ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

"15" квітня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1051/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Грабован Л.І.,

дослідивши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Французький бульвар-Еліт» про забезпечення позову за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Французький бульвар-Еліт»

до відповідачів: 1) реєстратора Іскрова О.В.;

2) Одеської обласної філії КП «Центр державної реєстрації»;

3) Акціонерного товариства «Укрсоцбанк»;

4) Товариства з обмеженою відповідальністю «Автостайл»

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Французький бульвар-Еліт» звернулося до суду із позовною заявою (вх. №ГСОО 1089/20 від 14.04.2020р.) до відповідачів Іскрова О.В., Одеської обласної філії КП «Центр державної реєстрації», Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Автостайл» про визнання протиправним та скасування рішень реєстратора, скасування записів про право власності та визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Одночасно із позовом Товариством з обмеженою відповідальністю «Французький бульвар-Еліт» надано заяву (вх. №ГСОО 2-761/20 від 14.04.2020р.) про забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна: незавершене будівництво курортно-рекреаційного комплексу сімейного типу, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського (вул . Амундсена), будівельною готовністю-15%, розмір загальної площі (фактично) - 793, 7 кв.м., матеріали стін: залізобетон, складові частини об`єкта нерухомого майна: курортно-рекреаційний комплекс А, фундамент Б, підпірна стіна 1, реєстраційний номер 10, розташованого на земельній ділянці площею 0, 5291 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, кадастровий номер земельної ділянки: :35:002:0009, належне Товариству з обмеженою відповідальністю «Автостайл» на підставі договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва від 20.12.2017р., зареєстрованого в реєстрі за №3294.

В обґрунтування поданої заяви заявником вказано, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, оскільки прокуратурою Одеської області здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, відомості про яке 26.04.2018р. внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000402, та 16.07.2019р. ОСОБА_1 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та останнім подана заява в порядку ст. 469 КПК України, згідно якої ОСОБА_1 просить укласти угоду про визнання винуватості у зазначеному кримінальному провадженні. З врахуванням викладеного, позивач вважає, що відповідачі у справі з метою власного збагачення та отримання неправомірної вигоди здатні вчинити кримінальне правопорушення. Позивач зазначає, що на даний період часу йому достовірно відомо, що маючи у власності не тільки спірний об`єкт незавершеного будівництва, а й земельну ділянку, на якій він розташований ТОВ «Автостайл» має намір провести відчуження належного йому майна.

До заяви про вжиття заходів забезпечення позову додано: роздруківки із сайту OLX.

До позовної заяви додано копії повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному статтями 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову у судовому процесі.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За правилами цієї статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Отже, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи для того, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) виключено; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) виключено; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.4 ст. 137 ГПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Адекватність (співмірність) заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії (пункт 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011).

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Як свідчать матеріали позовної заяви та заяви про забезпечення позову, заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на незавершене будівництво курортно-рекреаційного комплексу сімейного типу направлені саме на забезпечення вимоги про визнання протиправним та скасування рішень реєстратора, скасування записів про право власності та визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення (правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 28.08.2019 у справі №910/4491/19).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви (п.п. 1,3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011).

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

-розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

-забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

-наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

-імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв`язку між конкретним заходом щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог та обставинами, на яких вони ґрунтуються, та доказами, які наведені на їх підтвердження, а також положеннями законодавства, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, подаючи позов.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" від 17.06.2011 суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом", проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Ч. 1 ст. 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Ч.ч. 1, 2 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Ст. 78 ГПК України передбачено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на положення ст.ст. 13, 74, 80 ГПК України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову (відповідна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 12.06.2019 у справі № 910/773/19).

Так, обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, заявник вказує на те, що відповідачем здійснюються заходи щодо відчуження майна, у підтвердження чого надає скріншоти сторінки сервісу оголошення та матеріали з кримінального провадження.

Суд критично ставиться до наданих заявником доказів, враховуючи наступне.

Як свідчить надана заявником роздруківка із сайту OLX, відповідне оголошення щодо продажу об`єкта нерухомого майна: незавершене будівництво курортно-рекреаційного комплексу сімейного типу, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, будівельною готовністю-15%, розмір загальної площі (фактично) - 793, 7 кв.м., матеріали стін: залізобетон, розташованого на земельній ділянці площею 0, 5291 га було створено особою «Світлана» 10 квітня 2020р. в 20 год. 34 хв.

Поряд з цим, скріншот вказаного оголошення зроблено заявником 13.04.2020р., тобто з врахуванням вихідних днів наступного дня, що викликає обґрунтовані сумніви у достовірності вказаного доказу.

Жодних доказів відчуження об`єкту відповідачем заявником не надано.

Щодо наданих позивачем копій повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні (не засвідчених належним чином у порядку ч. 2 ст. 91 ГПК України) суд зазначає наступне.

Ст. 290 КПК України встановлений особливий порядок відкриття матеріалів досудового розслідування іншій стороні. Ч.9 ст. 290 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів. Згідно ч. 12 ст. 290 КПК України якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Доказів дотримання вказаної процедури позивачем господарському суду не надано, тому не доведено, що ці докази отримані без порушень закону.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову, господарський суд дійшов висновку, що позивачем не доведено фактичних обставин, з якими пов`язується застосування вказаного виду забезпечення позову; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів з огляду на те, що позовна вимога стосується скасування рішень реєстратора, скасування записів про право власності, похідної вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Французький бульвар-Еліт» про забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна: незавершене будівництво курортно-рекреаційного комплексу сімейного типу, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського (вул. Амундсена), будівельною готовністю-15%, розмір загальної площі (фактично) - 793, 7 кв.м., матеріали стін: залізобетон, складові частини об`єкта нерухомого майна: курортно-рекреаційний комплекс А, фундамент Б, підпірна стіна 1, реєстраційний номер 10, розташованого на земельній ділянці площею 0, 5291 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, кадастровий номер земельної ділянки: :35:002:0009, належне Товариству з обмеженою відповідальністю «Автостайл» на підставі договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва від 20.12.2017р., зареєстрованого в реєстрі за №3294.

Керуючись ч. 6 ст. 140, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Французький бульвар-Еліт» про забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна: незавершене будівництво курортно-рекреаційного комплексу сімейного типу, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського (вул. Амундсена), будівельною готовністю-15%, розмір загальної площі (фактично) - 793, 7 кв.м., матеріали стін: залізобетон, складові частини об`єкта нерухомого майна: курортно-рекреаційний комплекс А, фундамент Б, підпірна стіна 1, реєстраційний номер 10, розташованого на земельній ділянці площею 0, 5291 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, кадастровий номер земельної ділянки: :35:002:0009, належне Товариству з обмеженою відповідальністю «Автостайл» на підставі договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва від 20.12.2017р., зареєстрованого в реєстрі за №3294.

Ухвала набрала законної сили 15 квітня 2020 р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги у порядку ст. 256, п. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України.

Копію ухвали надіслати: ТОВ «Французький Бульвар-Еліт» (65044, м. Одеса, пров. О. Матросова, 5, оф. 501/3).

Суддя Л.І. Грабован