ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"07" квітня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/3417/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Степанової Л.В.

при секретарі судового засідання Луцюк Р.П.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до відповідача Фізичної особи - підприємця Лобас Каріни Ігорівни про розірвання договору, виселення та стягнення 21921,47грн.

ВСТАНОВИВ:

Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідача Фізичної особи - підприємця Джанашия Андрія Олександровича в якому просить:

- стягнути з Фізичної особи - підприємця Лобас Каріни Ігорівни на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради 21323,17грн. заборгованості з орендної плати, 3329,43грн. пені;

- розірвати договір оренди нежитлового приміщення №12/6 від 22.04.2013р. укладений між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та Фізичною особою - підприємцем Лобас Каріною Ігорівною;

- виселити Фізичну особу - підприємця Лобас Каріну Ігорівну з нежитлового приміщення підвалу, загальною площею 76,1кв.м., яке розташоване за адресою: м. Одеса, узвіз Деволанівський, 17-а на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

В обґрунтування позовних вимог Департамент комунальної власності Одеської міської ради посилається на порушення Фізичною особою - підприємцем Лобас Каріною Ігорівною умов укладеного між сторонами договору оренди нежитлового приміщення №12/6 від 22.04.2013р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.11.2019р. відкрито провадження у справі №916/3417/19, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 12.12.2019р. о 11:00.

В підготовчому засіданні від 12.12.2019р. було оголошено про відкладення підготовчого засідання на 14.01.2020р. о 10:00, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.12.2019р. викликано учасників справи у підготовче засідання відкладене на 14.01.2020р. о 10:00.

27.12.2019р. за вх.суду№26925/19 позивач звернувся до суду з заявою про зменшення позовних вимог в якій просить розірвати договір оренди нежитлового приміщення №12/6 від 22.04.2013р. укладений між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та Фізичною особою - підприємцем Лобас Каріною Ігорівною. виселити Фізичну особу - підприємця Лобас Каріну Ігорівну з нежитлового приміщення підвалу, загальною площею 76,1кв.м., яке розташоване за адресою: м. Одеса, узвіз Деволанівський, 17-а на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради та стягнути з Фізичної особи - підприємця Лобас Каріни Ігорівни 18344,63грн. заборгованості з орендної плати, 3576,84грн. пені.

В підготовчому засіданні від 14.01.2020р. було оголошено про відкладення підготовчого засідання на 04.02.2020р. о 11:00, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.01.2020р. викликано учасників справи у підготовче засідання відкладене на 04.02.2020р. о 11:00.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.01.2020р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Враховуючи неявку у судове засіданні від 27.02.2020р. представників сторін, ухвалою суду від 27.02.2020р. відкладено судове засідання на 17.03.2020р. о 11:00 та викликано учасників справи у судове засдіання.

Враховуючи Постанову Кабінету Міністрів України від 11.03.2020р. №211, Розпорядження голови Одеської міської ради №218 від 15.03.2020р., рішення зборів суддів Господарського суду Одеської області від 16.03.2020р., оформленим протоколом №916-3/2020, яким для забезпечення належної роботи суду в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19 було рекомендовано суддям Господарського суду Одеської області у період дії карантину з 17.03.2020 р. по 03.04.2020 р. включно перенести судові засідання за межі вказаного строку, ухвалою суду від 17.03.2020р. було призначено судове засідання на 07.04.2020р. о 10:00 та викликано учасників справи.

В судове засідання від 07.04.2020р. учасники справи не з`явилися.

Представник позивач, в режимі електронної пошти, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без його участі.

В судовому засіданні від 07.04.2020р. було винесено вступну та резолютивну частини рішення по справі №916/3417/19.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

22.04.2013р. між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради (позивач, Орендодаваець) та Фізичною особо-підприємцем Лобас Каріною Ігорівною (відповідач, Орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення №12/6 (далі договір) відповідно до якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування нежилі приміщення підвалу, площею 76,1кв.м., що розташовані за адресою м. Одеса, узвіз Деволанівський, 17-а з терміном до 22.03.2016р. (п.п.1.1.,1.3. договору).

Відповідно до п.п.2.1., 2.2. договору орендна плата визначається на підставі ст.19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України 04.10.1995р. зі змінами та доповненнями, рішень Одеської міської ради та виконкому Одеської міської ради. За орендоване приміщення Орендар зобов`язується сплачувати орендну плату у сумі 713,75грн. без урахування ПДВ. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за минулий місяць на щомісячний індекс інфляції, що друкується Мінстатом України.

Пунктом 4.1. договору сторони встановили, що приміщення передаються Орендарю виключно для використання для надання побутових послуг (ремонт побутових приладів).

