РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.04.2020Справа № 910/2154/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін господарську справу

За позовом Приватного акціонерного товариства "МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА" (87504, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Левченка, 1, )

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул.Єжи Гедройця (Тверська),5, )

про стягнення 28 460,50 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 28 460,50 грн. вартості нестачі вантажу при перевезенні за залізничною накладною № 41772088.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 19.02.2020 відкрив провадження у справі № 910/2154/20 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, визначено сторонам строк для реалізації процесуальних прав.

16.03.2020 відповідач засобами поштового зв`язку подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує у зв`язку із ненаданням позивачем належних доказів оплати вартості вантажу та відповідно понесення збитків у заявленому розмірі.

27.03.2020 позивач засобами поштового зв`язку подав до суду відповідь на відзив, в якій надав пояснення на доводи відповідача.

Відповідач правом на подачу заперечень на відповідь на відзив не скористався.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частиною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

14.02.2018 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (перевізник) та Приватним акціонерним товариством "МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА" (відправник, одержувач) укладено Договір про надання послуг № 00039/ЦТ Л-2018, предметом якого відповідно до п. 1.1. Договору є здійснення перевезень вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних із організацією перевезень вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт імпорт) у вагонах залізниць інших держав та/або у вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

За залізничною накладною № 41772088 від 15.08.2019 ТОВ «Метінвест-Шіппінг» (вантажовідправник) відправив на адресу позивача - Приватне акціонерне товариство "МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА" (вантажоодержувач) зі станції Миколаїв-Вантажний на станцію Асланове вантаж: антрацит, вугілля антрацит марки АС (6-13) насипом, вантаж маркований вапном, в 8-ти вагонах.

20.08.2019 на підставі попутних актів загальної форми №12235 від 15.08.19 р. станції Миколаїв Одеської залізниці, №216 від 16.08.19 р. станції Апостолове Придніпровської залізниці було перевірено кількість та масу вантажу у вагоні №63129571 та виявлено невідповідність фактичної маси вантажу, з вагою, що зазначена в накладній №41772088 від 15.08.2019 р., та складено комерційний акт, який свідчить про недостачу вантажу, про що в зазначеній накладній була зроблена відповідна відмітка.

В комерційному акті № 485002/930 від 20.08.2019 вказано, що за документом значиться: вантаж антрацит, навалом. Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто - не вказано, тара - 23 700 кг, нетто - 68 600 кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 91 200 кг, тара - 23 700 кг, нетто - 67 500 кг, що менше документа на 1100 кг.

При комерційному огляді виявлено: навантаження у вагоні нижче рівня бортів на 350 мм. Поверхню вантажу слабо марковано вапном. За рухом потягу, праворуч, над 2-4 люками є виїмка розміром 3700 мм х 1900 мм х 350 мм в глибину вагону, що відповідає акту загальної форми №12235 від 15.08.19 р. станції Миколаїв Одеської залізниці і не відповідає акту загальної форми №216 від 16.08.19 р. станції Апостолове Придніпровської залізниці. Вагон прибув у технічному стані справний. Течі вантажу немає.

20.08.2019 р. на підставі попутних актів загальної форми №12236 від 15.08.19 р. станції Миколаїв Одеської залізниці, №216 від 16.08.19 р. станції Апостолове Придніпровської залізниці було перевірено кількість та масу вантажу у вагоні №62591383 та виявлено невідповідність фактичної маси вантажу, з вагою, що зазначена в накладній №41772088 від 15.08.2019 р., та складено комерційний акт, який свідчить про недостачу вантажу, про що в зазначеній накладній була зроблена відповідна відмітка.

В комерційному акті № 485002/931 від 20.08.2019 вказано, що за документом значиться: вантаж антрацит, навалом. Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто - не вказано, тара - 23 500 кг, нетто - 69 650 кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 91 500 кг, тара - 23 500 кг, нетто - 68 000 кг, що менше документа на 1 650 кг.

При комерційному огляді виявлено: навантаження у вагоні нижче рівня бортів на 300 мм, рівномірне. Поверхню вантажу слабо марковано вапном. За рухом потягу, праворуч, над 1-2 люками є виїмка розміром 2200 мм х 2100 мм х 550 мм в глибину вагону, що відповідає акту загальної форми №12236 від 15.08.19 р. станції Миколаїв Одеської залізниці і не відповідає акту загальної форми №216 від 16.08.19 р. станції Апостолове Придніпровської залізниці. Вагон прибув у технічному стані справний. Течі вантажу немає.

20.08.2019 р. на підставі попутних актів загальної форми №12237 від 15,08.19 р. станції Миколаїв Одеської залізниці, №216 від 16.08.19 р. станції Апостолове Придніпровської залізниці було перевірено кількість та масу вантажу у вагоні №53561619 та виявлено невідповідність фактичної маси вантажу, з вагою, що зазначена в накладній №41772088 від 15.08.2019 р., та складено комерційний акт, який свідчить про недостачу вантажу, про що в зазначеній накладній була зроблена відповідна відмітка.

В комерційному акті № 485002/932 від 20.08.2019 вказано, що за документом значиться: вантаж антрацит, навалом. Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто - не вказано, тара - 22 600 кг, нетто - 68 500 кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 85 600 кг, тара - 22 600 кг, нетто - 63 000 кг, що менше документа на 5 500 кг.

