ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2020 р. Справа№ 910/8858/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

при секретарі судового засідання Майданевич А.Г.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 05.03.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Київської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2019 (повний текст складено 28.10.2019)

у справі №910/8858/19 (суддя Баранов Д.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Катена"

до Київської міської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про визнання поновленим договору, визнання додаткової угоди укладеною та вчинення дій

В судовому засіданні 05.03.2020 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

В липні 2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Катена» звернулося до Господарського суду м.Києва з позовом до Київської міської ради про визнання поновленим договору, визнання додаткової угоди укладеною та вчинення дій.

Позовні вимоги обґрунтовані неправомірною, на думку позивача, відмовою Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у поновленні Договору оренди земельної ділянки від 04.04.2006, посвідченого державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Петровою Т.М. (зареєстрований в реєстрі за № 17-1762; зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 13.04.2006 №66-6-00348 у книзі записів державної реєстрації договорів).

За таких обставин, посилаючись на норми ст. 33 Закону України «Про оренду землі», позивач просить суд:

1) визнати поновленим Договір оренди земельної ділянки від 04.04.2006, посвідчений державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Петровою Т.М. 04.04.2006 за реєстровим номером №17-1762, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Катена» та Київською міською радою, на той самий строк і на тих самих умовах;

2) визнати укладеною Додаткову угоду про поновлення терміну дії Договору оренди земельної ділянки від 04.04.2006, посвідченого державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Петровою Т.М. 04.04.2006 за реєстровим номером №17-1762, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Катена» та Київською міською радою (в редакції, наведеній у Додатковій угоді);

3) внести відповідну інформацію щодо державної реєстрації права оренди на земельну ділянку кадастровий номер :90:137:0106 на вулиці Березняківській, 30-В до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права;

4) внести відповідну інформацію щодо державної реєстрації права оренди на земельну ділянку кадастровий номер :90:137:0106 на вулиці Березняківській , 30-В до бази даних Державного земельного кадастру;

5) внести відповідну інформацію щодо державної реєстрації права оренди на земельну ділянку кадастровий номер :90:137:0106 на вулиці Березняківській, 30-В до міського земельного кадастру.

Короткий зміст рішень судів та мотиви їх прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.10.2019 у справі №910/8858/19 позов задоволено.

Визнано поновленим Договір оренди земельної ділянки від 04.04.2006, посвідчений державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Петровою Т.М., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Катена" та Київською міською радою, на той самий строк і на тих самих умовах.

Визнано укладеною Додаткову угоду до Договору оренди земельної ділянки від 04.04.2006, посвідченого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Петровою Т.М. (зареєстрований в реєстрі за № 17-1762; зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 13.04.2006 №66-6-00348 у книзі записів державної реєстрації договорів) у наступній редакції:

«ДОДАТКОВА УГОДА

ПРО ПОНОВЛЕННЯ ДОГОВОРУ ОРЕНДИ ЗЕМЕЛЬНОЇ ДІЛЯНКИ

Київська міська рада, ідентифікаційний код 22883141, місцезнаходження: вулиця Хрещатик, будинок 36, місто Київ (далі - Орендодавець), з однієї сторони, та

Товариство з обмеженою відповідальністю «Катена», ідентифікаційний код 32961804, місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, будинок 7-Б, офіс 155, місто Київ (далі - Орендар), з другої сторони, далі - спільно/окремо кожна - Сторони/Сторона,

уклали цю Додаткову угоду про поновлення Договору оренди земельної ділянки, 04.04.2006 посвідченого Петровою Т.М., державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори, реєстровий номер 17-1762 (далі - Додаткова угода) про нижченаведене.

1. Поновити на 5-ть (п`ять) років Договір оренди земельної ділянки, 04.04.2006 посвідчений Петровою Т.М., державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори, реєстровий номер 17-1762, та зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 13.04.2006 за №66-6-00348, з урахуванням додаткової угоди, затвердженої постановою Вищого господарського суду України від 19.05.2014 у справі №5011-62/3230-2012.

2. Всі інші положення Договору оренди залишаються без змін.

3. Ця додаткова угода є невід`ємною частиною договору оренди».

Вирішено внести інформацію щодо державної реєстрації права оренди на земельну ділянку кадастровий номер :90:137:0106 на вулиці Березняківській, 30-В до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, до Бази даних Державного земельного кадастру та до міського земельного кадастру.

Стягнуто з Київської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Катена" 3 842,00 грн. судового збору.

Задовольняючи позов, місцевий господарський суд виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач 05.11.2019 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові.

Апеляційна скарга обґрунтована неправильним застосуванням судом норм матеріального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, не відповідністю висновків, викладених в оскаржуваному рішенні, обставинам справи, порушенням норм процесуального права, що призвело до помилкових висновків про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що

- судом ухвалено рішення в порушення частин 1-5 ст.236 ГПК України;

- заперечення відповідача у поновленні договору висловлено в проекті рішення Київської міської ради від 06.06.2019 №08/231-2019/ПР, що пропонується до розгляду на пленарному засіданні Київської міської ради;

- на звернення позивача про поновлення договору в порядку ст.33 Закону України «Про оренду землі», зокрема від 18.02.2019, Департамент земельних ресурсів листом від 19.05.2019 №05716-9336 висловив своє небажання продовжувати зазначений договір.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу позивач не погоджується з доводами Київської міської ради, посилаючись на те, що ТОВ «Катена» (орендар) продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди земельної ділянки від 04.04.2006 (після 19.05.2019), а відповідачем (орендодавцем) не було висловлено будь-яких заперечень (у тому числі у зв`язку з неналежним виконанням орендарем зобов`язань зі сплати орендних платежів, цільового використання земельної ділянки, тощо) протягом одного місяця від дати закінчення строку дії договору оренди щодо його поновлення на тих самих умовах та на той самий строк.