Згідно п.5.2. договору за несвоєчасне внесення орендної плати Орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочки. Нарахування пені за прострочку виконання обов`язку припиняється через один рік з дня коли обов`язок повинен був бути виконаний.

Пунктом 5.3. договору сторони передбачили, що у разі невнесення Орендарем орендної плати на протязі 3-х місяців з дати закінчення терміну платежу, Орендодавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення об`єкта оренди. У разі відмови Орендодавця від договору оренди, договір є розірваним з моменту одержання Орендарем повідомлення Орендодавця про відмову від договору.

14.06.2016р. між сторонами було укладено додаткову угоду №1 до договору якою сторони продовжили термін дії договору до 14.05.2019р., встановили розмір орендної плати з 14.06.2016р. у розмірі 1753,42грн. без ПДВ та індексу інфляції.

Як вказує позивач, на виконання умов договору відповідачу було надано в строкове платне користування нежитлові приміщення підвалу, площею площею 76,1кв.м., що розташовані за адресою м. Одеса, узвіз Деволанівський, 17-а з терміном до 14.05.2019р. (в редакції додаткової угоди №1 від 14.06.2016р.). За орендоване приміщення відповідач зобов`язався сплачувати орендну плату, однак відповідач своїх зобов`язань щодо сплати орендної плати належним чином не виконував у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість з орендної плати за період з 01.01.2018р. по 31.10.2019р. у сумі 21323,17грн. Також з відповідача підлягає стягненню пеня за несвоєчасну сплату орендної плати у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, що прямо передбачено п. 5.2 Договору оренди. Оскільки відповідач прострочив сплату орендної плати, позивачем нараховано пеню у сумі 3329,43грн.

Позивач зазначає, що 06.05.2019р. за №01-13/1946 він звернувся до відповідача з претензією про сплату у місячний строк заборгованості з орендної плати у сумі 11386,76грн. та нарахованої пені у сумі 3358,74грн.

Під час розгляду справи позивач звернувся до суду з заявою про зменшення розміру в якій просить стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати у сумі 18344,63грн. та пені у сумі 3576,84грн. посилаючись на те, що 04.12.2019р. відповідачем здійснено перерахування в рахунок часткової сплати заборгованості з орендної плати у сумі 8500,00грн., внаслідок чого станом на 26.12.2019р. заборгованість з орендної плати становить 18344,63грн. за період з 01.01.2018р. по 04.12.2019р.

Крім того, враховуючи неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо сплати орендної плати, позивач, посилаючись на п.5.3. договору, просить розірвати договір оренди нежитлового приміщення №12/6 від 22.04.2013р. укладений між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та Фізичною особою - підприємцем Лобас Каріною Ігорівною та виселити Фізичної особи - підприємця Лобас Каріни Ігорівни з нежитлового приміщення підвалу площею 76,1кв.м., яке розташоване за адресою: м. Одеса, узвіз Деволанівський, 17-а на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

Приймаючи до уваги, що відповідач в засідання суду не з`явився, відзиву на позов не надав, своїм правом на захист не скористався, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З матеріалів справи вбачається, що 22.04.2013р. між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди нежитлового приміщення №12/6 відповідно до якого позивач передав відповідачу у строкове платне користування нежилі приміщення підвалу площею 76,1кв.м., що розташовані за адресою м. Одеса, узвіз Деволанівський, 17-а, з терміном до 14.05.2019р. (додаткова угода №1 від 14.06.2016р.).

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

В силу ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Стаття 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначає, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Положеннями ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992р. за №2269-XII (з наступними змінами і доповненнями) передбачено, що цей закон регулює: організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності (далі - підприємства), їх структурних підрозділів, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності; майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності. Орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Відповідно до ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Орендна плата встановлюється у грошовій формі. Залежно від специфіки виробничої діяльності орендаря орендна плата за згодою сторін може встановлюватися в натуральній або грошово-натуральній формі. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 19 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідачем не сплачувалась орендна плата за користування орендованим приміщення, внаслідок чого у нього виникла заборгованість з орендної плати у сумі 18344,63грн. за період з 01.01.2018р. по 04.12.2019р.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно до ст. 193 Господарського кодексу України, яка цілком кореспондується зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Станом на день розгляду справи відповідач доказів сплати орендної плати або доказів спростовуючих позовні вимоги не надав.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок орендної плати у сумі 18344,63грн. за період з 01.01.2018р. по 04.12.2019р., вважає його правильним, а позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені у сумі 3576,84грн. слід зазначити наступне.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 229 Господарського кодексу України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами. Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ст. 612 цього ж Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За приписами ст. 230 Господарського кодексу України учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання штрафні (господарські) санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно п.5.2. договору за несвоєчасне внесення орендної плати Орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочки. Нарахування пені за прострочку виконання обов`язку припиняється через один рік з дня коли обов`язок повинен був бути виконаний.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені у сумі 3576,84грн. за період з 16.01.2019р. по 08.05.2019р., з 16.02.2019р. по 08.05.2019р., з 16.03.2019р. по 15.09.2019р., з 16.04.2019р. по 15.10.2019р., з 16.05.2019р. по 15.11.2019р., з 16.06.2019р. по 15.12.2019р., з 16.07.2019р. по 31.12.2019р., з 16.08.2019р. по 31.12.2019р., з 16.09.2019р. по 31.12.2019р., з 16.10.2019р. по 31.12.2019р., з 16.11.2019р. по 31.12.2019р., з 16.12.2019р. по 31.12.2019р., вважає його вірним та зазначає, що стягненню з відповідача підлягає пеня у сумі 3576,84грн.

