ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2020 р. м. Київ Справа № 911/141/20

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Третьякової О.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

справу № 911/141/20

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю Тріумф Пак (08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Зелена, 12)
ДоТовариства з обмеженою відповідальністю Айен Лоджистик (08343, Київська обл., Бориспільський район, с. Мартусівка, вул. Мойсеєва, 72)
Простягнення 125701,48 грн

Без виклику представників

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Тріумф Пак (далі позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом від 13.12.2019, заявивши вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Айен Лоджистик (далі відповідач) 92968,32 грн заборгованості з оплати товару, поставленого за договором поставки від 02.01.2019 №2, 24642,85 грн пені, 2131,17 грн 3 % річних з простроченої суми та 5959,14 грн інфляційних втрат за час прострочення. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1921,00 грн та правової допомоги адвоката в сумі 30000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором поставки №2 від 02.01.2019.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.01.2020 №911/141/20 Товариству з обмеженою відповідальністю Тріумф Пак відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову, яка надійшла разом з позовною заявою.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.01.2020 №911/141/20 зазначений позов залишено без руху в порядку ст.174 Господарського процесуального кодексу України для усунення у десятиденний строк недоліків позовної заяви.

21.01.2020 від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу від 20.01.2020 (договору про надання правової допомоги, звіту до договору про надання правової допомоги, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю у засвідчених копіях).

В установлений строк від позивача до суду надійшли документи на усунення недоліків позовної заяви, а також заява про зменшення позовних вимог від 27.01.2020 та докази надсилання цих документів відповідачу.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.02.2020 відкрито провадження у справі № 911/141/20, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у зв`язку з малозначністю в порядку п.1 ч.5 ст.12, ч.1 ст.247, ч.1 ст.250 Господарського процесуального кодексу України, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу - строк для подання відповіді на відзив та ін.

Також в ухвалі про відкриття провадження у справі судом було вирішено питання про прийняття до розгляду заяви позивача про зменшення позовних вимог, згідно з якою позивач просив стягнути з відповідача 72968,32 грн заборгованості за договором, 37123,99 грн. пені, 3350,48 грн 3 % річних, 7739,61 грн інфляційних втрат, а також 1921,00 грн судових витрат зі сплати судового збору та 30000,00 грн на професійну правничу допомогу. Зменшення позовних вимог відбулося у зв`язку з перерахуванням відповідачем позивачу 20000,00 грн. Звертаючись до суду з заявою про зменшення позовних вимог, позивач змінив суми, нараховані за ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України та договірну неустойку внаслідок зміни збільшення періодів розрахунку. Вказану заяву було прийнято до розгляду на стадії відкриття провадження справі, оскільки вона направлена за місцезнаходженням відповідача, заявлена до стягнення сума охоплювалася вже сплаченим судовим збором і заява оформлена з дотриманням вимог процесуального законодавства.

02.03.2020 від позивача до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів понесення витрат на правову допомогу.

В установлений процесуальним законодавством та судом в ухвалі від 18.02.2020 строк відзив на позовну заяву не надійшов.

Частиною 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст.242 цього Кодексу, та з додержанням вимог ч.4 ст.120 цього Кодексу.

Відповідно до ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з ч.4 ст.89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами ч.1 ст.7 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 18.02.2020 направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на момент надходження позову до суду.

Згідно з п.1 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день вручення судового рішення під розписку.

Матеріалами справи підтверджується, що копію ухвали про відкриття провадження у справі відповідач тримав 28.02.2020, а тому міг скористатися своїми процесуальними правами та подати відзив на позовну заяву до суду у строк до 16.03.2020.

Згідно з ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач, який належним чином повідомлений про наявність у провадженні суду справи з позовними вимогами до нього, у строк, встановлений ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, а за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд дійшов висновку про доцільність вирішення спору за наявними у справі документами відповідно до ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

02.01.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю Тріумф Пак в якості постачальника та Товариство з обмеженою відповідальністю Айен Лоджистик в якості покупця уклали договір поставки №2, за яким позивач зобов`язався передавати у власність відповідача товар, зазначений у видаткових накладних (за текстом договору продукція), а відповідач зобов`язався приймати та оплачувати отриману продукцію, назва, кількість, параметри/характеристики, асортимент та вартість якої вказуються у видаткових накладних на кожну поставку.