Щодо наданого апелянтом суду 26.02.2020 копії рішення КМР від 13.02.2020 №21/8191 про відмову ТОВ «Катена» в поновленні спірного договору оренди земельної ділянки, позивач у письмових поясненнях зазначив, що його прийняття не впливає на юридичну кваліфікацію тих фактів, що встановлені судом першої інстанції.

Під час розгляду справи відповідачем та третьою особою подавались різні документи, проте не було подано жодного доказу як щодо повноважень третьої особи відмовляти орендарям земельних ділянок у поновленні договору оренди, так і щодо відмови, вчиненої Київрадою.

Вважає рішення Київради від 13.02.2020 №21/8191 неналежним доказом у справі, оскільки воно прийнято із простроченням встановленого Законом України «Про оренду землі» місячного строку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 13.11.2019 апеляційну скаргу відповідача передано на розгляд судді Ткаченко Б.О., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді Сулім В.В., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2019 задоволено заяву про самовідвід суддів Ткаченка Б.О., Суліма В.В., Майданевича А.Г.

Матеріали справи №910/8858/19 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою у відповідності до положень ст. 32 ГПК України.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2019 апеляційну скаргу передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Тищенко А.І., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2019 колегією суддів у визначеному складі відкрито апеляційне провадження, призначено справу до розгляду.

13.02.2020 до суду надійшло клопотання про залучення третьою особою у справі мешканців житлового будинку №30-А по вул. Березняківська у м.Києві, у задоволенні якого було відмовлено ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2020.

13.02.2020 від представника третьої особи надійшло клопотання про оголошення перерви у справі у зв`язку з необхідністю надання повного тексту рішення Київської міської Ради від 13.02.2020 щодо позивача у справі.

Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2020, від 13.02.2020 у справі оголошувалась перерва, останній раз на 05.03.2020.

Явка представників сторін

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 05.03.2020 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 05.03.2020 заперечував проти доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу та поясненнях по справі, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Представник третьої особи в судовому засіданні апеляційної інстанції 05.03.2020 підтримав доводи апеляційної скарги відповідача, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові.

Обставини справи, встановлені судами у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

04.04.2006 між Київською міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Катена» (орендар) укладено Договір оренди земельної ділянки, посвідчений державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Петровою Т.М. (зареєстрований в реєстрі за № 17-1762; зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 13.04.2006 №66-6-00348 у книзі записів державної реєстрації договорів).

Відповідно до п. 1.1 Договору орендодавець на підставі рішення Київської міської ради від 08.12.2005 №578/3039 за Актом приймання-передачі передає, а орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку, визначену цим договором.

Згідно з п. 2.1 Договору об`єктом оренди є земельна ділянка з наступними характеристиками: - місце розташування - вул. Березняківська, 30-В у Дніпровському районі м. Києва; - розмір - 4570 кв.м.; - цільове призначення - для будівництва житлового будинку з приміщеннями соціально-громадського призначення та підземним паркінгом; - кадастровий номер - :90:137:0106.

У п. 3.1 Договору зазначено, що договір укладено на 5 років.

Відповідно до п. 6.1 Договору передача земельної ділянки здійснюється за актом приймання-передачі об`єкта оренди в день державної реєстрації цього договору.

Право на оренду земельної ділянки виникає після державної реєстрації цього договору (п. 6.2 Договору).

Згідно з п. 8.3 Договору після закінчення строку, на який було укладено цей договір, при умові належного виконання обов`язків відповідно до умов цього договору, орендар має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору.

Пунктом 11.3 Договору передбачено, що він припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до п. 11.7 Договору після закінчення стоку, на який було укладено договір, орендар, за умови належного виконання своїх обов`язків, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 3 місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію; у разі поновлення договору на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін.

За актом приймання-передачі земельної ділянки від 13.04.2006 відповідач передав, а позивач прийняв у володіння і користування земельну ділянку: місце розташування вул. Березняківська, 30-В у Дніпровському районі м. Києва; розмір 4570 кв.м.; цільове призначення - для будівництва житлового будинку з приміщеннями соціально-громадського призначення та підземним паркінгом; кадастровий номер :90:137:0106.

Статтями 13, 41 Конституції України передбачено, що від імені Українського народу права власника, зокрема, на землю здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Відповідно до ст.ст.142, 143 Основного Закону України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших об`єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень.

За змістом ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, належить розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Статтею 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

В силу ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Згідно з ч.2 ст.126 Земельного кодексу України право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.93 Земельного кодексу України та ст.1 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтями 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на момент проведення державної реєстрації договору) встановлено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Згідно з ч.2 ст.125 Земельного кодексу України (у відповідній редакції) право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

За приписами ст.202 Земельного кодексу України (у редакції, яка діяла станом на час проведення реєстрації права на землю) державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель. Державний реєстр земель складається з двох частин: книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку.

