ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2020м. ДніпроСправа № 904/6892/17

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені за неналежне виконання грошового зобов`язання

Суддя Крижний О.М.

Секретар судового засідання Солом`яний С.С.

Представники (були присутні у попередніх судових засіданнях):

Від позивача: Мицько Р.М., довіреність №14-497 від 20.12.2019, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1332 від 04.11.2017, адвокат; Бутенко О.О., довіреність № 14-493 від 20.12.2019, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 5461 від 05.12.2013, адвокат; Овчарук О.О., довіреність № 14-533 від 27.12.2019, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 000520 від 30.11.2018, адвокат

Від відповідача: Дубовик С.В., довіреність № 007.1Др-165-0619 від 24.06.2019, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 4285 від 17.05.2019, адвокат

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз", в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (вх. №34766/19 від 05.08.2019) просить:

- задовольнити первісні позовні вимоги про стягнення пені в сумі 4 005 124,18 грн., 3% річних в сумі 2 514 829,17 грн. та інфляційних втрат в сумі 9 067 915,01 грн. за період прострочення договірного зобов`язання з 22.06.2016 по 31.05.2017;

- задовольнити збільшені позовні вимоги про стягнення 3% річних в сумі 5 575 124,78 грн. за період прострочення договірного грошового зобов`язання з 30.07.2017 (включно) по 31.03.2019 (включно);

- задовольнити збільшені позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат в сумі 19 829 473,79 грн. за період прострочення договірного грошового зобов`язання з 30.07.2017 (включно) по 31.03.2019 (включно);

- вирішити питання про розподіл судових витрат з урахуванням вимог ст. 129 ГПК України шляхом: стягнення усіх судових витрат, понесених НАК "Нафтогаз України" у справі №904/6892/17 під час її розгляду судами першої-касаційної інстанцій з АТ "Криворіжгаз" на користь позивача пропорційно до задоволених судом первісної частини позовних вимог; стягнення з АТ "Криворіжгаз" на користь НАК "Нафтогаз України" усіх судових витрат, понесених НАК "Нафтогаз України" у справі №904/6892/17 при поданні цього клопотання про збільшення позовних вимог.

Позовна заява мотивована порушенням відповідачем умов господарського зобов`язання за укладеним між сторонами 04.01.2013 договором № 13-156-ВТВ купівлі-продажу природного газу (далі договір) (з урахуванням додаткових угод до нього) з підстав несвоєчасної та не в повному обсязі оплати відповідачем за переданий йому позивачем природний газ за договором, внаслідок чого у відповідача виникли зобов`язання сплатити спірні суми основного боргу, пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

При попередньому розгляді справи, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.08.2017 в частині стягнення з відповідача основної суми боргу в сумі 109 228 155 грн. 83 коп., пені - 17 586 200 грн. 58 коп., 3 % річних 1 379 878 грн. 18 коп., інфляційних втрат - 4 521 167 грн. 38 коп., нарахованих за період з 21.01.2016 по 21.06.2016, провадження у справі припинено; в частині стягнення пені в сумі 4 005 124 грн. 18 коп., 3 % річних 2 514 829 грн. 17 коп. та інфляційний втрат 9 067 915 грн. 01 коп., нарахованих за період з 22.06.2016 по 31.05.2017 відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.08.2018 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.08.2017 у справі №904/6892/17 скасовано, прийнято нове рішення, яким позов задоволено.

На виконання зазначеної постанови 27.08.2018 видано накази.

Постановою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 21.11.2018 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз" задоволено частково, постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 904/6892/17 скасовано та справу № 904/6892/17 передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 20.03.2019 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишено без задоволення; рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.08.2017 у справі №904/6892/17 змінено, викладено його мотивувальну частину в редакції цієї постанови. Резолютивну частину рішення залишено без змін.

09.04.2019 Центральним апеляційним господарським судом винесено додаткову постанову про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на користь Публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз" 480 000 грн. судового збору за подання касаційної скарги на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.08.2018 у №904/6892/17.

15.04.2019 на виконання зазначеної додаткової постанови видано наказ.

Постановою Верховного Суду від 09.07.2019 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено частково. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.03.2019 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.08.2017 у справі № 904/6892/17 скасовано в частині стягнення пені в сумі 4 005 124 грн. 18 коп., 3% річних 2 514 829 грн. 17 коп. та інфляційних втрат 9 067 915 грн. 01 коп. за період з 22.06.2016 по 31.05.2017. Справу № 904/6892/17 направлено на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 18.10.2019 справу передано для розгляду судді Крижному О.М.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.10.2019 суддею Крижним О.М. прийнято справу №904/6892/17 до свого провадження, призначено підготовче засідання на 07.11.2019.

Відповідач проти позову (з урахуванням збільшених позовних вимог) заперечує, зазначає, що дійсно нарахування 3% річних, пені та інфляційних втрат зумовлені неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу №13-156-ВТВ від 04.01.2013 в частині своєчасної оплати за поставлений природний газ. Однак, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2016 у справі №904/5511/16, яке набрало законної сили, в позові про стягнення 110 225 584,11 грн. за отриманий природний газ за порушення ПАТ "Криворіжгаз" своїх зобов`язань за договором купівлі-продажу природного газу №13-156-ВТВ від 04.01.2013 щодо своєчасної та повної плати вартості переданого природного газу відмовлено. Відтак, вказаним рішенням підтверджено втрату НАК "Нафтогаз України" процесуального права на задоволення вимоги щодо цього зобов`язання в процесуальному (судовому порядку). Відповідач, посилаючись на встановлені Верховним Судом обставини щодо того, що 3% річних та інфляційні нарахування є складовою частиною суми основного боргу, вважає, що за наявності втрати права на судовий захист щодо вимоги до основного боргу призводить до втрати права на судовий захист і щодо стягнення фінансових санкцій як складової загальної суми боргу у процесуальному сенсі.

