровська залізниця» (відповідач) про стягнення 21 024, 00 грн. - штрафу. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на наступні обставини : при здійсненні АТ «Українська залізниця» перевезення вантажів на адресу АТ «НЗФ» зі станції Товкачевський Південно-Західної залізниці до станції призначення - Запоріжжя Ліве Придніпровської залізниці відповідачем було допущено прострочення його доставки, що є порушенням ст. ст. 41, 116 Статуту залізниць України. За порушення терміну доставки вантажів позивач просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 21 024, 00 грн.

Ухвалою від 11.02.20р. було відкрите провадження у справі №904/691/20 за правилами спрощеного позовного провадження, встановленими ГПК України , без призначення судового засідання та виклику сторін - за наявними у ній матеріалами.

АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» (відповідач) проти задоволення позовних вимог заперечувала та просила у разі задоволенні позову зменшити розмір нарахованого штрафу до 50% у зв`язку з тяжким фінансовим становищем підприємства.

АТ «Запорізький завод феросплавів» (позивач) своїм правом на подання до суду відповіді на відзив не скористався, про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення 14.02.20р. копії ухвали суду від 11.02.20р. про відкриття провадження у справі (а.с.57).

Суд наголошує на тому, що ухвала суду була надіслана учасникам процесу завчасно на їх юридичні адреси, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 №958, що підтверджується штемпелем суду про відправлення вихідної кореспонденції на звороті відповідного судового процесуального документу. За таких обставин у суду маються достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та про необхідність подання витребуваних судом документів.

При цьому, стаття 43 ГПК України зобов`язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Нормами статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обов`язків щодо доказів. Тож, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень. Частиною першою статті 252 ГПК України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у раз неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Тому суд розглядає справу без призначення судового засідання та виклику сторін за наявними у ній матеріалами і документами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем за залізничною накладною №34332742 здійснювались перевезення вантажу у вагонах №№56920895, 52259645, 62975032, 53587820, 53587424, 56541303 на адресу АТ «Запорізький завод феросплавів» (вантажоодержувач) зі станції відправлення Товкачівський Південно-Західної залізниці на станцію призначення Запоріжжя Ліве Придніпровської залізниці , що підтверджується календарним штемпелем станції прибуття від 06.08.19р., графа №52 залізничної накладної (а.с.12)

Позивач зазначає, що організацію та забезпечення перевезення вантажу та оплату залізничного тарифу здійснювало ТОВ «Металургійна транспортна компанія» на підставі договору №394 про надання послуг від 31.05.19р.

Зазначені вагони були відвантажені 23.07.19р., що підтверджується календарним штемпелем станції відправлення, гр. №52 залізничної накладної №34332742.

Статтею 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, визначено, що накладна є основним перевізним документом встановленої форми, оформленим відповідно до Статуту і Правил перевезень і наданим залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою договору на перевезення вантажу, який укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Пунктом 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, а також статтею 23 Статуту залізниць України передбачено, що на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну). Накладна згідно з цими Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Статтею 22 Статуту залізниць України передбачено, що за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Згідно зі ст. 41 Статуту залізниць України залізниця зобов`язана доставити вантаж за призначенням у встановлений строк.

Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати прийняття вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з п.п. 1.1.1 п. 1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, термін доставки вантажу у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками становить 1 добу на кожні 200 км.

Відповідно до графи №30 залізничної накладної №34332742 відстань перевезення від станції відправлення Товкачевський Південно-Західної залізниці до станції призначення Запоріжжя Ліве Придніпровської залізниці складає 903 км. Отже, строк доставки складає: 903 км / 200 км = 5 діб, починаючи з 00 годин 00 хвилин 24.07.19р.

Відповідно до п. 2.4 Правил обчислення термінів доставку вантажів терміни доставки вантажів збільшуються на 1 добу, зокрема на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Пунктом 2.9 Правил обчислення термінів доставку вантажів передбачено збільшення терміну доставки на строк тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці.

Згідно з графою №49 залізничної накладної №34332742 строк доставки вантажу збільшено на 2 доби. Таким чином, нормативний строк доставки вантажу за залізничною накладною №34332742 складає: 5 дій + 1 доба = 6 діб.

Терміни доставки вантажу, визначені пунктом 1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів, є граничними, при перевищенні яких залізниця має сплатити штраф за прострочення в доставці. Фактичний термін доставки вантажу у вищезазначених вагонах склав: від 00 годин 00 хвилин 24.07.19р. до 00 годин 55 хвилин 06.08.19р. 14 діб, що підтверджується гр. №56залізничної накладної №34332742.

Отже, як вбачається з зазначеної вище залізничної накладної, вантаж у вагонах №№56920895, 52259645, 62975032, 53587820, 53587424, 56541303 був доставлений відповідачем із перевищенням встановлених термінів доставки на 6 діб (14 діб 8 діб), що є підставою для нарахування відповідачеві штрафу за прострочення доставки вантажів.

Відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам -суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Згідно з доданим до позовної заяви розрахунком штраф за несвоєчасну доставку залізницею вантажу на адресу АТ «Запорізький завод феросплавів» за залізничною накладною №34332742 склав 21 024, 00 грн. (70 080, 00 грн. х 30%).

Розрахунок штрафу здійснювався виходячи з відстані перевезення; часу відправки; фактичного часу доставки та з урахуванням додаткового часу, на який збільшуються терміни доставки вантажів. Суд погоджується зі здійсненним позивачем розрахунком суми штрафу .

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Оскільки відповідачем не надано жодних доказів на спростування обставин ,викладених у позовній заяві ; суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, які підлягають задоволенню у повному обсязі.

Одночасно, суд не вбачає достатньо правових підставі для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу до 50%, з урахуванням наступного.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штраф, пеня), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником, причини неналежного виконання або не виконання зобов`язання; незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи не вжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки), тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставини, за яких можливе зменшення неустойки.

Зважаючи на те, що нарахована до сплати сума штрафу не є надмірно великою, порушення зобов`язання відповідачем за спірний період має системний характер, господарський суд не вбачає підстав для зменшення розміру підлягаючого до стягнення штрафу.

Судовий збір у сумі 2 102,00 грн. покладається на відповідача відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 178, 233, 238, 240, 241, 247-252 ГПК України, господарський суд , -

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вулиця Тверська, будинок 5; ) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» (49600, м. Дніпро, пр. Д.Яворницького, 108; код ЄДРПОУ 40081237) на користь позивача - Акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів», (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 11; ): 21 024, 00 грн. штрафу за несвоєчасну доставку вантажу та 2 102, 00 грн. витрат на сплату судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення складено та підписано без його проголошення 13.04.2020р.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення . Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення .

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції .

Суддя О.Ю.Васильєв