Відповідно до п.2.8 договору датою поставки товару вважається дата підписання уповноваженими представниками сторін товарно-транспортної накладної (за наявності) та видаткової накладної, що засвідчує прийняття продукції покупцем від продавця.

Порядок визначення ціни та проведення розрахунків за поставлений товар сторони погодили у розділі 3 договору, а саме: ціна продукції вказується у рахунках та видаткових накладних на кожну поставку (п.3.1); покупець проводить розрахунок за отриману продукцію на умовах: відстрочення оплати протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дати поставки. Умови оплати на кожну партію продукції можуть змінюватись, про що укладаються відповідні додаткові угоди (п.3.2); ціна продукції включає собівартість виробництва продукції, вартість тари/упаковки, маркування та витрати на доставку (п.3.3); оплата продукції здійснюється шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України на поточний рахунок постачальника, зазначений у цьому договорі або відповідних додаткових угодах. Датою (моментом) оплати вважається дата зарахування грошових коштів на поточний (розрахунковий) рахунок постачальника (п.3.4); загальна вартість продукції визначається як наростаюча кількість по всіх поставках, проведених згідно з оформленими накладними (п.3.5).

Строк дії договору сторони визначили у п. 10.11, де зазначено, що договір вступає в силу з моменту підписання сторонами та діє до 31.12.2019. договір вважається пролонгованим на наступний календарний рік у випадку, якщо жодна зі сторін не заявить про його припинення за 30 календарних днів до дати припинення.

01.02.2019 до договору поставки №2 від 02.01.2019 сторонами укладено додаткову угоду №1, якою викладено у новій редакції п.3.2 договору та встановлено, що покупець проводить розрахунок за отриману продукцію на умовах відстрочення оплати протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати поставки. Умови оплати за кожну партію продукції можуть змінюватися, про що укладаються відповідні угоди до договору.

Спір у справі виник у зв`язку з порушенням відповідачем як покупцем товару грошових зобов`язань за договором.

За твердженнями позивача за період дії договору, який не було припинено, зокрема у період з січня по липень 2019 року відповідачу здійснено поставку продукції на загальну суму 835803,03 грн, за який від останнього надійшла часткова оплата в розмірі 742834,71 грн. Після звернення позивача до суду з цим позовом відповідач сплатив ще 20000,00 грн, у зв`язку з чим Товариством з обмеженою відповідальністю Тріумф Пак подано заяву про зменшення позовних вимог і заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю Айен Лоджистик становить 72968,32 грн.

В якості доказів, що підтверджують заявлені вимоги, до позовної заяви приєднано договір поставки №2 від 02.01.2019, додаткову угоду №1 від 01.02.2019 до договору поставки №2 від 02.01.2019, видаткові накладні, довіреності на отримання цінностей, товарно-транспортні накладні, виписки з банківського рахунку, оборотно-сальдову відомість по рахунку, розрахунок ціни позову, платіжне доручення.

З умов договору сторін слідує, що між ними виникли правовідносини з договору поставки, який за приписами ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України визначається як договір, за яким продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