Також відповідачем подано заяву про зменшення пені, у якій просить у разі прийняття рішення про стягнення з АТ "Криворіжгаз" пені за період з 22.06.2016 по 31.05.2017, зменшити її розмір на 90%.

Позивач подав пояснення до позову, в яких посилаючись на рішення Верховного Суду зазначає, що відсутність судового рішення про стягнення суми боргу не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання пені та сум, передбачених ст. 625 ЦК України. Отже, у зв`язку із неприпиненням основного зобов`язання позивач має право на стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Також позивач заперечує проти задоволення заяви про зменшення розміру пені.

У відповіді на відзив позивач наполягає на задоволенні позовних вимог.

У відзиві на заяву про збільшення позовних вимог відповідач проти позову заперечує та зазначає, що 3% річних та інфляційні втрати є складовою частиною суми основного боргу, а за наявності втрати права на судовий захист щодо вимоги до основного боргу, призводить до втрати права на судовий захист щодо стягнення фінансових санкцій як складової загальної суми боргу у процесуальному сенсі.

Щодо нарахованої пені відповідач заявляє про пропуск строку позовної давності.

У відповіді на відзив на заяву про збільшення позовних вимог позивач не погоджується із твердження відповідача щодо того, що 3% річних та інфляційні втрати є складовою основного боргу, право на судовий захист щодо якої позивачем втрачено. Також позивач зауважує, що ним не пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення основного боргу за договором №13-156-ВТВ купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013, оскільки було його переривання. Першим перериванням строку позовної давності було звернення з позовом у справі №904/551/16. Другим перериванням строку позовної давності було звернення з позовом у даній справі. Перебіг строку позовної давності щодо вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних не залежить від перебігу строку позовної давності за основним зобов`язанням. Щодо пені, то договором встановлений трирічний строк позовної давності до вимог про стягнення пені.

Додатково позивачем надані пояснення щодо моменту виникнення основного боргу, в яких зазначає, що останньою датою розрахунку за природний газ за договором є 20.01.2016, що не оспорюється відповідачем. Пеня нарахована на заборгованість по сплаті кожного місяця поставки природного газу в межах шестимісячного строку з 21.01.2016 по 20.07.2016.

В поясненнях (вх.№9449/20 від 25.02.2020) позивач зазначив, що розмір пені за період з 22.06.2016 по 20.07.2019 становить 2 900 197,75 грн.

Сторонами подано додаткові пояснення, у яких позивач вважає, що зарахування зустрічних однорідних вимог проведено правомірно, що підтверджено судовими рішеннями. Відповідач вважає неправомірним зарахування зустрічних однорідних вимог.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.02.2020.

16.03.2020 Радою суддів України прийняті рекомендації №9рс-186/20 відповідно до яких, враховуючи Постанову Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19", а також з метою убезпечити населення України від поширення гострих респіраторних захворювань та коронавірусу СОVID-19, який віднесено до особливо небезпечних інфекційних хвороб, рекомендовано на період з 16 березня до 03 квітня 2020 року встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами та можливість розгляду справ в режимі відеоконференції; припинити всі заходи, не пов`язані з процесуальною діяльністю суду та забезпеченням діяльності органів судової влади (круглі столи, семінари, дні відкритих дверей тощо); обмежити допуск в судові засідання осіб, які не є учасниками судових засідань; обмежити допуск у судові засідання та приміщення суду осіб з ознаками респіраторних захворювань: блідість обличчя, почервоніння очей, кашель; ознайомлення учасників судового процесу з матеріалами судової справи, за наявності такої технічної можливості, здійснювати в дистанційному режимі, шляхом надсилання сканкопій матеріалів судової справи на електронну адресу, зазначену у відповідній заяві, заяви про ознайомлення приймати через дистанційні засоби зв`язку; зменшити кількість судових засідань, що призначаються для розгляду протягом робочого дня; по можливості здійснювати судовий розгляд справ без участі сторін, в порядку письмового провадження. Крім того, Рада суддів України рекомендує громадянам та іншим особам: всі необхідні документи (позовні заяви, заяви, скарги, відзиви, пояснення, клопотання тощо) надавати суду в електронному вигляді на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі "Електронний суд", поштою, факсом або дистанційні засоби зв`язку; рекомендувати учасникам судових засідань подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; утриматися від відвідування приміщення суду, особливо за наявності захворювання (слабість, кашель, задуха, утруднення дихання, тощо).

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 №239 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2020 №215, а саме всі карантинні обмеження подовжено на 30 днів до 24 квітня 2020.

Позивачем та відповідачем подані заяви (з накладенням електронного цифрового підпису, який на момент підписання є дійсним) про розгляд даної справи без участі їх представників у зв`язку із карантинними обмеженнями.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши представників учасників судового процесу (на попередніх судових засіданнях), дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин існування/відсутності зобов`язання відповідача за договором (у зв`язку з простроченням його виконання) з урахуванням висновків в постанові Вищого господарського суду України від 02.11.2016 №910/497/16 (щодо редакції договору в частині умов щодо строку виконання Відповідачем зобов`язання за договором); встановлення підстав для застосування до відповідача відповідальності за невиконання (прострочення виконання) ним цього зобов`язання відповідно до умов договору та статей 549, 550, 625 ЦК України та статті 230 Господарського кодексу України, а відповідно і встановлення обґрунтованості нарахування відповідних сум за період 22.06.2016 по 31.05.2017, щодо яких судове рішення у справі №904/5511/16 не ухвалювалось.

