СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"24" квітня 2020 р. Справа № 905/2227/19

Суддя Терещенко О.І.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Віннерс, м. Маріуполь, Донецька область (вх. 1230Д/1-18)

на рішення господарського суду Донецької області від 12.03.2020 року у справі №905/2227/19, ухвалене у приміщенні господарського суду Донецької області (суддя Чернова О.В.), повний текст якого складено 18.03.2020 року

за позовом Маріупольської міської ради, м. Маріуполь Донецької області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Віннерс, м. Маріуполь Донецької області

про стягнення заборгованості у розмірі 35 089,36 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Донецької області від 12.03.2020 року у справі №905/2227/19 позовні вимоги Маріупольської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю Віннерс про стягнення заборгованості у розмірі 35 089,36 грн., з яких 33 555,00 грн. сума основного боргу, 1 533,46 грн. пеня задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Віннерс на користь Маріупольської міської ради заборгованість у розмірі 14 364,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 786,46 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю Віннерс з рішенням господарського суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 12.03.2020 року у справі №905/2227/19 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суддя - доповідач вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Тобто, перебіг строку на оскарження в апеляційному порядку судового рішення визначено в законодавчому порядку.

Згідно частини 1 статті 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Так, з матеріалів справи слідує, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду ухвалене 12.03.2020 року, повний текст рішення складено та підписано 18.03.2020 року, а отже, строк подання апеляційної скарги сплив 07.04.2020 року.

Втім, з матеріалів доданих до апеляційної скарги слідує, що апелянтом було подано апеляційну скаргу 13.04.2020 року, що підтверджується інформацією, розміщеною на конверті відділу поштового зв`язку Укрпошта, в якому апеляційна скарга надійшла до Східного апеляційного господарського суду.

Відповідно до статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно статті 14 Закону України Про судоустрій і статус суддів учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Водночас, статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі "Устименко проти України". Зокрема, Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява N 52854/99, п. п. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення). Зі змісту пункту 52 рішення випливає, що якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача "поважних причин" для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення. За цих підстав Високий Суд одноголосно постановив, що було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції (п. 53 рішення).

Отже, відсутність клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення місцевого господарського суду, унеможливлює відкриття апеляційного провадження у справі.

Разом з тим, відповідно до п. 2 ч.3 статті 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Згідно з ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

15.12.2017 року згідно з Законом України у редакції від 03.10.2017 року №2147-VIII Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів набув чинності Закон України "Про судовий збір" у новій редакції.

Відповідно до п. 2 ч. 3 статті 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Згідно з ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

15.12.2017 року згідно з Законом України у редакції від 03.10.2017р. №2147-VIII Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів набув чинності Закон України "Про судовий збір" у новій редакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції після 15.12.2017 року) за подання до господарського суду апеляційних скарг на рішення суду ставка судового збору складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви та скарги.

Згідно зі ст. 4 Закону України Про судовий збір судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зі змісту позовних вимог слідує, що позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 35 089,36 грн., з яких 33 555,00 грн. сума основного боргу, 1 533,46 грн. пеня.

Звертаючись з апеляційною скаргою на оскаржуване рішення місцевого господарського суду апелянт просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 12.03.2020 року у справі №905/2227/19 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

У відповідності до ч. 4 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Отже, за подання апеляційної скарги на рішення суду за позовною вимогою майнового характеру судовий збір повинен бути сплачений у розмірі 2881,50 грн., що складає 150 відсотків від 1921,00 грн. (ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви).

При перевірці матеріалів апеляційної скарги встановлено, що апелянтом сплачено 1179,70 грн. згідно квитанції від 13.04.2020 року №ПН 1123222.

Таким чином, сума не сплаченого апелянтом судового збору становить 1701,80 грн.

Отже, апелянтом не надано доказів про сплату судового збору в порядку та розмірі, встановленому Законом України Про судовий збір (в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017 року).

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року за №211 Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 через спалах у світі коронавірусу з 12.03.2020 року до 03.04.2020 року в Україні введений карантин; постановами Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 року № 239 та від 22.04.2020 року №291 до постанови від 11.03.2020 року № 211 внесено зміни, якими дію карантину продовжено до 11.05. 2020 року.

Також, відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)" від 30.03.2020 року № 540-IX (який набрав чинності з 02.04.2020 року) розділ Х ГПК України "Прикінцеві положення" доповнено пунктом 4 такого змісту:

"4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Отже, слід встановити апелянту строк на усунення недоліків апеляційної скарги - протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, з урахуванням вимог Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) від 30.03.2020 року № 540-IX .

Частиною 2 ст. 260 ГПК України встановлено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, та відповідно апеляційна скарга підлягає залишенню без руху.

Отже, апелянтом не було виконано вимог статті 258 ГПК України, що відповідно до статті 260 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст. 119, 174, ст. 234, 258, ст. 260 Господарського процесуального кодексу України, суддя- доповідач

УХВАЛИЛА:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Віннерс на рішення господарського суду Донецької області від 12.03.2020 року у справі №905/2227/19 залишити без руху.

2. Товариству з обмеженою відповідальністю Віннерс усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, з урахуванням вимог Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) від 30.03.2020 року № 540-IX .

3.Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю Віннерс, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Інформацію у справі, що розглядається, можна отримати за веб-адресою https://court.gov.ua/fair/ та https://eag.court.gov.ua/sud4875/

Суддя - доповідач О.І. Терещенко