З аналізу вищенаведених положень законодавства вбачається, що до правовідносин сторін, що виникли з описаного договору поставки підлягають застосуванню як загальні положення про зобов`язання, так і, серед іншого, норми, якими регулюються правовідносини з договору купівлі-продажу.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У ст. 610 Цивільного кодексу України вказується, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст.662, ст.663 Цивільного кодексу України унормовано, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Згідно з ч.1-2 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У договорі сторін обов`язок відповідача зі своєчасної та повної оплати поставленого товару встановлений у п.1.1, 3.2 договору. Строк виконання такого грошового зобов`язання 14 календарних днів з дати поставки, що визначається за видатковою накладною, а з 01.02.2019 30 календарних днів.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наявними у справі належними і допустимими доказами, а саме: видатковими накладними №Т-00000238 від 15.02.2019 на суму 112966,85 грн, №Т-00000198 від 18.03.2019 на суму 14981,76 грн, №Т-00000231 від 19.03.2019 на суму 129817,15 грн, №Т-00000441 від 29.03.2019 на суму 19688,40 грн, №Т-00000449 від 29.03.2019 на суму 10757,88 грн, №Т-00000341 від 22.04.2019 на суму 11813,04 грн, №Т-00000385 від 24.04.2019 на суму 112691,95 грн, №Т-00000382 від 24.04.2019 на суму 25000,56 грн, №Т-00000214 від 15.05.2019 на суму 5008,01 грн, №Т00000123 від 10.06.2019 на суму 137893,10 грн, №Т-00000176 від 12.06.2019 на суму 21813,26 грн, №Т-00000082 від 03.07.2019 на суму 137893,10 грн, №Т-00000103 від 03.07.2019 на суму 21813,26 грн, №Т-00000135 від 05.07.2019 на суму 3261,96 грн, підтверджується, що Товариство з обмеженою відповідальністю Тріумф Пак передало у власність, а Товариство з обмеженою відповідальністю Айен Лоджистик прийняло продукцію загальною вартістю 765400,28 грн.

Також, належне виконання позивачем зобов`язань з передачі товару відповідачу підтверджується приєднаними до позовної заяви товарно-транспортними накладними і довіреностями на отримання цінностей, що оформлені за договором поставки №2 від 02.01.2019.

Розглядаючи заявлений спір, суд не включає до загальної вартості товару, поставленого позивачем відповідачеві продукцію, що передана за видатковою накладною №Т-00000107 від 14.01.2019 на суму 70402,75 грн, оскільки ця накладна містить посилання на договір №Т-00000495 від 14.01.2019, тоді як позовні вимоги заявлено у зв`язку з порушенням грошових зобов`язань за договором поставки №2 від 02.01.2019.

З поданих суду виписок з банківських рахунків слідує, що відповідач перерахував позивачу 682431,96 грн за поставлений товар за договором поставки №2 від 02.01.2019, а саме: 11.03.2019 було сплачено 50000,00 грн, 15.03.2019 62966,85 грн, 19.04.2019 50000,00 грн, 22.04.2019 79817,15 грн, 06.05.2019 14981,76 грн, 07.05.2019 30446,28 грн, 07.06.2019 50000,00 грн, 24.06.2019 45000,00 грн, 26.06.2019 29504,99 грн та 5008,01 грн, 27.06.2019 50000,00 грн, 23.07.2019 25000,56 грн, 24.07.2019 20000,00 грн, 29.07.2019 20000,00 грн, 07.08.2019 30000,00 грн, 21.08.2019 17983,10 грн, 28.08.2019 10000,00 грн, 12.09.2019 11813,26 грн, 23.09.2019 10000,00 грн, 02.10.2019 10000,00 грн, 03.10.2019 5000,00 грн, 04.10.2019 10000,00 грн, 07.10.2019 5000,00 грн, 09.10.2019 5000,00 грн, 08.10.2019 5000,00 грн, 04.11.2019 10000,00 грн та 20000,00 грн 14.01.2019 (після звернення позивача до суду з цим позовом).

Суд зауважує, що приєднані до позовної заяви виписки з банківського рахунку не містять призначення платежу, за яким відповідач перераховував кошти позивачу. Як вбачається з позовної заяви та розрахунку позовних вимог, позивач на свій розсуд розподіляв отримані від відповідача кошти за видатковими накладними, на підставі яких відбувалися поставки продукції за договором №2 від 02.01.2019. Оскільки в указаному договорі сторони не визначили жодних особливих умови зарахування платежів за товар, суд приймає як правомірний і правильний порядок розподілу, визначений позивачем та наведений у позовній заяві.

Розглядаючи заявлений спір, суд не враховує в якості оплати за договором ті платежі, які позивач у позовній заяві відніс до розрахунків за видатковою накладною №Т-00000107 від 14.01.2019 на суму 70402,75 грн, адже ця накладна і, відповідно платежі за нею, не стосуються предмету спору стягнення основного боргу, що виник з договору поставки №2 від 02.01.2019.

За твердженнями позивача, що випливають з позовної заяви і заяви про зменшення позовних вимог, звернення до суду з цим позовом обумовлене наявністю простроченої заборгованості за трьома видатковими накладними, зменшеної на суму проведеної покупцем часткової оплати (видаткові накладні №Т-00000082 від 03.07.2019, №Т-00000103 від 03.07.2019 та №Т-00000135 від 05.07.2019). Позивачем заявлено до стягнення 72968,32 грн згідно з заявою про зменшення позовних вимог.

З наявних доказів судом встановлено, що позивач виконав зобов`язання з поставки товарів на загальну суму 765400,28 грн, за які відповідач розрахувався частково, сплативши 682431,96 грн та заборгувавши за розрахунком суду 82968,31 грн, тоді як позивачем заявлено до стягнення 72968,32 грн.

Розбіжності при підрахунку сум, які надійшли від відповідача в рахунок оплати за поставлену продукцію, виникли у зв`язку з тим, що позивач вказав у сумах отриманих від покупця коштів 10000,00 грн за 10.12.2019, проте не подав належних підтверджуючих документів за відповідну дату і на цю суму.

З урахуванням порядку проведення розрахунків відповідач повинен був оплатити товари не пізніше 04.08.2019 (за останньою поставкою).

Доказів того, що покупець дотримався визначених у договорі умов оплати та здійснив повну оплату товарів матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ч. 2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Отже, чинне господарське процесуальне законодавство ґрунтується на принципі змагальності сторін.

Відповідач, який належним чином повідомлявся про відкриття провадження у справі та про наявність спору з грошовими вимогами до нього, не надав суду доказів відсутності заявленої до стягнення суми заборгованості або ж доказів її перерахування на користь позивача, так само як і інших доказів належного і повного виконання грошових зобов`язань за договором поставки №2 від 02.01.2019.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач виконав свої зобов`язання за договором, тоді як відповідач порушив грошові зобов`язання та не оплатив поставлені йому продовольчі товари, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення основного боргу є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У зв`язку з тим, що суд не наділений процесуальними повноваженнями на вихід за межі позовних вимог, позов в частині стягнення основного боргу задовольняється судом відповідно до розрахунку позивача, який становить 72968,32 грн.

Крім суми основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача 37123,99 грн пені, 3350,48 грн 3 % річних з простроченої суми та 7739,61 грн інфляційної складової боргу.

Згідно з ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст.216 Господарського кодексу України передбачено господарсько-правову відповідальність учасників господарських відносин, яку останні несуть за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Господарськими санкціями ст.217 Господарського кодексу України визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, як-то відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

У ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України унормовано, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Штрафні санкції визначаються ч.1 ст.230 Господарського кодексу України як господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Обов`язок зі сплати договірної неустойки у вигляді пені сторони погодили у п.6.3 договору, де вказується, що у разі порушення строку оплати, передбаченого п.3.2 договору, крім передплати, покупець сплачує на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від загальної суми заборгованості за кожен календарний день прострочки.

Також, у п.6.3 договору передбачено, що на прострочену суму нараховуються проценти у розмірі 3% річних за користування чужими коштами та застосовується встановлений індекс інфляції.

З огляду на встановлені судом обставини прострочення відповідача, позовні вимоги про стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат є правомірними та обґрунтованими.

Перевіривши проведений позивачем розрахунок пені, 3%, інфляційних втрат та провівши їх власний перерахунок, суд частково не погоджується з позивачем та вважає, що вірними і такими, що підлягають до стягнення з відповідача є 26179,08 грн пені, 2415,62 грн 3% річних та 1598,57 грн інфляційних нарахувань на суму боргу, а саме:

- за видатковою накладною №00000198 від 18.03.2019

з 18.04.2019 по 18.04.2019 на суму 14981,76 грн пеня 14,78 грн, 3% річних 1,23 грн, інфляційні 0,00 грн;

- за видатковою накладною №Т-00000231 від 19.03.2019

з 19.04.2019 по 21.04.2019 на суму 94798,91 грн пеня 280,50 грн, 3% річних 23,38 грн, інфляційні 0,00 грн;

з 22.04.2019 по 05.05.2019 на суму 14981,76 грн пеня 202,77 грн, 3% річних 17,24 грн, інфляційні 0,00 грн;

- за видатковою накладною №Т-00000441 від 29.03.2019

з 29.04.2019 по 06.05.2019 на суму 19688,40 грн пеня 151,03 грн, 3% річних 12,95 грн, інфляційні 0,00 грн;

- за видатковою накладною №Т-00000449 від 29.03.2019

з 29.04.2019 по 06.05.2019 на суму 10757,88 грн пеня 82,53 грн, 3% річних 7,07 грн, інфляційні 0,00 грн;

- за видатковою накладною №Т-00000341 від 22.04.2019

з 23.05.2019 по 06.06.2019 на суму 11813,04 грн пеня 169,91 грн, 3% річних 14,56 грн, інфляційні 0,00 грн;

- за видатковою накладною №Т-00000382 від 24.04.2019

з 25.05.2019 по 06.06.2019 на суму 25000,56 грн пеня 311,71 грн, 3% річних 26,72 грн, інфляційні 0,00 грн;

- за видатковою накладною №Т-00000385 від 24.04.2019

з 25.05.2019 по 06.06.2019 на суму 112691,95 грн пеня 1404,79 грн, 3% річних 120,41 грн, інфляційні 0,00 грн;

з 07.06.2019 по 23.06.2019 на суму 99505,55 грн пеня 1622,08 грн, 3% річних 139,04 грн, інфляційні мінусове значення 497,50 грн, для розрахунку береться 0,00 грн;

з 24.06.2019 по 25.06.2019 на суму 54505,55 грн пеня 104,53 грн, 3% річних 8,96 грн, інфляційні 0,00 грн;

з 26.05.2019 по 26.06.2019 на суму 19992,55 грн пеня 19,17 грн, 3% річних 1,64 грн, інфляційні 0,00 грн;

- за видатковою накладною №Т-00000214 від 15.05.2019

з 15.06.2019 по 26.06.2019 на суму 5008,01 грн пеня 57,63 грн, 3% річних 4,94, інфляційні 0,00 грн;

- за видатковою накладною №Т-00000123 від 10.06.2019

з 11.07.2019 по 22.07.2019 на суму 112893,66 грн пеня 1286.68 грн, 3% річних 111,35 грн, інфляційні мінусове значення 677,36 грн, для розрахунку береться 0,00 грн,

з 23.07.2019 по 23.07.2019 на суму 87893,10 грн пеня 81,87 грн, 3% річних 7,22 грн, інфляційні 0,00 грн,

з 24.07.2019 по 28.07.2019 на суму 67893,10 грн пеня 316,21 грн, 3% річних 27,90 грн, інфляційні 0,00 грн,

з 29.07.2019 по 06.08.2019 на суму 47893,10 грн пеня 401,51 грн, 3% річних 35,43 грн, інфляційні 0,00 грн;

з 07.08.2019 по 20.08.2019 на суму 17893,10 грн пеня 233,35 грн, 3% річних 20,59 грн, інфляційні мінусове значення 53,68 грн, для розрахунку береться 0,00 грн;

- за видатковою накладною №Т-00000176 від 12.06.2019

з 13.07.2019 по 27.08.2019 на суму 21813,26 грн пеня 938,27 грн, 3%річних 82,47 грн, інфляційні 0,00 грн;