Так, судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", найменування якого змінено на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - продавець, позивач) та Публічним акціонерним товариством "Криворіжгаз", найменування якого змінено на Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" (далі - покупець, відповідач) 04.01.2013 укладено договір №13-156-ВТВ купівлі-продажу природного газу (далі - договір) також, в подальшому сторонами укладено додаткові угоди до вказаного договору: № 1 від 04.04.2013, № 2 від 10.07.2013, №3 від 08.08.2013, № 4 від 31.12.2013, № 5 від 28.04.2014, № 6 від 15.05.2014, № 7 від 10.06.2014, № 8 від 05.09.2014, № 9 від 10.11.2014, № 10 від 08.12.2014, № 11 від 22.12.2014, №12 від 05.02.2015, № 17 від 10.07.2015, № 18 від 12.10.2015, № 19 від 28.10.2015 та № 19/1 від 27.11.2015.

Відповідно до пункту 1.1 договору продавець зобов`язується передати у власність покупцеві у 2013 році природний газ, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах договору.

Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва технологічних витрат та нормованих втрат покупця.

Пунктом 2.1. договору з урахуванням додаткової угоди № 12 від 05.02.2015 передбачено, що продавець передає покупцеві у період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2015 року газ в обсязі до 46 082, 447 тис. куб.м., у тому числі:

- у 2013 році 10 191, 303 (тис. куб.м.);

- у 2014 році 17 884, 336 (тис. куб.м.);

- у 2015 році до 18 006, 808 (тис. куб. м).

Згідно з п. 3.1 договору, продавець передає покупцю імпортований газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" газорозподільних станціях ДК "Укртрансгаз".

Право власності на газ переходить від продавця до покупця в пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов`язану з правом власності на газ.

Згідно п. 3.3. договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформляється актом приймання-передачі газу.

Не пізніше 5 числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов`язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газорозподільного/газотранспортного/газовидобувального підприємства три примірники акту приймання передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8 числа повертає покупцю та газорозподільному/газотранспортному/газовидобувальному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надає в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписані акти є підставою для остаточного розрахунку між сторонами (п. 3.4 договору).

Відповідно до п. 5.2 договору в редакції додаткової угоди № 19/1 від 27.11.2015, ціна за 1000 куб.м газу з 01 грудня 2015 року становить 6 474, 00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%;

- податок на додану вартість за ставкою 20%.

До ціни газу додається тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами ПАТ "Укртрансгаз" на території ліцензованої діяльності газорозподільного підприємства 404, 30 грн., крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 485,16 грн.

До сплати за 1 000 куб.м природного газу 7 007, 78 грн., крім того ПДВ 20 % - 1401, 56 грн., всього з ПДВ 8 409, 34 грн.

Згідно з п. 6.1. договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень п. 6.2. договору.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20 числа місяця наступного за місяцем поставки газу на підставі акту приймання передачі.

Відповідно п. 9.2 договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 3 роки.

В розділі 11 договору зазначено, що цей договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01 січня 2013 року і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків за газ до їх повного здійснення.

У позовній заяві, позивач вказав, що він здійснив поставку природного газу відповідачу в період з січня 2013 року по листопад 2015 року на загальну суму 287590878,56 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу (а.с. 44-60, т.1), які підписані повноважними представниками сторін без зауважень на скріплені печатками підприємств сторін.

Як зазначає позивач, відповідач за поставлений газ розрахувався частково, на підставі чого в нього утворилась заборгованість у сумі 109 228 155,83 грн., що і стало причиною позову.

При первісному розгляді даної справи рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.08.2017 в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 109 228 155,83 грн., пені - 17 586 200,58 грн., 3 % річних - 1 379 878,18 грн., інфляційних втрат - 4 521,167,38 грн. за період з 21.01.2016 по 21.06.2016 провадження у справі - припинено. В частині стягнення пені у сумі 4 005 124,18 грн., 3% річних - 2 514 829,17 грн. та інфляційних втрат - 9 067 915,01 грн. за період з 22.06.2016 по 31.05.2017 - відмовлено.

Рішення суду мотивоване ухваленням Господарським судом Дніпропетровської області 20.09.2017 у справі № 904/5511/16 рішення між тим тими ж сторонами про той же предмет спору з тих же підстав про відмову в задоволенні позову щодо вимог, які є тотожними частині вимог у цій справі: щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за поставлений з січня 2013 по грудень 2015 природний газ за договором, сум пені, 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих з 21.01.2016 по 21.06.2016. При цьому суд вказав, що судове рішення у справі №904/5511/16 набрало законної сили і не скасоване; не переглядалось та не скасоване за нововиявленими обставинами, у тому числі через скасування постановою Вищого господарського суду України від 02.11.2016 постанови Київського апеляційного господарського суду у справі № 910/497/16, яка стала підставою для ухвалення судових рішень про відмову в позові у справі №904/5511/16.

Рішення про відмову в задоволенні вимог в частині стягнення сум пені, 3% річних та інфляційних втрат за договором, нарахованих за період з 22.06.2016 по 31.05.2017, мотивоване відсутністю підстав для застосування до відповідача цих видів відповідальності за неналежне виконання ним умов договору, оскільки нездійснення відповідачем оплати за отриманий від позивача природний газ сталося внаслідок існування з 01.05.2014 по 14.04.2016 форс-мажорних обставин, спричинених незаконними діями/бездіяльністю третіх осіб, на які відповідач не міг вплинути, що засвідчено сертифікатом №6155 про форс-мажорні обставини, виданим Торгово-промисловою палатою, яким засвідчено дії/бездіяльність третіх осіб/органів державної влади щодо виконання зобов`язань з щомісячної оплати придбаного протягом 2014-2015 років природного газу в частині обсягів виробничо-технологічних витрат та нормованих витрат, які не були враховані при встановленні тарифів на розподіл природного газу у розмірі 10,54 млн. куб. м за договором, які унеможливили їх виконання в обумовлений термін.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.08.2018 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.08.2017 у справі №904/6892/17 скасоване, прийнято нове рішення, позов задоволено, стягнуто з публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 109 228 155 грн. 83 коп. основного боргу, 21 591 324 грн. 76 коп. пені, 3 894 707 грн. 35 коп. трьох процентів річних, 13 589 082 грн. 39 коп. інфляційних втрат та 240 000 судового збору; стягнуто з публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 264 000 грн. судового збору за апеляційною скаргою.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що місцевий суд дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для припинення провадження у справі в частині стягнення 109 228 155 грн. 83 коп. основного боргу, 17 586 200 грн. 58 коп. пені, 1 379 878 грн. 18 коп. 3% річних та 4 521 167 грн. 38 коп. інфляційних втрат, оскільки у рішенні Господарського суду Дніпропетровської області від 20.09.2016 у справі №904/5511/16 вирішувався спір між тими ж сторонами про той же предмет, але з урахуванням інших підстав позову, оскільки п. 6.1 договору № 13-156-ВТВ від 04.01.2013, на основі якого Господарський суд Дніпропетровської області ухвалив рішення від 20.09.2016 у справі №904/5511/16, мав іншу редакцію.

Постановою Верховного Суду від 21.11.2018 у справі №904/6892/17 постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.08.2018 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, в якій зазначено, що апеляційний господарський суд дійшов помилкового висновку щодо наявності інших підстав позову у даній справі, ніж у справі №904/5511/16, чим порушив норми процесуального права, оскільки не встановив, в якій частині заявлені позовні вимоги у даній справі є тотожними позовним вимогам, розглянутим судом в межах справи № 904/5511/16, та не встановив обставин, які мають значення для правильного вирішення спору в іншій частині.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 20.03.2019 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.08.2017 у справі №904/6892/17 змінено, викладено його мотивувальну частину в редакції цієї постанови. Резолютивну частину рішення залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивоване обґрунтованістю висновків суду першої інстанції в частині рішення про припинення провадження у справі за вимогами про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за поставлений з січня 2013 по грудень 2015 природний газ за договором, сум пені, 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих з 21.01.2016 по 21.06.2016, через тотожність предмету і підстав вимог в цій частині з вимогам позивача до відповідача та їх підставами у справі №904/5511/16, у якій ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову, що набрало законної сили, не скасовано та не переглянуто за нововиявленими обставинами, оскільки позивач незважаючи на існування для цього підстав (скасування постановою Вищого господарського суду України від 02.11.2016 постанови Київського апеляційного господарського суду у справі №910/497/16, яка стала підставою для ухвалення судових рішень про відмову в позові у справі №904/5511/16) не скористався відповідним правом та не звернувся із вимогами про перегляд судового рішення про відмову в позові у справі №904/5511/16 за нововиявленими обставинами.

Відмова в позові в частині щодо стягнення сум пені, 3% річних та інфляційних втрат за договором, нарахованих за період з 22.06.2016 по 31.05.2017, мотивована відсутністю підстав для нарахування цих сум через відсутність (невстановлення) факту порушення відповідачем зобов`язань за договором, що було встановлено Господарським судом Дніпропетровської області в рішенні від 20.09.2017 у справі №904/5511/16. Зміна мотивувальної частини рішення суду першої інстанції в цій частині мотивована вказаними підставами, а також помилковістю висновків суду першої інстанції щодо форс-мажорного характеру обставин, про які зазначено Торгово-промисловою палатою в сертифікаті № 6155 про форс-мажорні обставини, що звільняють відповідача від відповідальності за неналежне виконання умов договору, з огляду на те, що визначені в цьому сертифікаті обставини не є форс-мажорними обставинами у розумінні статей 263, 617 Цивільного кодексу України та статті 218 Господарського кодексу України, оскільки відповідач протягом дії договору отримував природний газ та погоджувався на його ціну, у тому числі й шляхом укладення додаткових угод до договору щодо ціни на природний газ і при цьому був обізнаний щодо встановлення тарифів.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09.07.2019 постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.03.2019 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.08.2017 у справі №904/6892/17 скасовано в частині стягнення пені в сумі 4 005 124 грн. 18 коп., 3% річних 2 514 829 грн. 17 коп. та інфляційних втрат 9 067 915 грн. 01 коп. за період з 22.06.2016 по 31.05.2017. Справу №904/6892/17 направлено на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

Частково скасовуючи судові рішення Верховний Суд вказав, що суди як першої, так і апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального і процесуального права. Суди у зв`язку із цим не встановили обставин та не надали оцінки зібраним у справі доказам, а саме умовам договору в редакції, чинній на час звернення із позовом у цій справі (в частині умов щодо строку виконання зобов`язання) та доказам, наданим у справі щодо виконання сторонами умов договору та щодо основного зобов`язання відповідача за цією угодою.

Верховним Судом зазначено, що незважаючи на те, що позивачу відмовлено у справі №904/5511/16 у задоволенні вимог про стягнення основного зобов`язання за договором з підстав не встановлення судом обставин прострочення виконання зобов`язання відповідачем, однак при цьому не встановлено обставин припинення цього зобов`язання, а у цій справі припинено провадження в частині тотожних вимог, це не є перешкодою для дослідження та встановлення судами у цій справи обставин існування/відсутності цього зобов`язання відповідача за договором (у зв`язку з простроченням його виконання) з урахуванням висновків в постанові Вищого господарського суду України від 02.11.2016 №910/497/16 (щодо редакції договору в частині умов щодо строку виконання Відповідачем зобов`язання за договором).