Щодо позовних вимог про розірвання договору оренди нежитлового приміщення №12/6 від 22.04.2013р. слід зазначити наступне.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов`язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

В силу положень ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

В той же час, згідно з положеннями ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договоромабо законом. Як вбачається із змісту ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, чинним законодавством України під істотним розуміється таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладені договору.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Суд зауважує, що у спірних правовідносинах відповідач належним чином не виконував прийняті на себе за договором оренди №12/6 від 22.04.2013р. зобов`язання зі сплати орендних платежів протягом періоду з 01.01.2018р. по 04.12.2019р. За переконанням суду, не зважаючи на часткову оплату у сумі 8500,00грн., така протиправна поведінка відповідача значною мірою позбавляла позивача того, на що він розраховував при укладенні договору, що має наслідком ненадходження до місцевого бюджету грошових коштів, у зв`язку з чим, суд визнає допущене відповідачем порушення власних зобов`язань у спірних правовідносинах істотним та таким, що дозволяє суду зробити висновок про правомірність розірвання договору оренди №12/6 від 22.04.2013р. з передбачених ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 26 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" підстав.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про розірвання договору оренди нежитлового приміщення №12/6 від 22.04.2013р. укладеного між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та Фізичною особою - підприємцем Лобас Каріною Ігорівною.

Щодо позовних вимог про виселення Фізичної особи - підприємця Лобас Каріни Ігорівни з нежитлового приміщення підвалу, загальною площею 76,1кв.м., яке розташоване за адресою: м. Одеса, узвіз Деволанівський, 17-а на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини.

Положеннями п. 4.7 договору передбачено, що після закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання, Орендар зобов`язаний у 15-тиденний термін передати Орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі їх в оренду, та відшкодувати Орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати об`єкта оренди.

Враховуючи положення ст. 27 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" та п. 4.7 договору, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про виселення відповідача із нежитлових приміщення підвалу площею 76,1кв.м, які розташовані за адресою: м. Одеса, узвіз Деволаніський, 17-а на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

Відповідно до ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до відповідача Фізичної особи - підприємця Лобас Каріни Ігорівни про розірвання договору оренди нежитлового приміщення №12/6 від 22.04.2013р. укладеного між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та Фізичною особою - підприємцем Лобас Каріною Ігорівною, виселення Фізичної особи - підприємця Лобас Каріни Ігорівни з нежитлового приміщення підвалу, загальною площею 76,1кв.м., яке розташоване за адресою: м. Одеса, узвіз Деволанівський, 17-а на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради та стягнення з Фізичної особи - підприємця Лобас Каріни Ігорівни на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради 18344,63грн. заборгованості з орендної плати, 3576,84грн. пені, обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору у сумі 5763,00грн. покласти на відповідача згідно ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 129, ст.ст. 232-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до відповідача Фізичної особи - підприємця Лобас Каріни Ігорівни про розірвання договору виселення та стягнення 21921,47грн. - задовольнити у повному обсязі.

2. Розірвати договір оренди нежитлового приміщення №12/6 від 22.04.2013р. укладений між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1, ) та Фізичною особою - підприємцем Лобас Каріною Ігорівною ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ).

3. Виселити Фізичну особу - підприємця Лобас Каріну Ігорівну ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) з нежитлового приміщення підвалу, загальною площею 76,1кв.м., яке розташоване за адресою: м. Одеса, узвіз Деволанівський, 17-а на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1, ).

4. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Лобас Каріни Ігорівни ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1, ) 18344,63грн. заборгованості з орендної плати, 3576,84грн. пені, 5763,00грн. судового збору.

Накази видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повне рішення складено 14 квітня 2020 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення, із врахуванням Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020р. №540-ІХ, яким розділ Х Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України доповнено пунктом 4 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністру України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначенні статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжується на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя Л.В. Степанова