з 28.07.2019 по 10.09.2019 на суму 11813,26 грн пеня 493,57 грн, 3% річних 43,69 грн, інфляційні 0,00 грн;

- за видатковою накладною №Т-00000135 від 05.07.2019

з 05.08.2019 по 23.01.2019 на суму 3261,96 грн пеня 478,84 грн, 3% річних 46,10 грн, інфляційні 32,62 грн;

- за видатковою накладною №Т-00000082 від 03.07.2019

з 03.08.2019 по 22.09.2019 на суму 127893,10 грн пеня 6016,23 грн, 3% річних 536,10 грн, інфляційні 508,89 грн;

з 23.09.2019 по 01.10.2019 на суму 117893,10 грн пеня 959,29 грн, 3% річних 87,21 грн, інфляційні 0,00 грн;

з 02.10.2019 по 02.10.2019 на суму 112893,10 грн пеня - ???, 3% річних ???, інфляційні 0,00 грн;

з 03.10.2019 по 06.10.2019 на суму 102893,10 грн пеня - ???, 3% річних - ???, інфляційні 0,00 грн;

з 07.10.2019 по 08.10.2019 на суму 97893,10 грн пеня 177,01 грн, 3% річних 16,09 грн, інфляційні 0,00 грн;

з 09.10.201 по 27.10.2019 на суму 92893,10 грн пеня 1580,46 грн, 3% річних 145,07 грн, інфляційні 650,25 грн;

з 28.10.2019 по 03.11.2019 на суму 87893,10 грн пеня 522,54 грн, 3% річних 50,57 грн, інфляційні 0,00 грн;

з 04.11.2019 по 09.12.2019 на суму 82893,10 грн пеня 2534,48 грн, 3% річних 245,27 грн, інфляційні 82,89 грн;

з 10.12.2019 по 13.01.2020 на суму 72983,10 грн пеня 1911,20 грн, 3% річних 209,48 грн, інфляційні мінусове значення 145,79 грн, для розрахунку береться 0,00 грн;

14.01.2020 по 23.01.2020 на суму 52893,10 грн пеня 390,19 грн, 3% річних 43,35 грн, інфляційні 105,79 грн;

- за видатковою накладною №Т-00000103 від 03.07.2019:

з 03.08.2019 по 23.01.2020 на суму 21813,26 грн пеня 3424,71 грн, що більше за розрахунок позивача, а тому приймається сума, визначена позивачем в розмірі 3240,85 грн, 3% річних 311,85 грн, інфляційні втрати 262,06 грн, що більше за розрахунок позивача, а тому приймається сума, визначена позивачем в розмірі 218,13 грн.

Уточнений розрахунок суду проведено з урахуванням дати прострочення платежу (30 календарних днів від кожної накладної) та часткового погашення боргу за визначеними позивачем видатковими накладними, а також урахуванням визначених позивачем кінцевих дат і з огляду на відсутність у суду права на вихід за межі позовних вимог (у випадку, коли розрахунок суду був більшим, ніж нарахування позивача).

Зважаючи на викладене вище, мотивацію та обґрунтування суду, позовні вимоги задовольняються частково на загальну суму 103161,59 грн, а судові витрати зі сплати судового збору покладаються на сторін пропорційно до розміру задоволених вимог відповідно до ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, де закріплено, що у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

До складу судових витрат ст.123 Господарського процесуального кодексу України відносить судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи. При цьому, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Як вказувалося вище позивач просить покласти на відповідача понесені ним витрати зі сплати судового збору в сумі 1921,00 грн та витрати на правову допомогу адвоката у сумі 30000,00 грн.

На підтвердження таких витрат суду подано платіжне доручення про сплату 2102,00 грн судового збору від 10.01.2020 №1793, що відповідає установленому розміру на момент звернення позивача до суду з цим позовом, договір про надання правової допомоги від 26.08.2019, звіт до договору про надання правової допомоги від 20.01.2020 на суму 30000,00 грн, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, платіжне доручення від 26.02.2020 №8861 на суму 30000,00 грн.