Метою встановлення зазначених обставин є з`ясування та встановлення підстав для застосування до відповідача відповідальності за невиконання (прострочення виконання) ним цього зобов`язання відповідно до умов договору та статей 549, 550, 625 ЦК України та статті 230 ГК України, а відповідно і встановлення обґрунтованості нарахування відповідних сум за період 22.06.2016 по 31.05.2017, щодо яких судове рішення у справі №904/5511/16 не ухвалювалось.

У зв`язку із викладеним та з огляду на відмову позивачу рішенням суду у справі №904/5511/16 у задоволенні вимог, зокрема про стягнення з відповідача основної суми заборгованості за переданий йому позивачем з січня 2013 по грудень 2015 року природний газ за Договором без встановлення при цьому обставин припинення зобов`язання відповідача за договором, Верховний Суд зазначає про передчасність висновків судів першої і апеляційної інстанцій в оскаржуваній частині про відсутність підстав у розумінні статей 549, 550, 610, 611, 612 ЦК України та статей 193, 216, 218, 230 ГК України для подальшого виникнення у відповідача похідних зобов`язань за договором - щодо сплати сум пені, інфляційних втрат та річних.

Відповідно, суди дійшли передчасних висновків про відсутність у позивача права нараховувати відповідачу суми цих зобов`язань за період 22.06.2016 по 31.05.2017, що не були предметом спору у справі №904/5511/16, а також про відсутність підстав у позивача вимагати їх стягнення в судовому порядку у цій справі.

Як встановлено судом вище, між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", найменування якого змінено на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - продавець, позивач) та Публічним акціонерним товариством "Криворіжгаз", найменування якого змінено на Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" (далі - покупець, відповідач) 04.01.2013 укладено договір №13-156-ВТВ купівлі-продажу природного газу (далі - договір) також, в подальшому сторонами укладено додаткові угоди до вказаного договору: № 1 від 04.04.2013, № 2 від 10.07.2013, №3 від 08.08.2013, № 4 від 31.12.2013, № 5 від 28.04.2014, № 6 від 15.05.2014, № 7 від 10.06.2014, № 8 від 05.09.2014, № 9 від 10.11.2014, № 10 від 08.12.2014, № 11 від 22.12.2014, №12 від 05.02.2015, № 17 від 10.07.2015, № 18 від 12.10.2015, № 19 від 28.10.2015 та № 19/1 від 27.11.2015.

На підтвердження виконання своїх зобов`язань щодо поставки природного газу відповідачу в період з січня 2013 року по листопад 2015 року на загальну суму 287590878,56 грн. позивачем надано акти приймання-передачі природного газу (а.с. 44-60, т.1), які підписані повноважними представниками сторін без зауважень на скріплені печатками підприємств сторін.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач, в свою чергу, за поставлений газ розрахувався частково, на підставі чого в нього утворилась заборгованість у сумі 109 228 155,83 грн., що і стало причиною позову.

Строк оплати заборгованості у розмірі 109 228 155,83 грн. настав 20.01.2016.

Разом з цим, судами встановлено (що також визнається сторонами), що позивачем втрачено право на судовий захист в частині стягнення заборгованості у розмірі 109 228 155,83 грн. за поставлений в період з січня 2013 року по листопад 2015 року природний газ на підставі договору №13-156-ВТВ купівлі-продажу природного газу, оскільки дані вимоги судом розглянуто та в позові відмовлено. Вказане рішення залишено в силі.

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст.ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Проаналізувавши надані сторонами докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд доходить висновку про те, що надані позивачем докази про наявність заборгованості у розмірі 109 228 155,83 грн. є більш вірогідними. Водночас, є встановленими обставини, що позивачем втрачено право на судовий захист щодо стягнення цієї суми.

У той же час, позивач посилаючись на наявність даної заборгованості просить стягнути з відповідача (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) пеню у розмірі 4 005 124,18 грн. за період з 22.06.2016 по 31.05.2017 (у поясненнях (вх.№9449/20 від 25.02.2020) позивач зазначив що розмір пені за період з 22.06.2016 по 20.07.2019 становить 2 900 197,75 грн.), 3% річних у розмірі 2 514 826,17 грн. за період з 22.06.2016 по 31.05.2017 та у розмірі 5 575 124,78 грн. за період з 30.07.2017 по 11.04.2019 та інфляційні втрати у розмірі 9 067 915,01 грн. за період з 22.06.2016 по 31.05.2017 та у розмірі 19 829 473, 79 грн. за період з 30.07.2017 по 31.03.2019.

До перегляду на новий розгляд передано справу в частині стягнення пені в сумі 4 005 124 грн. 18 коп., 3% річних 2 514 829 грн. 17 коп. та інфляційних втрат 9 067 915 грн. 01 коп. за період з 22.06.2016 по 31.05.2017.

Згідно ч.1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов`язання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст.548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.6.2 договору у разі прострочення оплати товару покупець виплачує продавцю пеню, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період прострочення, від вартості товару (суми заборгованості) за кожен день прострочення.

Як вбачається із розрахунку пені, позивач нараховує пеню за період з 21.01.2016 по 20.07.2016 (з 6 місяців).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог заявляє до стягнення 3% річних в сумі 2 514 829,17 грн. за період з 22.06.2016 по 31.05.2017 та в сумі 5 575 124,78 грн. за період з 30.07.2017 по 31.03.2019, а також інфляційні втрати в сумі 9067915,01 грн. за період з 22.06.2016 по 31.05.2017 та в сумі 19 829 473,79 грн. за період з 30.07.2017 по 31.03.2019.