При комерційному огляді виявлено: навантаження у вагоні нижче рівня бортів на 300 мм, рівномірне. Поверхню вантажу слабо марковано вапном. За рухом потягу, праворуч, над 1-2 люками є виїмка розміром 2300 мм х 2200 мм х 400 мм, над 4-7 люками, праворуч, є виїмка розміром 7100 мм х 1800 мм х 450 мм, над 6-7 люками, ліворуч, виїмка 1900 мм х 600 мм х 350 мм в глибину вагону, що відповідає акту загальної форми №12237 від 15.08.19 р. станції Миколаїв Одеської залізниці і не відповідає акту загальної форми №216 від 16.08.19 р. станції Апостолове Придніпровської залізниці. Вагон прибув у технічному стані справний. Течі вантажу немає.

20.08.2019 р. на підставі попутних актів загальної форми №12238 від 15.08.19 р. станції Миколаїв Одеської залізниці, №216 від 16.08.19 р. станції Апостолове

Придніпровської залізниці було перевірено кількість та масу вантажу у вагоні №63161756 та виявлено невідповідність фактичної маси вантажу, з вагою, що зазначеній накладній №41772088 від 15.08.2019 р., та складено комерційний акт, який свідчить іі недостачу вантажу, про що в зазначеній накладній була зроблена відповідна відмітка.

В комерційному акті № 485002/933 від 20.08.2019 вказано, що за документом значиться: вантаж антрацит, навалом. Вага визначена відправником на вагонних вагах: брутто - не вказано, тара - 23 500 кг, нетто - 69 700 кг. При переважуванні вага виявилась: брутто - 91 400 кг, тара - 23 500 кг, нетто - 67 900 кг, що менше документа на 1 800 кг.

При комерційному огляді виявлено: навантаження у вагоні нижче рівня бортів на 350 мм, рівномірне. Поверхню вантажу слабо марковано вапном. За рухом потягу, праворуч, над 1-2 люками є виїмка розміром 2000 мм х 1100 мм х 350 мм, над 6-7 люками, праворуч, виїмка 2100 мм х 1500 мм х 600 мм в глибину вагону, що відповідає акту загальної форми №12238 від 15.08.19 р. станції Миколаїв Одеської залізниці і не відповідає акту загальної форми №216 від 16.08.19 р. станції Апостолове Придніпровської залізниці. Вагон прибув у технічному стані справний. Течі вантажу немає.

Згідно ч. 2 ст. 924 ЦК України, перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт", залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Статтею 23 Закону "Про залізничний транспорт", передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Аналогічні положення містяться у статтях 110, 113 Статуту залізниць України.

Згідно зі ст.26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Відповідно до ст.130 Статуту залізниць України, право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Статтею 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Факт недостачі вантажу у вагонах № 63129571, № 62591383, № 53561619, № 6316175 за спірним перевезенням підтверджений комерційними актами № 485002/930 від 20.08.2019, 485002/931 від 20.08.2019, № 485002/932 від 20.08.2019, № 485002/933 від 20.08.2019, складеними на станції Асланове Донецької залізниці, які додані позивачем до позовної заяви.

Відповідно до ч. 2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно ст.115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Вартість вантажу підтверджується контрактом BASIS-ILYICH 01-19 від 03.07.2019 зі специфікаціями, платіжним дорученням № від 02.09.2019 та реєстру до нього, копією довідки банку № КНО-09.1.2.3/41 від 05.12.2019.

Суд зазначає, що в силу положень ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України та ст.ст. 114, 115 Статуту вказані документи є належними та допустимими доказами визначення вартості вантажу.

Водночас відповідно до п. 2.7 роз`яснення президії Вищого господарського суду України № 04-5/601 від 29.05.2002 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. Вартість вантажу, що перевозиться з оголошеною вартістю, визначається у такому ж порядку (пункт 4 Правил перевезення вантажів з оголошеною вартістю). Статут не передбачає обов`язкового додання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу.

Відповідно до ст.130 Статуту залізниць України право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Всі вказані документи, які повинні бути надані одержувачем вантажу (позивачем) долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно зі ст. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 1% маси, зазначеної в перевізних документах щодо вантажів, зданих для перевезення у вологому стані.

До позовної заяви позивачем додано розрахунок вартості недостачі вантажу по кожному вагону, з урахуванням 1% норми недостачі.

Згідно розрахунку позивача, вартість завданих збитків, з урахуванням 1% норми недостачі (сума норми природної втрати маси вантажу i граничного розходження визначення маси нетто) складає 28 460,50 грн., виходячи із розрахунку наведеного позивачем у позовній заяві.

За приписами ст.ст. 224, 225 ГК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається, зокрема, вартість втраченого майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Відповідачем усупереч вищевказаним положенням чинного законодавства та ст. 74 Господарського процесуального кодексу України не спростовано відсутність своєї вини у не забезпеченні схоронності переданого йому для перевезення вантажу.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що внаслідок втрати частини вантажу при перевезенні позивачу були завдані збитки у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 236-240, 250-252 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) на користь Приватного акціонерного товариства "МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА" (87504, Донецька область, м. Маріуполь, вул.Левченка, 1, ) 28 460 (двадцять вісім тисяч чотириста шістдесят) грн. 50 коп. збитків та 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак