номер провадження справи 9/23/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2020 Справа № 908/406/20

м. Запоріжжя

За позовом: Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" в особі Запорізьких міських електричних мереж, (69035, м. Запоріжжя, вул. Волгоградська, 25)

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Чміль Олексія Петровича, РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 )

про стягнення суми 41892,59 грн.

Суддя Боєва О.С.

при секретарі судового засідання Бичківській О.О.

від представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області 18.02.2020 надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" в особі Запорізьких міських електричних мереж до відповідача: Фізичної особи - підприємця Чміль Олексія Петровича, про стягнення суми 23446,09 грн. боргу за спожиту активну електричну енергію, суми 14760,40 грн. пені, суми 1299,22 грн. - 3% річних, суми 2386,88 грн. інфляційних втрат, всього - загальної суми 41892,59 грн.

Ухвалою суду від 24.02.2020 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/406/20, присвоєний номер провадження 9/23/20, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 25.03.2020. Ухвалою суду від 25.03.2020 розгляд справи відкладено на 21.04.2020.

Відповідно до Постанови Кабінету міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" з 12 березня до 3 квітня 2020 на усій території України установлено карантин. На засіданні уряду 25.03.2020 запроваджено режим надзвичайної ситуації по всій території України на 30 днів. Відповідно, всі карантинні обмеження також подовжені на 30 днів до 24 квітня 2020.

З огляду на зазначене, явка учасників справи в судове засідання 21.04.2020 судом не визнана обов`язковою, що відображено в ухвалі суду від 25.03.2020.

21.04.2020 справу розглянуто, прийнято рішення.

Предметом розгляду є позовні вимоги, викладені у позовній заяві, які мотивовані наступним. Між позивачем та відповідачем укладено договір про постачання електричної енергії № 1736 від 06.07.2007 відповідно до умов якого відповідач зобов`язався оплачувати вартість електричної енергії згідно з умовами Додатків № 4 та № 5 до договору. 21.06.2017 об`єкт відповідача було відключено від електропостачання. Згідно із заявою відповідача від 18.12.2017 позивачем було відновлено електропостачання за договором, що зафіксовано Актом від 25.01.2018. В порушення умов договору та Правил користування електричною енергією, які діяли на момент виникнення спірних відносин, відповідач не надав акти про спожиту активну електричну енергію за січень - березень 2018 року, у зв`язку із чим позивачем за вказаний період було виконано розрахунки за середньодобовим обсягом споживання електричної енергії з урахуванням попереднього періоду (за січень 2018) та за величною дозволеної потужності (за лютий-березень 2018). На адресу відповідача поштою було направлено відповідні рахунки. У зв`язку з несплатою суми боргу, електроустаткування відповідача 21.03.2018 було відключено, про що складено акт №1233 від 21.03.2018. Відповідач свої зобов`язання щодо оплати за отриману електричну енергію належним чином не виконав, рахунки до теперішнього часу не оплачені, внаслідок чого заборгованість відповідача за спожиту активну електроенергію в період з 01.02.2018 по 21.03.2018 складає 23446,09 грн. За порушенням термінів оплати відповідачу на підставі п.4.2.1 договору нараховано пеню за період з 16.03.2018 по 31.01.2020 на загальну суму 14760,40 грн. та згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України суму 1299,22 грн. 3% річних за період з 16.03.2018 по 31.01.2020 та суму 2386,88 грн. інфляційних витрат за період з 01.04.2018 по 30.11.2019. Позовні вимоги обґрунтовано умовами договору про постачання електричної енергії № 1736 від 06.07.2007, ст.ст. 11, 15, 16, 509, 525, 526, 530, 610-612, 625, 629 ЦК України, ст.ст. 20, 173-175, 193 ГК України, ст.ст. 57, 58, п. 13 розділу ХVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії», абз. 2 п. 6 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312.

Відповідач відзив по позов не надав, будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань від відповідача також не надходило. Ухвала суду про відкриття провадження у справі, що направлялась на адресу відповідача, вказану у позовній заяві, яка також відповідає відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: АДРЕСА_1 , була повернута підприємством поштового зв`язку до господарського суду без вручення адресату з відміткою: «за закінченням встановленого строку зберігання».

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" відомості про місцезнаходження юридичної особи містяться в Єдиному державному реєстрі.

У разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії (висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 25.06.2018 у справі №904/9904/17).

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що судом вжито необхідних заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.

Із змісту ч. 9 ст. 165 ГПК України слідує, що у разі ненадання відповідачем відзиву без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

06.07.2007 між Відкритим акціонерним товариством "Запоріжжяобленерго" (в подальшому змінено назву на - Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго", Постачальник електричної енергії, позивач у справі) та Фізичною особою - підприємцем Чміль О.П. (Споживач, відповідач у справі) укладено договір про постачання електричної енергії № 1736, відповідно до умов якого (розділ 1) Постачальник електричної енергії продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача з приєднаною потужністю, зазначеною у додатку № 1 "Обсяги постачання електричної енергії споживачу", а Споживач оплачує Постачальнику електричної енергії вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Точки продажу електричної енергії визначаються додатком № 2 "Точки продажу електричної енергії споживачу".

Сторонами також було підписано додаткову угоду від 06.07.2007 про внесення змін до договору, згідно з якою, зокрема, змінено редакцію пунктів Додатку № 4 та їх нумерацію.

У відповідності до Додатків № 1, № 5 до договору електрична енергія постачається на об`єкт за адресою: вул. Грязнова, 71, (Спорт-клуб «А»), з приєднаною потужністю 29,34 кВт.

Згідно з п. 2.1 розділу 2 договору під час виконання його умов, а також при вирішенні всіх спірних питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (ПКЕЕ).

Відповідно до п.п. 2.3.1, 2.3.4 договору Споживач зобов`язався виконувати умови цього договору; оплачувати Постачальнику електричної енергії вартість електричної енергії згідно з умовами додатка № 4 "Порядок розрахунків за активну електричну енергію" та додатка № 5 "Графік зняття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії".

Розрахунки за електроенергію здійснюються згідно додатку № 4 "Порядок розрахунків за активну електричну енергію" з урахуванням умов додатку № 7 "Порядок визначення вартості мінімального обсягу електричної енергії в точці обліку" (п. 7.4 договору).

Згідно з п. 1 Додатку № 4 «Порядок розрахунків за активну електричну енергію» до договору, розрахунковим вважається період з 00 годин першого числа до 24 години останнього числа поточного місяця. Розрахунки за електричну енергію проводяться Споживачем виключного грошовими коштами на рахунок Постачальника електричної енергії, вказаний в п.10 договору. За дату оплати приймається дата, на яку були зараховані кошти на рахунок Постачальника електричної енергії.

В пункті 5 додатку № 4 до договору (згідно зі зміненою нумерацією пунктів цього додатку в редакції додаткової угоди про внесення змін до договору від 06.07.2007), встановлено, що Споживач не пізніше 12-00 годин 2-го робочого дня місяця, наступного за розрахунковим, направляє свого представника до Постачальника електричної енергії для подання у 2 примірниках, підписаних уповноваженою особою Споживача та скріплених його печаткою "Акта про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію" за формою Додатка № 5.1. Постачальник електричної енергії підписує подані акти та один примірник повертає Споживачу.

Відповідно до пункту 7 (нумерацію змінено з п.6 та п. 7 додатковою угодою) Додатку № 4 до договору, за підсумками розрахункового періоду Постачальник електричної енергії виписує Споживачу рахунок для остаточного розрахунку. Сума платежу при остаточному розрахунку визначається, виходячи з тарифів на активну електроенергію та фактичного обсягу спожитої електричної енергії, згідно даних наданого споживачем "Акта про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію" з урахуванням сум платежів, що надійшли від Споживача.

Відповідно до пункту 11 (до зміни нумерації - пункт 10) Додатку № 4 до договору, Споживач зобов`язаний після розрахункового періоду і проведення Постачальником розрахунку обсягу використаної електричної енергії у разі неодержання рахунка або вимоги-доручення до 10 числа, направити свого уповноваженого представника отримати платіжні документи на сплату спожитої електроенергії і не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним здійснити сплату.

В пункті 12 (до зміни нумерації - пункт 11) Додатку № 4 визначено: якщо Споживач не надав Акт про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію в обумовлений термін, Постачальник електричної енергії самостійно визначає обсяги спожитої електричної енергії та надає споживачу рахунок або платіжну вимогу - доручення для сплати виходячи із середньодобового обсягу споживання електроенергії за попередній розрахунковий період з подальшим перерахунком у разі надання Споживачем даних про використану електричну енергію протягом наступного розрахункового періоду.

Тривалість періоду розрахунку за середньодобовим обсягом споживання електроенергії не перевищує один розрахунковий період, після чого розрахунок обсягу спожитої електричної енергії здійснюється за величиною дозволеної потужності струмоприймачів та кількості годин їх використання визначених згідно Додатку № 5 "Графік зняття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії" без подальшого перерахунку. Відновлення розрахунків за розрахунковими засобами обліку здійснюється після спільного складання акта, в якому фіксуються покази розрахункових засобів обліку електричної енергії.

Аналогічні положення щодо визначення обсягів спожитої електричної енергії у разі ненадання споживачем відповідних даних містить п. 6.39 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ № 28 від 31.07.1996, які були чинними на час виникнення спірних відносин.

Згідно з п. 9.4 договору, він набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31.12.2007, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх грошових зобов`язань. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії. Умови, а також термін дії договору, можуть бути переглянуті в будь-який момент за узгодженням сторін.

Матеріали справи свідчать, що згідно з Актом № 5712 від 21.06.2017 об`єкт ФОП Чміль О.П. за адресою: АДРЕСА_2 , було відключено від електропостачання за несплату боргу за спожиту електроенергію.