Для вирішення питання про наявність підстав для задоволення позову необхідно визначити питання про наявність права на судовий захист в частині позовних вимог, що розглядаються при новому розгляді справи.

Верховний Суд констатував, і це визнається сторонами, втрату позивачем права на судовий захист щодо стягнення з відповідача суми, зокрема, основного боргу у розмірі 109 228 155,83 грн. за поставлений в період з січня 2013 року по листопад 2015 року природний газ на підставі договору №13-156-ВТВ купівлі-продажу природного газу.

При цьому Верховний Суд звернув увагу на різницю між існуванням зобов`язання та втратою права на його захист у судовому порядку.

Суд зазначає, що втрата права на судовий захист за загальним правилом не свідчить про припинення самого зобов`язання.

Також рішення суду, за загальним правилом (крім випадків, прямо передбачених законом), не породжує зобов`язання, тому що зобов`язання боржника, як правило, передує судовому рішенню. Судове рішення у цьому разі не є юридичним фактом, що породжує зобов`язання, а слугує підтвердженню факту певного правопорушення та визначає суму коштів, що становить зміст цього зобов`язання. Навіть у тому випадку, коли конкретна сума грошового зобов`язання встановлюється судовим рішенням, вона ґрунтується на факті вчинення відповідного зобов`язання тощо. Суд, задовольняючи вимогу кредитора, тим самим визнає правомірними вимоги позивача та застосовує примус до виконання зобов`язання. Тому судове рішення не породжує, а лише підтверджує підставу виникнення зобов`язання. Також саме зобов`язання не припиняється з ухваленням судового рішення. У розглядуваній справі рішення суду про відмову у задоволенні позовних вимог та припинення провадження щодо частини позовних вимог (зокрема щодо основної суми боргу) підтверджує втрату особою процесуального права на задоволення вимоги щодо цього зобов`язання в процесуальному (судовому) порядку.

Верховний Суд в постанові від 09.07.2019 по справі № 904/6892/17 у зв`язку з викладеним та враховуючи встановлений судами факт припинення провадження у цій справі, зокрема, щодо вимоги тотожній вимозі у справі № 904/5511/16 - щодо стягнення з відповідача основної суми боргу за договором, дійшов висновку про втрату АТ "НАК "Нафтогаз України" права на судовий захист та на задоволення цієї вимоги в судовому порядку.

Предметом спору у розглядуваній справі є стягнення інфляційних страт, 3% річних та пені, що нараховані у зв`язку з неналежним виконанням грошового зобов`язання щодо сплати суми боргу (право на стягнення якого у судовому порядку позивачем втрачено).

Статтею 625 ЦК врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання ст. 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК і ст.230 ГК.

Таким чином, проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями.

Неустойка має подвійну правову природу. До настання строку виконання зобов`язання неустойка є способом його забезпечення, а у разі невиконання зобов`язання перетворюється на відповідальність, яка спрямована на компенсацію негативних для кредитора наслідків порушення зобов`язання боржником. Разом з тим пеня за своєю правовою природою продовжує стимулювати боржника до повного виконання взятих на себе зобов`язань

Суд звертає увагу на те, що інфляційні втрати, 3% річних та пеня, що є предметом позову, нараховані у зв`язку з неналежним виконанням основного зобов`язання, по суті випливають з основного зобов`язання та є додатковими зобов`язаннями до основного зобов`язання (основного боргу).

При розгляді даної справи підлягає вирішенню питання щодо того, чи втрата права на судовий захист щодо основного зобов`язання тягне за собою втрату права на судовий захист щодо зазначених додаткових зобов`язань.

Для вирішення даного питання необхідно звернутися до загальних принципів правового підходу, що використовуються у законодавстві та судовій практиці.

Так, прикладом можливості одночасного існування самого зобов`язання та неможливості судового захисту є інститут позовної давності.

Так, сплив позовної давності не відноситься до обставин, що припиняють існування зобов`язання. У той же час, сплив позовної давності як правило є підставою для констатації відсутності права на судовий захист (звичайно за наявності відповідних обставин, зокрема, заяви відповідача та відсутності підстав для визнання причин пропуску поважними).

Отже, розглядувана ситуація має законодавче вирішення.

У зв`язку зі схожістю даних обставин, суд вважає за необхідне загальні принципи правового підходу застосувати і до додаткових вимог.

Так, згідно ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Додаткові вимоги, які є предметом позову у розглядуваній справі, слідують за основною вимогою.

Отже, з урахуванням загальних принципів правового підходу, втрата права на судовий захист щодо основної вимоги має наслідком втрату права на судовий захист і щодо додаткових вимог.

Враховуючи, що постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09.07.2019 залишено в силі постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.03.2019 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 22.08.2017 у справі №904/6892/17 в частині припинення провадження у справі в частині стягнення з відповідача основної суми боргу в сумі 109 228 155 грн. 83 коп., пені - 17 586 200 грн. 58 коп., 3 % річних 1 379 878 грн. 18 коп., інфляційних втрат - 4 521 167 грн. 38 коп., нарахованих за період з 21.01.2016 по 21.06.2016, оскільки в цій частині спір розглянуто судом та в позові відмовлено (справа №904/5511/16), позовні вимоги у даній справі щодо стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені повинні слідувати за юридичною долею основної суми боргу.

Суд на підставі аналізу суттєвих умов договору в редакції, чинній на час звернення із позовом у цій справі, оцінивши докази виконання сторонами умов договору на засадах вірогідності, приходить до висновку про те, що прийняття судових рішень у справі № 904/5511/16 та в даній справі (щодо частини позовних вимог), не припинило зобов`язання між сторонами. Існування основного зобов`язання за своєю правовою природою дозволяє здійснювати нарахування 3% річних, інфляційних втрат та пені за несвоєчасне його виконання.