При проведенні розрахунку суми судових витрат зі сплати судового збору суд вважає за належне використати суму в розмірі 2102,00 грн, яку дійсно сплатив позивач при зверненні до суду, а не 1921,00 грн, як просить позивач. На переконання суду, позивач допустився помилки, вказуючи на 1921,00 грн, адже реально сплатив в дохід Державного бюджету України 2102,00 грн.

У зв`язку з частковим задоволенням позову, розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача, становить 1789,41 грн.

Щодо решти судових витрат суд зазначає наступне.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч.4 цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач заперечень щодо визначених позивачем сум судових витрат не подав.

З наявних в матеріалах справи документів суд встановив, що 26.08.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю Тріумф Пак в якості замовника та Адвокатське об`єднання Група адвокатів України в якості виконавця уклали договір про надання правової допомоги, за яким виконавець зобов`язався надати замовнику правову допомогу з питань, визначених п.1.2 договору, а замовник зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Для надання правової допомоги виконавець призначає адвоката Мироновську Аліну Олександрівну, яка займається адвокатською діяльністю на підставі свідоцтва №5313 від 28.09.2012.

Відповідно до п.1.2 виконавець надає замовнику наступну правову допомогу повний юридичний супровід судового стягнення заборгованості з ТОВ Айен Лоджистик (п.1.2.1).

Згідно з п.1.3 договору юридичний супровід включає повний комплекс заходів та послуг адвоката, які необхідні для захисту прав замовника: представництво замовника як позивача у судах господарської юрисдикції; надання правової інформації, консультацій, роз`яснень з правових питань; складення заяв, скарг, процесуальних документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав клієнта; обробка, підготовка запитів, заяв; розрахунки господарських санкцій; інші види правової допомоги, необхідні для виконання предмету договору.

Строк надання допомоги починається з дати підписання договору та закінчується за домовленістю сторін (п. 2.1 договору про надання правової допомоги).

Вартість повного юридичного супроводу судового стягнення заборгованості з ТОВ Айен Лоджистик сторони погодили в розмірі 30000,00 грн (п.4.1 договору про надання правової допомоги).

Замовник здійснює оплату за надану правову допомогу протягом 45 (сорока п`яти) робочих днів з дати підписання сторонами акту/актів наданих послуг, але не раніше фактичного отримання замовником стягнутих коштів, якщо інші умови оплати не визначені умовами додатків до цього договору (п.5.1 договору про надання правової допомоги).

20.01.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю Тріумф Пак та Адвокатське об`єднання Група адвокатів України склали, підписали та скріпили печатками звіт до договору про надання правової допомоги від 20.01.2020. Вказаний звіт містить опису виду правої допомоги, витрачений час та вартість. Так, згідно з указаним звітом виконавцем було проведено вивчення документів по здійсненим поставкам та оплатам в рамках дії договору поставки) з 01.01.2019), аналіз судової практики, аналіз судових справ щодо боржника, що зайняло 4 години та оцінене в 10000,00 грн; розробку стратегії, підготовку позовної заяви, заяви про забезпечення позову, додатків та розрахунків, що зайняло 4 години та оцінено у 10000,00 грн; представництво у суді, що зайняло 2 години та оцінено у 5000,00 грн; підготовку процесуальних документів, що зайняло 2 години та оцінено в 5000,00 грн.

Згідно з наданим звітом вказана у ньому сума є погодженою та такою, що підлягає оплаті за надані послуги правової допомоги.

26.02.2020 позивач перерахував на користь адвокатського об`єднання 30000,00 грн, на підтвердження чого надав платіжне доручення №8861.

Суд враховує, що матеріали справи не містять акту наданих послуг, як передбачено у п.4.1 договору про надання правової допомоги, проте приймає в якості документу, яким підтверджується приймання-передачі послуг з надання професійної правничої допомоги поданий позивачем звіт від 20.01.2020 та враховує проведену позивачем оплату в сумі 30000,00 грн.

