ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2020м. ДніпроСправа № 904/981/20

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м.Київ

до Університету митної справи та фінансів, м.Дніпро

про стягнення 5 702,27 грн.

Суддя Красота О.І.

Без участі представників

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" звернулося до господарського суду з позовом до Університету митної справи та фінансів і просить суд стягнути 4 767,47 грн. - пені, 934,80 грн. - 3% річних та судовий збір.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Відповідачем зобов`язань за Договором постачання природного газу №4748/18-ТЕ(Т)-4 від 18.01.2018р. в частині своєчасної оплати спожитого газу.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2020р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

23.03.2020 Відповідач подав відзив на позов, в якому визнає позовні вимоги в повному обсязі та просить суд вирішити питання про повернення Позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, спаленого при поданні позову відповідно до ст.130 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

18.01.2018р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі-Позивач, Постачальник) та Університетом митної справи та фінансів (далі-Відповідач, Споживач) укладено Договір №4748/18-ТЕ(Т)-4 постачання природного газу (далі-Договір, а.с.12-21).

Відповідно до пункту 1.1. Договору, Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві у І кварталі 2018 році природний газ, а Споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього Договору.

За умовами пункту 1.2. Договору природний газ, що постачається за цим Договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Пункт 2.1. Договору передбачає, що Постачальник передає Споживачу з 01 січня 2018р. по 31 березня 2018р. (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 272,100 тис.куб.м., у тому числі по місяцях (тис.куб.м.):

січень - 96,800 куб.м., лютий 93,700 куб.м., березень 81,600 куб.м., І кв. 2018р. 272,100.

Згідно з пунктом 3.1. Договору, Постачальник передає Споживачеві природний газ у його загальному потоці у разі передачі:

- природного газу власного видобутку - у пунктах приймання-передачі природного газу від газодобувних підприємств та/або з підземних сховищ до газотранспортної системи;

- імпортованого природного - у пунктах приймання-передачі природного газу на газовимірювальних станціях, які перебувають на кордоні України, та в пунктах приймання-передачі природного газу з підземних сховищ до газотранспортної системи.

Право власності на природний газ переходить від Постачальника до Споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Відповідно до пункту 4.1. Договору, кількість природного газу, яка передається Споживачу, визначається за показами комерційних вузлів обліку природного газу Споживача відповідно до вимог, установлених Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2494, та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2493.

За умовами пункту 5.2. Договору ціна за 1000 куб.м. природного газу на дату укладання Договору становить 4942,00 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 5930,40 грн.

Пунктом 5.4. Договору загальна вартість цього Договору становить 1344718,20 грн., крім того ПДВ - 268943,64 грн., разом з ПДВ - 1613661,84 грн.

Згідно з умовами пункту 6.1. Договору, оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Міністрів України від 11 січня 2005р. №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

За змістом пункту 12.1. Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 січня 2018 року до 31 березня 2018р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

31.03.2018р. сторонами укладено Додаткову угоду №2 до Договору (а.с.24-25) та змінено п.6.1. виклавши в наступній редакції:

Пункт 6.1. «Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання споживачем будь-яких документів розрахунків, актів, розрахунків, протоколів тощо) щодо нарахованих (оформлених) та не профінансованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002р. № 256, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.»

31.03.2018р. сторонами укладено Додаткову угоду №3 до Договору (а.с.26) виклавши пункт 2.1. Договору в наступній редакції:

«Постачальник передає споживачу з 01 січня 2018р. по 31 березня 2018р. (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 210,165 тис.куб.метрів, в тому числі по місяцях (тис.куб.м.):

січень в обсязі - 71,030, лютий в обсязі - 65,080, березень в обсязі - 74,055, разом 210,165.»

На виконання умов Договору, Позивач передав у власність Відповідача природний газ на загальну суму 1 246 362,51 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу (а.с.27-29).

Оплату за переданий газ Відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у строк визначений Договором, чим порушив умови Договору, зокрема п.6.1. Договору, що і є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення, господарський суд виходив з наступного.

Відповідно до частин першої, третьої статті 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Стаття 549 Цивільного кодексу України зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник має передати кредиторові у випадку порушення боржником зобов`язання.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Спеціальним законом, що регулює договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за невчасне виконання грошових зобов`язань, є Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 22.11.1996 № 543/96, відповідно до статті 3 якого, розмір пені за порушення грошового зобов`язання розраховується із суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 8.2 Договору, у разі прострочення споживачем оплати згідно п.6.1. цього Договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 16,4%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Додатковою угодою№2 до Договору, сторони змінили п.8.2. Договору виклавши в наступній редакції: «У разі прострочення споживачем оплати згідно п.6.1. цього Договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.»

У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання Позивачем нараховано Відповідачу пеню за період прострочення з 27.02.2018 по 25.03.2018 у сумі 4767,47 грн.

Перевіривши правильність розрахунку пені, судом встановлено, що вказаний розрахунок Позивачем зроблено не вірно, однак є меншим ніж сума, яка розрахована судом, тому вказана вимога повинна бути задоволена саме в сумі вимог Позивача у розмірі 4767,47 грн.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання Позивачем на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України нараховані 3% річних період прострочення з 27.02.2018р. по 25.03.2018р. у сумі 934,80 грн.

Перевіривши розрахунок 3% річних в сумі 934,80 грн., судом встановлено, що вказаний розрахунок Позивачем зроблено вірно, тому вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача 3% річних у сумі 934,80 грн. є такими що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Стосовно заяви Відповідача щодо стягнення з Відповідача частини судового збору - 50 відсотків від суми судового збору сплаченого Позивачем, в розмірі 1051,00 грн. та вирішення питання про повернення Позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову суд виходив за наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.130 Господарського процесуального кодексу України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно ч.2, 3 ст.252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Зважаючи на те, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2020р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами, заяву про визнання позовних вимог Відповідачем подано 23.03.2020, господарський суд вбачає підстави для стягнення з Відповідача 50 відсотків судового збору в розмірі - 1051,00 грн. та відповідно повернути Позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в розмірі 1051,00 грн.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з стягненням з Відповідача на користь Позивача 4 767,47 грн. - пені, 934,80 грн. - 3% річних.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 193, 230-232 Господарського Кодексу України, ст. ст. 525-526, 530, 549, 610-611, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 123, 129, 130, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Університету митної справи та фінансів (49000, м.Дніпро, вул.Володимира Вернадського, 2/4, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" (01001, м.Київ, вул. Б.Хмельницького, буд.6, ідентифікаційний код 20077720) 4 767,47 грн. - пені, 934,80 грн. - 3% річних та судовий збір у розмірі 1 051,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повернути Публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" (01001, м.Київ, вул. Б.Хмельницького, буд.6, ідентифікаційний код 20077720) з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1051,00 грн. перерахований платіжним дорученням № від 13.02.2020 року, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи №904/981/20 (а.с. 10).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області в межах строку передбаченого п. 4 Розділу Х «Прикінцевих положень» Господарського процесуального кодексу України з дня його оголошення.

Суддя О.І. Красота

Повне рішення складено

27.04.2020р.