У той же час, особливістю розглядуваних відносин є втрата позивачем, внаслідок своїх дій (невикористання позивачем (у встановлені законом строки) права на перегляд рішення суду у справі № 904/5511/16 за нововиявленими обставинами) права на судовий захист.

Також суд звертає увагу на те, що вирішення спорів у судовому порядку відбувається з урахуванням трьох складових: сторони, предмет та підстави спору.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у справі № 904/5511/16 та у справі № 904/6892/17 є вимоги про стягнення заборгованості за поставлений відповідачу в однин і той же період у 2015 році природний газ за договором № 13-156-ВТВ від 04.01.2013, а також про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, частково розрахованих за один і той же період.

Підставою позовних вимог є невиконання ПАТ "Криворіжгаз" своїх зобов`язань з оплати отриманого в один і той же період природного газу за договором № 13-156-ВТВ від 04.01.2013.

Спір у справі № 904/5511/16 судом було вирішено в залежності від обставин, які були встановлені та існували на час розгляду цієї справи зміни редакції п. 6.1 договору №13-156-ВТВ від 04.01.2013 на підставі судового рішення у іншій справі (постанова Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2016 у справі №910/497/16), яке в подальшому було скасовано постановою Вищого господарського суду України від 02.11.2016.

Таким чином, звертаючись вдруге у 2017 році з позовними вимогами про стягнення заборгованості за договором №13-156-ВТВ від 04.01.2013, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" посилалось на ті ж підстави позову - невиконання ПАТ "Криворіжгаз" своїх зобов`язань з оплати отриманого у 2015 році природного газу за цим договором, але вказав на скасування постанови Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2016 у справі №910/497/16 постановою Вищого господарського суду України від 02.11.2016, тобто на обставину, яка відпала внаслідок такого скасування.

Таким чином підстави позову у даній справі залишаються такими ж самими, як у справі № 904/5511/16.

Збільшення терміну нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат не змінює підставу позову.

Отже, у даному спорі відмінним є лише предмет позову, сторони та підстави позовних вимог залишаються такими ж.

Дана обставина підтверджує правильність висновку суду про втрату права на судовий захист щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, оскільки з урахуванням тотожності підстав позову та сторін спору повинна слідувати за юридичною долею основного зобов`язання.

Також суд звертає увагу, що Верховний Суд визнав втрату права на судовий захист щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат за попередній період, що входили до предмету спору, що розглядався у справі № 904/5511/16. Висновки суду при новому розгляді справи про наявність підстав для стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат за наступний період, з урахуванням тотожності підстав позову, фактично б суперечили висновкам, зробленим судами при попередньому розгляді справи. За даних обставин право на судовий захист можливе за наявності інших підстав позову.

При розгляді даної справи суд приходить до висновку про єдино можливе вирішення даного спору. Інше рішення замість остаточного вирішення спору буде наслідком виникнення нових спорів. Так, зокрема, на думку позивача, втрата права на судовий захист щодо основного боргу дозволяє позивачеві заявляти вимоги щодо стягнення додаткових вимог фактично необмежений час (при поданні нових позовів з перериванням позовної давності; при цьому різні представники позивача вказують відмінні дати спливу позовної давності) тощо.

Також, відповідачем заявлені клопотання про застосування строків позовної давності та клопотання про зменшення розміру пені у випадку, якщо суд дійде висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо першого клопотання суд звертає увагу, що позовна давність до спірних правовідносин у даному аспекті не застосовується, оскільки суд відмовляє в задоволенні позову з інших підстав. Клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 90% залишається судом без розгляду, у зв`язку із відмовою в задоволенні позову у повному обсязі.

Стосовно наявної у справі заяви АТ "Криворіжгаз" про поворот виконання рішення (вх.№15201/19 від 03.04.2019) суд зазначає наступне.

Згідно з ч.2 ст. 333 Господарського процесуального кодексу України якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо при новому розгляді справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Як зазначає відповідач та підтверджується матеріалами справи, 05.10.2018 приватним виконавцем Сивокозовим Олександром Миколайовичем відкрито виконавче провадження №57370017 про стягнення з АТ "Криворіжгаз" заборгованості за наказом Господарського суду Дніпропетровської області №904/6892/17 від 27.08.2018. Під час здійснення виконавчих дій з рахунків АТ "Криворіжгаз" в рахунок погашення заборгованості за вищевказаним виконавчим документом списано грошових коштів на загальну суму 1 682 756,90 грн., що підтверджується доданими до цієї заяви платіжними документами (а.с.58-80, т.6).

В подальшому постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 904/6892/17 (на виконання якої видано наказ №904/6892/17 від 27.08.2018 та відкрито виконавче провадження №57370017) скасовано та справу №904/6892/17 передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відтак, судове рішення, на виконання якого стягнуто грошові кошти, скасоване.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 09.10.2019 задоволено скаргу Публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз" на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича по винесенню постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про накладення арешту на кошти боржника із виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.2018 у справі № 904/6892/17. Визнано дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича по винесенню постанови про відкриття виконавчого провадження та постанов про накладення арешту на кошти боржника із виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.2018 у справі № 904/6892/17 незаконними. Скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича про відкриття виконавчого провадження та постанови із виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.08.2018 у справі № 904/6892/17 та постанову про накладення арешту на кошти боржника - Публічного акціонерного товариства "Криворіжгаз".