Відповідно до ст. 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Керуючись ч.1 ст.15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі Двойних проти України від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

З викладене слідує, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Крім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява №19336/04, п.269).

Зважаючи на наведене, суд виходить з того, що він не обмежений у правомочностях присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, за рахунок іншої сторони адвокатські витрати у меншому розмірі, який погоджений у договорі між адвокатом та його клієнтом.

Суд відзначає, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути не лише доведений, а документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд не включає до загальної суми, з якої має проводитися розрахунок судових витрат, суму, сплачену за представництво в суді в сумі 5000,00 грн, оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін і всі документи, отримані від позивача та долучені судом до матеріалів справи, надійшли до суду засобами поштового зв`язку та не подавалися до відділу діловодства суду особисто адвокатом.

У той же час, дослідивши опис наданих послуг з аналізу судової практики та аналізу судових справ щодо боржника, а також послуг з розробки стратегії, підготовки позовної заяви, заяви про забезпечення позову, додатків та розрахунків, що разом оцінені в 20000,00 грн, приймаючи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду документів, їх значення для спору, якість проведених розрахунків, відповідність запропонованої адвокатом правової позиці правовим висновкам суду, відображеним у рішенні, суд дійшов до висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не є співмірним із складністю справи та наданими адвокатом послугами, витраченим часом, обсягом цих послуг. Враховуючи викладене, визначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в цій частині є дещо завищеними, належним чином не обґрунтованими та можуть становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат. Суд вважає за належне зменшити їх на 20% (20000,00 20%=16000,00 грн) відповідно до принципу співмірності та розумності судових витрат з урахуванням незначної складності спору та несуттєвим за обсягом переліком поданих доказів, якості проведених розрахунків.

Решту вчинених адвокатом юридично значимих дій у вигляді підготовки процесуальних документів, що зайняло 2 години та оцінено в 5000,00 грн суд вважає правомірно заявленими до покладення з відповідача.

Отже, розподіляючи судові витрати на оплату професійної правничої допомоги, суд розраховує їх пропорційно задоволеним вимогам та приймає за основу суму в розмірі 21000,00 грн, а тому з відповідача стягуються 17877,13 грн з оплати професійної правової допомоги відповідно до ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з частковим задоволенням позову.

Інших судових витрат, для їх покладення на відповідача, позивач не заявив.

Таким чином, з огляду на часткове задоволення позову на користь позивача з відповідача підлягають присудженню судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1789,41 грн та 17877,13 грн з оплати професійної правової допомоги.

Керуючись ст. 11, 73-80, 128, 166, 178, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Тріумф Пак до Товариства з обмеженою відповідальністю Айен Лоджистик про стягнення 72968,32 грн боргу, 37123,99 грн пені, 3350,48 грн 3% річних, 7739,61 грн інфляційних втрат задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Айен Лоджистик на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Тріумф Пак 72968 (сімдесят дві тисячі дев`ятсот шістдесят вісім) грн 71 коп. основного боргу, 26179 (двадцять шість тисяч сто сімдесят дев`ять) грн 08 коп. пені, 2415 (дві тисячі чотириста п`ятнадцять) грн 62 коп. 3% річних, 1598 (одну тисячу п`ятсот дев`яносто вісім) грн 57 коп. інфляційних втрат, 1789 (одну тисячу сімсот вісімдесят дев`ять) грн 41 коп. судового збору та 17877 (сімнадцять тисяч вісімсот сімдесят сім) грн 13 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Відмовити у задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Тріумф Пак до Товариства з обмеженою відповідальністю Тріумф Пак про стягнення 10944,91 грн пені, 934,86 грн 3% річних та 6141,04 грн інфляційних втрат.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Тріумф Пак (08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Зелена, 12, ідентифікаційний код 34600884).

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю Айен Лоджистик (08343, Київська обл., Бориспільський район, с. Мартусівка, вул. Мойсеєва, 72, ідентифікаційний код 37905278).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд Київської області протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.О. Третьякова