За змістом п.1.2 Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, який затверджено наказом №174 від 02.07.2003 Держкомзему України, державний реєстр земель - це складова частина державного земельного кадастру, який складається з книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок та поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку і формується за допомогою АС ДЗК.

Таким чином, внаслідок укладання Договору оренди земельної ділянки від 04.04.2006 та проведення відповідних реєстраційних дій (запис від 13.04.2006 №66-6-00348 у книзі записів державної реєстрації договорів) позивач став законним користувачем у розумінні норм ст.ст.116, 124, 126 Земельного кодексу України земельної ділянки площею 4570 кв.м по вул. Березняківській, 30 В у Дніпровському районі м. Києва.

Судом встановлено, що постановою Вищого господарського суду України від 19.05.2014 у справі №5011-62/3230-2012 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Катена» до Київської міської ради про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 04.04.2006; визнано укладеною між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Катена» додаткову угоду до договору оренди від 04.04.2006 на умовах, вказаних у резолютивній частині постанови.

Зокрема, у додатковій угоді зазначено, що у відповідності із п. 11.7 договору оренди земельної ділянки від 04.04.2006 (зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 13.04.2006 року за № 66-6-00348) сторони дійшли згоди поновити договір оренди земельної ділянки від 04.04.2006 на новий строк (5 (п`ять) років).

Таким чином, зважаючи на те, що постанова Вищого господарського суду України від 19.05.2014 у справі №5011-62/3230-2012 набрала законної сили 19.05.2014, строк дії Договору оренди земельної ділянки від 04.04.2006 було поновлено до 19.05.2019.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (довідка долучена позивачем до позовної заяви):

1) власником земельної ділянки кадастровий номер :90:137:0106, площею 0,457 га, за адресою: м. Київ, вул. Березняківська, 30-В, є територіальна громада міста Києва в особі Київської міської ради;

2) у розділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права» зазначено, що 21.07.2014 здійснено державну реєстрацію іншого речового права на вказану земельну ділянку, а саме право оренди земельної ділянки, орендар - Товариство з обмеженою відповідальністю «Катена», підстава виникнення права - Договір оренди земельної ділянки від 04.04.2006, додаткова угода, затверджена постановою Вищого господарського суду України від 19.05.2014 №5011-62/3230-2012, строк дії - 19.05.2019 з правом пролонгації.

Судом встановлено, що 18.02.2019 позивач звернувся до Київської міської ради з листом-повідомленням про поновлення Договору оренди земельної ділянки на підставі ст. 33 Закону України «Про оренду землі», в якому зазначив, що він підтверджує повне виконання умов договору оренди земельної ділянки, відсутність заборгованості з орендної плати за земельну ділянку.

До вказаного листа позивачем було додано проект Додаткової угоди про поновлення Договору оренди земельної ділянки.

Судом встановлено, що Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у відповідності до Порядку набуття прав на землю із земель комунальної власності у місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 20.04.2017 №241/2463, було розглянуто лист-повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю «Катена» про поновлення Договору оренди земельної ділянки.

Зокрема, у листі вих. №05716-6139 від 27.03.2019 Департамент земельних ресурсів повідомив позивача про те, що для подальшого опрацювання питання щодо можливості підготовки відповідного проекту рішення Київської міської ради необхідно надати інформацію:

- актуальну довідку органів Державної фіскальної служби про відсутність заборгованості; щодо сплати пайової участі на розвиток інфраструктури міста;

- пояснення щодо невиконання п. 8.4 договору оренди щодо завершення забудови земельної ділянки в строки, встановлені проектною документацією.

Доказів надіслання вказаного листа позивачеві для виконання в березні-квітні 2019 матеріали справи не містять.

У письмових поясненнях, поданих до суду 04.09.2019, позивач зазначив, що вказаний лист він отримав разом із листом від 16.05.2019.

Так, позивачем долучено до позовної заяви копію листа Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вих.№05716-9336 від 16.05.2019 «Про відмову у поновленні договору оренди».

У вказаному листі Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомив, що товариство не надало тих документів, які вказувались у листі Департаменту вих. №05716-6139 від 27.03.2019.

Крім того, Київською міською радою приймалися рішення від 15.12.2011 №980/7216 «Про відміну рішення Київської міської ради від 08.12.2005 №578/3039 «Про передачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Катена» земельної ділянки для будівництва житлового будинку з приміщеннями соціально-громадського призначення та підземним паркінгом на вул. Березняківській, 30-В у Дніпровському районі міста Києва» та від 06.07.2017 №712/2874 «Про розірвання договору оренди земельної ділянки від 13.04.2006 №66-6-00348», що свідчить про заперечення Київською міською радою у поновленні товариству права оренди земельної ділянки.

За таких обставин, Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомив про заперечення у поновленні договору оренди земельної ділянки.

Як зазначив позивач у письмових поясненнях, поданих до суду 04.09.2019, так як лист про надання додаткових документів від 27.03.2019 було отримано ним разом з листом від 16.05.2019, доказів зворотнього відповідачем не надано, то лише 28.05.2019 позивачем була надана відповідь на лист від 27.03.2019.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказав на те, що він продовжує користуватися спірною земельною ділянкою та сумлінно сплачує всі орендні платежі; у встановлені законом строки звернувся до відповідача з листом-повідомленням про поновлення строку дії договору оренди; до листа-повідомлення було додано проект додаткової угоди.

Позивач вважає, що у зв`язку з ненаданням орендодавцем повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії останнього, Договір оренди земельної ділянки від 04.04.2006 є поновленим на той самий строк та на тих самих умовах (ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі»).

За таких обставин позивач просить суд: 1) визнати поновленим Договір оренди земельної ділянки від 04.04.2006, посвідчений державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Петровою Т.М. 04.04.2006 за реєстровим номером №17-1762, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Катена» та Київською міською радою, на той самий строк і на тих самих умовах; 2) визнати укладеною Додаткову угоду про поновлення терміну дії Договору оренди земельної ділянки від 04.04.2006, посвідченого державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Петровою Т.М. 04.04.2006 за реєстровим номером №17-1762, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Катена» та Київською міською радою (в редакції, наведеній у Додатковій угоді); 3) внести відповідну інформацію щодо державної реєстрації права оренди на земельну ділянку кадастровий номер :90:137:0106 на вулиці Березняківській , 30-В до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права; 4) внести відповідну інформацію щодо державної реєстрації права оренди на земельну ділянку кадастровий номер :90:137:0106 на вулиці Березняківській, 30-В до бази даних Державного земельного кадастру; 5) внести відповідну інформацію щодо державної реєстрації права оренди на земельну ділянку кадастровий номер :90:137:0106 на вулиці Березняківській, 30-В до міського земельного кадастру.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За змістом частини 2 статті 792 Цивільного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Законом України «Про оренду землі» визначено умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі, а статтею 13 передбачено, що договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 33 Закону України «Про оренду землі» регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини 1- 5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми).

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що для застосування положень частини 1 статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов`язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення із проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина 5 статті 33 Закону України «Про оренду землі»).

Водночас, частиною 6 статті 33 зазначеного Закону врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на пролонгацію договору).

При цьому повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», не вимагається. Суть поновлення договору оренди згідно з цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв`язку з належним виконанням договору оренди землі.

Відсутність такого заперечення, як уже зазначалося, може мати прояв у "мовчазній згоді".

У контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідно зауважити, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. Тобто орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інших умовах. Щодо прав та обов`язків орендодавця слід акцентувати, що він має право заперечити стосовно поновлення згідно із цією частиною статті 33 Закону України «Про оренду землі», і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 зазначеної статті.

У подальшому, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди і орендодавець не надав заперечень стосовно поновлення цього договору протягом одного місяця після його закінчення, орендар має право звернутися із вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк.

Орендодавець, у свою чергу, в будь-який час до укладення додаткової угоди стосовно поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах може звернутися із вимогою про звільнення земельної ділянки.

Тобто, договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у частині 8 статті 33 Закону України «Про оренду землі». При цьому відмову або зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено у суді.

Правову позицію щодо розрізнення цих підстав було сформульовано Верховним Судом України, зокрема у постанові від 25.02.2015 у справі №6-219цс14 і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц.

Отже, підстави для поновлення договору оренди земельної ділянки, передбачені у частинах 1- 5 і частині 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», не пов`язані одна з іншою.

Як встановлено судом, постановою Вищого господарського суду України від 19.05.2014 у справі №5011-62/3230-2012 строк дії Договору оренди земельної ділянки від 04.04.2006 було поновлено до 19.05.2019.

18.02.2019 позивач звернувся до Київської міської ради з листом-повідомленням про поновлення Договору оренди земельної ділянки на підставі ст. 33 Закону України «Про оренду землі», в якому зазначив, що він підтверджує повне виконання умов договору оренди земельної ділянки, відсутність заборгованості з орендної плати за земельну ділянку.

До вказаного листа позивачем було додано проект Додаткової угоди про поновлення Договору оренди земельної ділянки наступного змісту:

« 1. Поновити на 5-ть років Договір оренди земельної ділянки, 04.04.2006 посвідчений Петровою Т.М., державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори, реєстровий номер 17-1762, та зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 13.04.2006 за №66-6-00348, з урахуванням додаткової угоди, затвердженої постановою Вищого господарського суду України від 19.05.2014 у справі №5011-62/3230-2012.

2. Всі інші положення Договору оренди залишаються без змін.

3. Ця додаткова угода є невід`ємною частиною договору оренди і набирає чинності з дня її нотаріального посвідчення в установленому порядку.

4. Витрати, пов`язані із нотаріальним посвідченням цієї додаткової угоди, сплачує орендар.

5. Ця додаткова угода складена у 3-х примірниках. Один примірник - для зберігання у орендаря, один - для орендодавця (знаходиться на зберіганні у Департаменті земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації), один - для зберігання у нотаріуса.».

Як встановлено судом, у листі вих. №05716-6139 від 27.03.2019 Департамент земельних ресурсів повідомив позивача про те, що для подальшого опрацювання питання щодо можливості підготовки відповідного проекту рішення Київської міської ради необхідно надати інформацію:

- актуальну довідку органів Державної фіскальної служби про відсутність заборгованості;

- щодо сплати пайової участі на розвиток інфраструктури міста;

- пояснення щодо невиконання п. 8.4 договору оренди щодо завершення забудови земельної ділянки в строки, встановлені проектною документацією.

У письмових поясненнях, поданих до суду 04.09.2019, позивач зазначив, що вказаний лист він отримав разом із листом від 16.05.2019, доказів протилежного відовідачем не надано.

Так, позивачем долучено до позовної заяви копію листа Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вих.№05716-9336 від 16.05.2019 «Про відмову у поновленні договору оренди».

У вказаному листі Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомив, що товариство не надало тих документів, які вказувались у листі Департаменту вих. №05716-6139 від 27.03.2019.

Крім того, Київською міською радою приймалися рішення від 15.12.2011 №980/7216 «Про відміну рішення Київської міської ради від 08.12.2005 №578/3039 «Про передачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Катена» земельної ділянки для будівництва житлового будинку з приміщеннями соціально-громадського призначення та підземним паркінгом на вул. Березняківській, 30-В у Дніпровському районі міста Києва» та від 06.07.2017 №712/2874 «Про розірвання договору оренди земельної ділянки від 13.04.2006 №66-6-00348», що свідчить про заперечення Київською міською радою у поновленні товариству права оренди земельної ділянки.

За таких обставин, Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомив про заперечення у поновленні договору оренди земельної ділянки.

Як зазначив позивач у письмових поясненнях, поданих до суду 04.09.2019, так як лист про надання додаткових документів від 27.03.2019 було отримано ним разом з листом від 16.05.2019, то лише 28.05.2019 позивачем була надана відповідь на лист від 27.03.2019.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач просить визнати поновленим Договір оренди земельної ділянки, посвідчений державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Петровою Т.М. (зареєстрований в реєстрі за № 17-1762; зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 13.04.2006 №66-6-00348 у книзі записів державної реєстрації договорів) від 04.04.2006 на той самий строк і на тих самих умовах, так як позивач продовжує користуватися спірною земельною ділянкою, та відповідач (орендодавець) протягом місяця від дня закінчення строку дії договору оренди не надав позивачу заперечень щодо поновлення дії договору оренди.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Катена" зводяться до їх обгрунтування положеннями ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Так, частиною 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу:

1) користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і

2) відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на пролонгацію договору).

Повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», не вимагається.

Суть поновлення договору оренди згідно з цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв`язку з належним виконанням договору оренди землі.

У постанові Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №385/1446/16-ц викладено правову позицію про те, що для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів:

1) орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою,

2) орендар належно виконує свої обов`язки за договором;

3) відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди;

4) сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Як встановлено судом, постановою Вищого господарського суду України від 19.05.2014 у справі №5011-62/3230-2012 строк дії Договору оренди земельної ділянки від 04.04.2006 було поновлено до 19.05.2019.

При цьому, матеріали справи не місять доказів повернення позивачем орендованої земельної ділянки на умовах Договору оренди відповідачу (орендодавцю) (в тому числі акту повернення з оренди земельної ділянки), та між сторонами відсутній спір щодо фактичного перебування у користуванні позивача земельної ділянки, яка є предметом оренди за вказаним договором.

Враховуючи, що сторонами спору не заперечується фактичне користування позивачем (орендарем) спірною земельною ділянкою, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що орендар (позивач у даній справі) продовжує користуватися орендованою ним на підставі Договору оренди від 04.04.2006 земельною ділянкою після закінчення строку дії вказаного договору.

При цьому, матеріали справи не містять доказів неналежного виконання позивачем умов Договору оренди.

Як вбачається з пояснювальної записки 3ПЗ-37927 від 16.05.2019 до проекту рішення Київської міської ради «Про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю «Катена» в поновленні Договору оренди земельної ділянки від 13.04.2006», вказане рішення обґрунтоване тим, що позивачем протягом 10 років з моменту реєстрації договору будівництво не розпочато, чим порушено строки завершення забудови земельної ділянки.

Так, відповідно до п. 8.4 договору орендар зобов`язаний, зокрема, приступити до використання земельної ділянки в строк, встановлений цим договором, та після підписання цього договору і акта приймання-передачі земельної ділянки та державної реєстрації договору; завершити забудову земельної ділянки в строки, встановлені проектною документацією на будівництво, затвердженою в установленому порядку, використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення та своєчасно вносити оренду плату.

Умовами Договору оренди від 04.04.2006 не встановлено строку закінчення позивачем забудови спірної земельної ділянки.

Будь-яких доказів (в тому числі проектної документації) на підтвердження обставин порушення позивачем умов Договору оренди від 04.04.2006 відповідачем під час розгляду справи суду не надано.

У контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідно зауважити, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. Тобто орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інших умовах.

Щодо прав та обов`язків орендодавця колегія суддів зазначає, що він має право заперечити стосовно поновлення згідно із цією частиною статті 33 Закону України «Про оренду землі», і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 зазначеної статті.

Таким чином, враховуючи положення ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», відповідач (орендодавець - Київська міська рада) мав право висловити заперечення щодо продовження строку дії договору оренди на тих самих умовах і на той самий строк до 20.06.2019 (в тому числі й у зв`язку з неналежним виконанням позивачем обов`язків за договором - сплати орендних платежів, цільового використання земельної ділянки, не забудови земельної ділянки у певний строк, тощо).

Відповідно до п. 3.11 Положення про Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) департамент розробляє в установленому порядку проекти рішень Київської міської ради, готує та подає розпорядження Київського міського голови, розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), а також подає свої висновки з питань: - розпорядження землями в межах міста Києва; - передачі земельних ділянок у власність громадян та юридичних осіб; - надання земельних ділянок в користування, вилучення земельних ділянок; - продажу земельних ділянок у власність; - викупу земельних ділянок для суспільних потреб міста; - звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок; - встановлення та зміни меж районів у місті в порядку, встановленому законодавством України.

При цьому, відповідно до п. 9.11 Порядку набуття прав на землю із земель комунальної власності у місті Києві договори оренди земельних ділянок, строк дії яких закінчився, поновлюються на той самий строк без прийняття Київською міською радою рішення про поновлення договору оренди у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення цього строку листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі та за умови згоди орендаря на приведення розмірів орендної плати за земельну ділянку та інших умов договору у відповідність до вимог законодавства, а також у випадку внесення змін до змісту договору в частині виключення слів "будівництва", "реконструкції", "реставрації", в разі здійснення цих робіт та надання матеріалів та документів, що їх підтверджують (сертифікат прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, декларація про готовність об`єкта до експлуатації тощо).

Оскільки Договір оренди земельної ділянки від 04.04.2006 було укладено між позивачем та Київською міською радою як орендодавцем, то заперечення щодо поновлення договору оренди протягом одного місяця від дати закінчення його строку дії повинні бути надані саме орендодавцем, тобто Київською міською радою, а не Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської радим (Київської міської державної адміністрації).

Однак, матеріали справи не містять доказів висловлення саме відповідачем (оскільки саме відповідач - Київська міська рада є орендодавцем за договором оренди, а не Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської радим (Київської міської державної адміністрації) протягом одного місяця від дати закінчення строку дії Договору оренди земельної ділянки від 04.04.2006 будь-яких заперечень щодо продовження дії вказаного договору на тих самих умовах і на той самий строк.

Щодо змісту листа Департаменту вих. №05716-9336 від 16.05.2019, судом вірно зазначено, що недійсність рішення Київської міської ради від 15.12.2011 №980/7216 «Про відміну рішення Київської міської ради від 08.12.2005 №578/3039 «Про передачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Катена» земельної ділянки для будівництва житлового будинку з приміщеннями соціально-громадського призначення та підземним паркінгом на вул. Березняківській, 30-В у Дніпровському районі міста Києва» встановлено судами під час розгляду справи №5011-62/3230-2011, а рішення Київради від 06.07.2017 №712/2874 «Про розірвання договору оренди земельної ділянки від 13.04.2006 №66-6-00348» визнано недійсним рішенням Господарського суду міста Києва від 01.11.2017 у справі №910/15297/17, яке залишене без змін постановою Верховного Суду від 15.05.2018.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що позивач (орендар) продовжував користуватися земельною ділянкою після закінчення строку Договору оренди земельної ділянки від 04.04.2006 (після 19.05.2019), а відповідачем (орендодавцем) не було висловлено будь-яких заперечень (в тому числі й у зв`язку з неналежним виконанням орендарем зобов`язань зі сплати орендних платежів, цільового використання земельної ділянки, тощо) протягом одного місяця від дати закінчення строку дії договору оренди щодо його поновлення на тих самих умовах та на той самий строк.

У подальшому, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди і орендодавець не надав заперечень стосовно поновлення цього договору протягом одного місяця після його закінчення, орендар має право звернутися із вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк. Орендодавець, у свою чергу, в будь-який час до укладення додаткової угоди стосовно поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах може звернутися із вимогою про звільнення земельної ділянки. Тобто договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у частині 8 статті 33 Закону України «Про оренду землі». При цьому відмову або зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено у суді.

Поновлення договору оренди землі в судовому порядку у передбачений статтею 33 Закону України "Про оренду землі" спосіб вимагає укладення додаткової угоди між сторонами, як єдиної підстави продовження орендних правовідносин, що безпосередньо випливає зі змісту зазначеної правової норми.

Належним способом захисту порушеного права у цьому випадку є позов про визнання укладеною додаткової угоди із викладенням її змісту, оскільки сама по собі вимога про визнання договору оренди землі поновленим за своєю суттю є встановленням факту, який має юридичне значення, і не може забезпечити захисту порушеного права позивача в силу імперативного припису про обов`язковість оформлення поновлення договору оренди саме шляхом укладення додаткової угоди, що, власне, і може бути предметом розгляду в суді (частина 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі")

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.06.2019 у справі №910/9044/18.

Звертаючись до суду із даним позовом, позивач просить визнати поновленим Договір оренди земельної ділянки від 04.04.2006 на той самий строк і на тих самих умовах в редакції Додаткової угоди, викладеної у прохальній частині позовної заяви.

Обраний позивачем спосіб захисту узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 04.06.2019 у справі №910/9044/18.

При цьому, редакція вказаної додаткової угоди надсилалась відповідачу для підписання та її зміст не змінює будь-яких умов Договору оренди земельної ділянки від 04.04.2006, окрім строку оренди - 5 років (той самий строк, що був встановлений у Договорі оренди земельної ділянки від 04.04.2006 при його укладенні).

Позовні вимоги позивача спрямовані на захист його порушених прав шляхом укладення додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки (на тих самих умовах та на той самий строк).

Разом з тим, як вбачається з редакції додаткової угоди, викладеної у прохальній частині позовної заяви, в ній міститься дата укладення - 2019 рік; у п. 3 зазначено, що додаткова угода набуває чинності з дня її нотаріального посвідчення в установленому порядку; витрати, пов`язані із нотаріальним посвідченням цієї додаткової угоди, сплачує орендар (п. 4); у п. 5 вказано, що ця додаткова угода складена у 3-х примірниках. Один примірник - для зберігання у орендаря, один - для орендодавця (знаходиться на зберіганні у Департаменті земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації), один - для зберігання у нотаріуса.».

В силу положень ч. 2 ст. 187 Господарського кодексу України днем укладення спірного договору є день набрання чинності цим рішенням суду.

Відтак, встановлення дати укладення додаткової угоди та умови про її набрання чинності є необгрунтованими.

Щодо зазначення у проекті договору осіб, що підписують договір від імені сторін, суд зазначає, що дані особи вказуються у випадку добровільного укладення договору (підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення печатками тощо), тоді-як у разі визнання укладеним договору в судовому порядку відсутні підстави зазначення осіб, що діють від імені юридичної особи, так як укладення договору здійснюється не шляхом підписання договору на підставі волевиявлення обох сторін в особі уповноважених представників.

Також, пункти додаткової угоди про її нотаріальне посвідчення та кількість примірників є необгрунтованими у зв`язку з її укладенням в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягає право оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про Державний земельний кадастр» об`єктами Державного земельного кадастру є: землі в межах державного кордону України; землі в межах території адміністративно-територіальних одиниць; обмеження у використанні земель; земельна ділянка.

Відповідно до ч. 9 ст. 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості про розподіл земель між власниками та користувачами вносяться до Державного земельного кадастру відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 3.3 рішення Київської міської ради від 18.04.2013 №194/9251 «Про ведення міського земельного кадастру» Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) забезпечити внесення до міського земельного кадастру при організації землеустрою та здійсненні контролю за використанням і охороною земель комунальної власності територіальної громади міста Києва інформації (даних) про: земельні ділянки, право комунальної власності територіальної громади міста на які зареєстровано в установленому законом порядку; земельні ділянки, передані рішеннями Київської міської ради у власність чи користування та щодо яких Київською міською радою прийнято рішення про їх продаж, в тому числі на конкурентних засадах (аукціонах); договори оренди та купівлі-продажу земельних ділянок, орендодавцями та продавцями яких є Київська міська рада; нормативну грошову оцінку земель відповідно до рішень Київської міської ради про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста; рішення Київської міської ради про затвердження програм використання та охорони земель міста, розвитку зеленої зони та концепції формування зелених насаджень міста, а також про інші рішення Київської міської ради, що визначають правовий режим земель міста; матеріали інвентаризації земель міста, проведеної на виконання Постанови Верховної Ради України "Про земельну реформу", рішень Київської міської ради та її виконавчого органу з питань земельної реформи; об`єкти землеустрою, суб`єкти земельних відносин та документацію із землеустрою; клопотання (заяви) фізичних і юридичних осіб щодо надання Київською міською радою дозволів на розроблення документації із землеустрою щодо передачі (надання) земельних ділянок у власність чи користування на підставі відповідної документації із землеустрою; інші дані, що відповідно до законодавства визначають правовий режим використання та охорони земель.

Таким чином, оскільки відомості про право оренди на земельну ділянку підлягають внесенню до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, до Бази даних Державного земельного кадастру та до міського земельного кадастру, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог в частині внесення інформації щодо державної реєстрації права оренди на земельну ділянку кадастровий номер :90:137:0106 на вулиці Березняківській, 30-В до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, до Бази даних Державного земельного кадастру та до міського земельного кадастру.

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного позивачем в апеляційній скарзі

Доводи апелянта про порушення місцевим господарським судом частин 1-5 ст.236 ГПК України, не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки апелянтом не зазначено, які саме порушення норм матеріального права та невірне застосування норм процесуального права мало місце під час прийняття оскаржуваного рішення.

Посилання апелянта на висловлення Департаментом земельних ресурсів листом від 19.05.2019 №05716-9336 свого небажання продовжувати спірний договір оренди були детально спростовані місцевим господарським судом, та колегією суддів в черговий раз відхиляються, оскільки Договір оренди земельної ділянки від 04.04.2006 було укладено між позивачем та Київською міською радою як орендодавцем, то заперечення щодо поновлення договору оренди протягом одного місяця від дати закінчення його строку дії повинні бути надані саме орендодавцем, тобто Київською міською радою, а не Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської радим (Київської міської державної адміністрації).

Матеріали справи не містять доказів висловлення саме відповідачем (оскільки саме відповідач - Київська міська рада є орендодавцем за договором оренди, а не Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської радим (Київської міської державної адміністрації) протягом одного місяця від дати закінчення строку дії Договору оренди земельної ділянки від 04.04.2006 будь-яких заперечень щодо продовження дії вказаного договору на тих самих умовах і на той самий строк.

Посилання відповідача (апелянта) на висловлення ним заперечень у поновленні договору в проекті рішення Київської міської ради від 06.06.2019 №08/231-2019/ПР, що пропонується до розгляду на пленарному засіданні Київської міської ради, місцевим господарським судом детально проаналізовані та відхилені з посиланням на норми чинного законодавства.

В той же час, щодо поданої апелянтом 26.02.2020 копії рішення КМР від 13.02.2020 №21/8191 про відмову ТОВ «Катена» в поновленні спірного договору оренди земельної ділянки, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до стенограми пленарного засідання Київради від 13.02.2020, копія міститься в матеріалах справи, виступив депутат Странніков А.М., який просив доповнити порядок денний як невідкладним проектом рішення про відмову товариству з обмеженою відповідальністю «Катена» в поновленні договору оренди земельної ділянки від 13.04.2016, обґрунтовуючи це тим, що « Київська міська рада вже висловлювалася двічі з цього приводу, розривала договір з даним забудовником, але через судові рішення, через тривалі судові процеси забудовник продовжує намагатися побудувати на шкільному стадіоні на вулиці Березняківській, 30. Тому є пропозиція підготовлений в установленому порядку проект рішення та оформлений відповідно до Регламенту сьогодні включити до порядку денного та підтримати, оскільки сьогодні відбувається ще одне судове засідання».