Згідно із заявою відповідача від 18.12.2017 позивачем було відновлено електропостачання за вказаною адресою, що зафіксовано Актом від 25.01.2018.

Позивач вказує, що оскільки відповідач не надавав Акти про спожиту активну електричну енергію за січень, лютий та березень 2018, позивачем було здійснено розрахунок за період з 25.01.2018 по 31.01.2018 за середньодобовим обсягом споживання з урахуванням попереднього періоду, що склало 0 кВт/год. За лютий та березень 2018 року позивачем виконано розрахунок у відповідності до умов договору та п. 6.39 ПКЕЕ за величиною дозволеної потужності, що склало 5651 кВт/год на суму 13757,90 грн. за лютий 2018 та 4003 кВт/год на суму 9688,19 грн. за березень (по 21.03.2018) та виставлено до сплати відповідачу відповідні рахунки.

Так, 06.03.2018 та 10.04.2018 на адресу ФРП Чміль О.П. засобами поштового зв`язку направлено рахунки №1736/2а від 28.02.2018 на суму 13757,90 грн. та № 1736/3а від 31.03.2018 на суму 9688,19 грн., що підтверджується реєстрами відправлених рахунків та фіскальними чеками, копії яких містяться в матеріалах справи. В рахунках вказано кінцевий термін їх оплати згідно з умовами договору - 15.03.2018 та 15.04.2018 відповідно. Зазначені рахунки відповідачем не оплачені, внаслідок чого, як вказує позивач, заборгованість відповідача складає 23446,09 грн.

З матеріалів справи також слідує, що у зв`язку з несплатою відповідачем суми боргу за спожиту електроенергію, електроустаткування відповідача було відключено від електричних мереж, про що складено акт № 1233 від 21.03.2018.

За змістом ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

В частині 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна прийняти всі міри, необхідні для належного виконання зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу.

Згідно зі ст. 714 ЦК України за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідач відзиву не надав, позовні вимоги не спростував, доказів погашення заявленої до стягнення суми заборгованості суду не надав.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 23446,09 грн. заборгованості за спожиту активну електричну енергію є документально підтвердженими, обґрунтованими, заснованими на законі та такими, що підлягають задоволенню.

За порушення відповідачем грошового зобов`язання позивачем заявлено до стягнення з відповідача суму 14760,40 грн. пені, нарахованої згідно з п. 4.2.1 договору за загальний період з 16.03.2018 по 31.01.2020 (згідно з розрахунком).

Із змісту п. 4.2.1 договору слідує, що за недотримання термінів сплати рахунків або платіжних вимог-доручень за активну електроенергію (п. 11 додатка № 4 «Порядок розрахунків за активну електричну енергію») Споживач сплачує Постачальнику електричної енергії пеню за весь період часу, протягом якого не виконане зобов`язання по сплаті, в розмірі 0,5 % від суми платежу за кожний день прострочення (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період нарахування пені) по день фактичної оплати.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є його порушенням, у разі якого настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з умовами укладеного сторонами договору визначено, що пеня сплачується за весь період часу протягом якого не виконано зобов`язання по сплаті по день фактичної оплати, тобто сторонами передбачено більшу тривалість періоду нарахування пені, ніж передбачено ч. 6 ст. 232 ГК України.

Факт порушення грошових зобов`язань є доведеним.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку пені за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи "Законодавство", суд встановив, що позивачем в розрахунку допущено арифметичну помилку. Так, фактично до стягнення підлягає пеня в загальному розмірі 14755,75 грн.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача суму 1299,22 грн. 3% річних за загальний період з 16.03.2018 по 31.01.2020 та суму 2386,88 грн. інфляційних витрат за загальний період з 01.04.2018 по 30.11.2019.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Факт неналежного виконання відповідачем грошових зобов`язань судом встановлений.

Перевіривши за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи "Законодавство" надані позивачем розрахунки, суд встановив, що розрахунок втрат від інфляції здійснений вірно. В частині розрахунку 3% річних допущено арифметичну помилку, фактично в цій частині підлягають задоволенню вимоги про стягнення суми 1299,05 грн.

На підставі викладеного, позов в цілому задовольняється частково.

Згідно з положеннями ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Чміль Олексія Петровича, РНОКПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" в особі Запорізьких міських електричних мереж, (69035, м.Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14) (рахунок № НОМЕР_2 в ПАТ «МетаБанк», МФО 313582) суму 23446 (двадцять три тисячі чотириста сорок шість) грн. 09 коп. боргу за спожиту активну електричну енергію, суму 14755 (чотирнадцять тисяч сімсот п`ятдесят п`ять) грн. 75 грн. пені, суму 1299 (одна тисяча двісті дев`яносто дев`ять) грн. 05 коп. - 3% річних, суму 2386 (дві тисячі триста вісімдесят шість) грн. 88 коп. інфляційних втрат, суму 2101 (дві тисячі сто одна) грн. 76 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Повне рішення складено та підписано 27.04.2020.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням пункту 4 розділу Х «Прикінцеві положення» ГПК України.

Суддя О.С. Боєва