УХВАЛА

14 квітня 2020 року

м. Київ

Справа № 924/136/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Чумака Ю. Я. - головуючого, Дроботової Т. Б., Могила С. К.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Хмельницької міської ради

на рішення Господарського суду Хмельницької області від 28.11.2019 і постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.02.2020 у справі

за позовом Федерації профспілок Хмельницької області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Підприємство "Навчально-культурний центр "Побужжя" Федерації профспілок Хмельницької області

до Хмельницької міської ради

про скасування свідоцтва про право власності від 28.01.2015р. №32819546,

ВСТАНОВИВ:

06.03.2020 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Хмельницької міської ради на рішення Господарського суду Хмельницької області від 28.11.2019 і постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.02.2020 у справі № 924/136/18, подана 03.03.2020.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.03.2020 касаційну скаргу Хмельницької міської ради на рішення Господарського суду Хмельницької області від 28.11.2019 і постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.02.2020 у справі № 924/136/18 залишено без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України, у редакції, чинній з 08.02.2020), адже касаційна скарги була оформлена з порушенням вимог пункту 5 частини 2 статті 290 ГПК України. Надано скаржнику строк для усунення недоліків.

Від Хмельницької міської ради, на виконання вимог ухвали Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.03.2020, надійшла заява про усунення недоліків, в якій скаржником зазначено, що суди першої і апеляційної інстанції при розгляді цієї справи та прийнятті оскаржуваних рішень неправильно застосували норми процесуального та матеріального права, а саме не дослідили наявність підстав у позивача щодо звернення до суду відповідно до статті 4 ГПК України, частини 4 статті 75 ГПК України, оскільки не врахували обставини, встановлених у постановах Вищого господарського кодексу України від 21.12.2016 у справі № 924/648/13 і від 21.11.2017 у справі № 924/379/17.

Розглянувши матеріали цієї скарги та заяву про усунення недоліків, Суд вважає, що вона підлягає поверненню з огляду на таке.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 290 ГПК України (у редакції, чинній з 08.02.2020) у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Відповідно до імперативних положень частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Дійсно, преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає у неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правило про преюдицію спрямовано не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

З огляду на викладене, посилання скаржника на правову позицію, висловлену в постановах Вищого господарського суду України 21.12.2016 у справі №924/648/13 і від 21.11.2017 у справі № 924/379/17 Суд вважає безпідставними, оскільки за змістом частини 4 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд має враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені саме в постановах Верховного Суду, тоді як постанови Вищого господарського суду України не є джерелом правозастосовчої практики в розумінні цієї правової норми.

Крім того, саме посилання Хмельницької міської ради в касаційній скарзі та заяві про усунення недоліків на постанови Вищого господарського суду України, без зазначення конкретних підстав чи висновків, не може вважатися обґрунтованими підставами для прийняття касаційної скарги в розумінні частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу, а відтак дана касаційна скарга підлягає поверненню. Доводи Хмельницької міської ради про порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права зводяться лише до незгоди скаржника із встановленими судами обставинами справи та оцінкою судами зібраних у справі доказів.

За змістом пункту 4 частини 4 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку, вона не приймається до розгляду і підлягає поверненню.

Керуючись статтями 234, 235, пунктом 4 частини 4 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Хмельницької міської ради на рішення Господарського суду Хмельницької області від 28.11.2019 і постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.02.2020 у справі № 924/136/18 повернути скаржникові.

2. Матеріали касаційної скарги з додатками на 14 (чотирнадцяти) аркушах, у тому числі платіжне доручення від 19.02.2020 № 84 про сплату судового збору у сумі 3 842,00 грн, повернути Хмельницькій міській раді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю. Я. Чумак

Судді Т. Б. Дроботова

С. К. Могил