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачу відповідно до договору оренди була надана земельна ділянка за адресою вул. Березняківська, 30-В у Дніпровському районі м. Києва, що є відмінною від земельної ділянки по вул. Березняківська, 30, на якій, як зазначається в стенограмі, розташований стадіон.

Прийняття відповідачем рішення від 13.02.2020 №21/8191 про відмову ТОВ «Катена» в поновленні спірного договору оренди земельної ділянки, не впливає на юридичну кваліфікацію тих фактів, що встановлені судом першої інстанції.

Під час розгляду справи відповідачем та третьою особою подавались різні документи, проте не було подано жодного доказу як щодо повноважень третьої особи відмовляти орендарям земельних ділянок у поновленні договору оренди, так і щодо відмови, вчиненої Київрадою, протягом одного місяця від дати закінчення строку дії Договору оренди земельної ділянки від 04.04.2006.

Виходячи з положень ст.129 Констутиції України та ст.ст.74, 269 ГПК України, колегією суддів не приймається як належний доказ у справі рішення Київради від 13.02.2020 №21/8191, оскільки воно прийнято із простроченням встановленого Законом України «Про оренду землі» місячного строку.

У контексті спірних правовідносин колегія суддів також вважає за необхідне застосувати наступну практику Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Перший протокол до Конвенції є частиною національного законодавства України.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Концепція «майна» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися «правом власності», а відтак і «майном». До таких активів може відноситися право оренди (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» від 25.03.1999, заява №311107/96, п. 54).

Відтак, право оренди земельної ділянки також є майном в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції, мирне володіння яким з моменту винесення рішення КМР №578/3039 від 08.12.2005 та укладання Договору оренди земельної ділянки гарантується статтями 1, 8, 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Аналіз прецедентної практики Європейського суду з прав людини дає підстави для формування позиції, що при вирішенні питань щодо порушення державами - учасницями Ради Європи положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї велика увага акцентується на дотриманні державою принципу «правомірних або законних очікувань» та захисту прав людини через призму цього принципу. Зокрема, у справах «Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії» та «Федоренко проти України» ЄСПЛ констатував, що відповідно до прецедентного права органів, які діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності (c.f. Рressos Соmpania Naviera S.A. v. Belgium, Рішення від 20 листопада 1995 року, серія А, №332, с. 21, п. 31; пункт 21 Рішення ЄСПЛ у справі «Федоренко проти України»).

У межах вироблених ЄСПЛ підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (пункт 74 Рішення ЄСПЛ від 2 березня 2005 року у справі «Von Мaltzan and others v. Germany»), ЄСПЛ робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту.

Як було встановлено судом під час розгляду справи, позивач завчасно повідомив відповідача про намір поновити Договір оренди та за відсутності будь-яких заперечень продовжив користуватись земельною ділянкою після закінчення строку дії Договору.

Неповідомлення у встановлений законом строк відповідачем позивача у відповідь на його звернення про будь-які заперечення проти поновлення Договору оренди та неприйняття міською радою у встановлений строк відповідного рішення про поновлення договору оренди, відсутність заперечень проти поновлення договору у місячний строк після закінчення строку його дії, вплинуло на «правомірні очікування» та «законні сподівання» позивача, яким було дотримано усі вимоги законодавства щодо реалізації передбаченого Договором оренди права на продовження договору оренди, які підлягають захисту відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з огляду на вищевикладені обставини.

Крім того, застосовуючи за аналогією до спірних правовідносини проголошений Європейським судом з прав людини в своїх рішеннях (зокрема, у справі «Рисовський проти України» (заява №29979/04), у справі «Беєлер проти Італії» (заява №33202/96), у справі «Онер`їлдіз проти Туреччини» (заява №48939/99), у справі «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (заява №21151/04), у справі «Москаль проти Польщі» (заява №10373/05) обов`язок неухильного дотримання принципу належного урядування, який хоч і стосується офіційних повноважень органів державної влади (в т.ч. місцевого самоврядування), однак, не нівелює їх обов`язку дотримання принципів прозорості і ясності їхніх дій, мінімізації ризику помилок при реалізації своїх прав як учасника правочину з окремим суб`єктом господарювання, слід дійти висновку, що Київська міська рада не дотрималася у спірних правовідносинах принципу належного урядування та за відсутності жодних заперечень проти поновлення дії договору, висловлених у встановленому законом порядку, безпідставно ухилилася від укладення додаткової угоди про поновлення договору, яка, фактично, є документальним оформленням прав позивача на використання земельної ділянки.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

За таких обставин решту аргументів відповідача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про задоволення позову.

Доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу та додаткових поясненнях, колегія суддів вважає обґрунтованими з вищевикладених підстав.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги Київської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2019 у справі №910/8858/19.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Київської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2019 у справі №910/8858/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2019 у справі №910/8858/19 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/8858/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови підписано 10.04.2020 після виходу судді Тищенко А.І. з відпустки.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді Михальською Ю.Б.

А.І. Тищенко