При новому розгляді даної справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Таким чином, кошти з АТ "Криворіжгаз" на користь АТ "НАК "Нафтогаз України" у розмірі 1 682 756,90 грн. стягнуті безпідставно і у АТ "НАК "Нафтогаз України" виникло зобов`язання з повернення зазначених коштів.

Разом з цим, АТ "НАК "Нафтогаз України" на підставі заяви №39-3310/1.17-19 від 12.04.2019 про зарахування зустрічних однорідних вимог, заявив про повне припинення зобов`язань перед АТ "Криворіжгаз" з повернення грошових коштів, отриманих на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 904/6892/17 на суму 1 682 756,90 грн. шляхом часткового зарахування зустрічних зобов`язань позивача перед відповідачем з оплати заборгованості за природний газ за договором купівлі-продажу природного газу № 13-156-ВТВ від 04.01.2013.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 12.11.2019 у справі №910/7804/19, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2020, в задоволенні позову Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" до Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про визнання недійсним одностороннього правочину (заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 12.04.2019 №39-3310/1.17-19) відмовлено.

При прийнятті вказаного рішення судом встановлено, що зобов`язання позивача сплатити відповідачу кошти в сумі 1 682 756,90 грн. виникли на підставі договору купівлі-продажу природного газу № 13-156-ВТВ від 04.01.2013 та є частиною заборгованості за природний газ, спожитий АТ "Криворіжгаз" на підставі вказаного договору протягом січня 2013 року - грудня 2015 року.

Заборгованість відповідача (АТ "НАК "Нафтогаз України") перед позивачем (АТ "Криворіжгаз") в розмірі 1 682 756,90 грн. є сумою, яка була стягнута з АТ "Криворіжгаз" на АТ "НАК "Нафтогаз України" на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.08.2017 у справі №904/6892/17, яка була скасована постановою Верховного Суду від 21.11.2018 у вказаній справі, у зв`язку з чим правова підстава для набуття вказаних грошових коштів відпала.

Стягнення вищевказаних грошових коштів в розмірі 1 682 756,90 грн. підтверджується постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. про відкриття виконавчого провадження №57370017 від 05.10.2018 та платіжними дорученнями про перерахування грошових коштів в межах вказаного виконавчого провадження, долученими до матеріалів справи.

Отже, АТ "НАК "Нафтогаз України" повинно повернути АТ "Криворіжгаз" грошові кошти в розмірі 1 682 756,90 грн., стягнуті на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.08.2017 у справі № 904/6892/17, а АТ "Криворіжгаз" повинно оплатити частину природного газу вартістю 1 682 756,90 грн., поставленого протягом січня 2013 року - грудня 2015 року АТ "НАК "Нафтогаз України" на виконання договору купівлі-продажу природного газу № 13-156-ВТВ від 04.01.2013.

Таким чином, стягнуті кошти зараховані НАК "Нафтогаз України" в рахунок погашення наявної заборгованості за спірним договором, право на стягнення якої в судовому порядку він втратив.

Разом з цим, АТ "НАК "Нафтогаз України" не позбавлений права на отримання даної суми шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Виходячи з обставин, встановлених рішенням Господарського суду м. Києва від 12.11.2019 та постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2020 у справі №910/7804/19, про зарахування грошових коштів в розмірі 1 682 756,90 грн. як зустрічних однорідних вимог і, відповідно, припинення зобов`язання АТ "НАК "Нафтогаз України" з їх повернення, заява про поворот виконання рішення суду задоволенню не підлягає.

Відповідач зазначав про касаційне оскарження зазначених судових рішень.

Зазначені судові рішення набрали законної сили, а тому відсутні підстави для зупинення розгляду справи до їх перегляду у касаційному порядку. У той же час, у випадку скасування даних судових рішень вказана обставина може бути підставою для перегляду даного рішення, в цій частині, за нововиявленими обставинами на підставі статті 320 ГПК України.

Суд звертає увагу сторін на основні засади господарського судочинства, зокрема, принцип змагальності, на підставі якого вирішені спори між сторонами. Учасники судового процесу для захисту своїх прав повинні своєчасно та ефективно використовувати засоби захисту, передбачені процесуальним законодавством.

Так, зокрема, невикористання позивачем (у встановлені законом строки) права на перегляд рішення суду у справі № 904/5511/16 за нововиявленими обставинами, в кінцевому результаті стало наслідком втрати ним права на судовий захист як щодо вимог, що розглядалися у справі №904/5511/16, так і додаткових вимог, що випливають з основного зобов`язання.

Щодо заяви відповідача про поворот виконання рішення суд звертає увагу, що сам відповідач обрав спосіб судового оскарження заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог і судовими рішеннями встановлено правомірність такого зарахування.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за подання позову, в тому числі заяви про збільшення позовних вимог (240 000,00 грн. + 381 068,98 грн.) покладаються на позивача. У зв`язку із відмовою в задоволенні позову на АТ "НАК "Нафтогаз України" також покладаються судові витрати, сплачені АТ "НАК "Нафтогаз України" за подання апеляційної та касаційної скарг.

Також позивачем сплачено 1 921,00 грн. за подання касаційної скарги на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 09.10.2019, який ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.01.2020 повернуто.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" про стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені за неналежне виконання грошового зобов`язання - відмовити у повному обсязі.

Судові витрати, понесені Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" покласти на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

В задоволенні заяви Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз" про поворот виконання рішення відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду безпосередньо або через Господарський суд Дніпропетровської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повідомити учасників судового процесу, що процесуальні дії можуть бути вчинені у строки встановлені законом та судом, з урахуванням пункту четвертого розділу X "Прикінцеві положення" ГПК України щодо продовження процесуальних строків на час дії карантину.

Повне рішення складено 15.04.2020.

Суддя О.М. Крижний