РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.04.2020Справа № 910/1954/20
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 7 724,61 грн.

Представники сторін: не викликались.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 7 724,61 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач не забезпечив збереження вантажу в процесі перевезення, що завдало позивачу збитків на загальну суму 7 724,61 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 17.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання даної ухвали на подання відзиву. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву, але не пізніше 13.03.2020. Встановлено відповідачу строк дляподання заперечень- протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив, але не пізніше 18.03.2020.

Вищезазначена ухвала суду отримана відповідачем 21.102.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за №010.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

24.02.2020 через канцелярію суду відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує та просить відмовити у їх задоволенні в повному обсязі, посилаючись на те, що згідно накладної №46224150 від 22.08.2019 (досилка до накладної №41963133) в розділі 20 відправником зазначено ТОВ з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс» (). Договір №1428 від 16.07.2018 укладений між ПрАТ «АКХС» та ПрАТ «ММК ім. Ілліча». Між ПрАТ «ММК ім. Ілліча» та відправником (ТОВ з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс») із матеріалів доданих до позовної заяви не вбачається будь - яких договірних відносин. Тому, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують факт завдання позивачеві збитків, а саме відсутні документи на підтвердження оплати оспорюваного вантажу.

06.03.2020 через канцелярію суду позивач подав відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначає, що рахунок №92768938 від 19.08.2019 було закрито, шляхом попередньої оплати платіжним дорученням № від 23.07.2019, що підтверджується належним чином завіреною копією банківської виписки від 23.07.2019.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати заперечення на відповідь на відзив.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

16.07.2018 р. між Приватним акціонерним товариством "Авдіївський коксохімічний завод" (надалі - покупець, позивач) та Приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (надалі - продавець) було укладено Договір № 1428 (надалі - Договір), відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати, а покупець - прийняти та оплатити продукцію, вказаних у відповідних специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього Договору, та на умовах, передбачених даним Договором.

Специфікацією № 106 від 01.08.2019 сторони погодили найменування товару (вугілля ГСО, виробник ТОВ «Ресурс» т/х CALYPSO N), що поставлятиметься, його ціну (124 264 408,92 грн/ з ПДВ) та кількість (34 908, 40 т). Поставка продукції здійснюється насипом в серпні 2019.

Пунктом 3.4 Договору сторони погодили, що покупець набуває право власності на товар і несе пов`язаний з ним ризик (втрата, псування і т.д.) з дати поставки продукції. Датою поставки визначається згідно із умовами поставки у відповідності з Міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів «Інкотерсм» в редакції 2010 року.

Пунктом 5.1 Договору сторони передбачили, що оплата покупцем продукції здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця, вказаний в даному договорі.

На підставі рахунку-фактури постачальника - Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» № 92768938 від 19.08.2019 на суму 16 821 138,70 грн. та акту приймання-передачі вугільної продукції № 92768938 від 19.08.2019 до Договору № 11428 від 16.07.2018, підписаний Приватним акціонерним товариством "Авдіївський коксохімічний завод" та Приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» вугілля передано повністю, відповідно до Договору, зауважень до якості і кількості майна немає.

Відповідно до умов Договору № 1428 від 16.07.2018 на адресу Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" по основній залізничній накладній № 41963133 та досильній залізничній накладній № 46224150 надійшло кам`яне бітумінозне вугілля GZHO у вагонах № 53168134, №60028826, вантажовідправник - Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Трансінвестсервіс".

До відправки вказані вагони надійшли з вагою, зазначеною у залізничних накладних, а саме: у вагоні №53168134 - 69,55 тон, у вагоні №60028826- 69,35 тон

Після прибуття вагонів на станцію Авдіївка залізницею проведено комісійне переважування маси вантажу на підставі ст. 52 Статуту залізниць України та встановлена вагова нестача у спірних вагонах: №53168134 - 3,2 тон, у вагоні №60028826- 1,75 тон, про що складені комерційні акти № 482004/404/238 від 25.08.2019, №482004/405/239 від 25.08.2019.

Так, в комерційному акті № 482004/404/238 від 25.08.2019 зазначено, що згідно АЗФ №36129 від 23.08.2019, №973 в/ст від 25.08.2019, акта ГУ-106 №58с від 23.08.2019 станції Покровськ була проведена перевірка маси вантажу у вагоні. В документі зазначено: брутто відсутнє, тара вагона - 22250 кг, нетто 69550 кг. При подаванні вагона із зупинкою без розчеплення на 150 т. статичні ваги (повірені 22.07.2019) виявлено: фактична маса брутто вагона 88600 кг, тара вагона з ПД. 22250 кг, нетто 66350 кг, що менше ваги документа на 3200 кг. В документі зазначено: вантаж промарковано - контрасне маркування вапняним розчином. Фактично поверхня вантажу від рівня бортів до нижче бортів на 10 см, розрівнена, без маркування. Над 7 люком зліва поглиблення воронкою 150 см х 280 см х 80 -100 см. Нещільне прилягання кришки люка до армувального листа, не ущільнений зазор 40 см х 3 см. По прибуттю вагона незначна теча вантажу усунута по станції, інші люка закриті, течі вантажу немає.

В комерційному акті № 482004/405/239 від 25.08.2019 зазначено, що згідно АЗФ №974 в/ст від 25.08.2019, акта ГУ-106 №58с від 23.08.2019 станції Покровськ була проведена перевірка маси вантажу у вагоні. В документі зазначено: брутто відсутнє, тара вагона - 22250 кг, нетто 69350 кг. При подаванні вагона із зупинкою без розчеплення на 150 т. статичні ваги (повірені 22.07.2019) виявлено: фактична маса брутто вагона склала 90100 кг, тара вагона з ПД 22250 кг, нетто 67600 кг, що менше ваги документа на 1750 кг. В документі зазначено: вантаж промарковано - контрасне маркування вапняним розчином. Фактично поверхня вантажу від рівня бортів до нижче бортів на 10 см, розрівнена, без маркування. Між 2,3 люками зліва поглиблення воронкою 200 см х 200 см х 150, між 5,6 люками зліва поглиблення воронкою 120 см х 200 см х 100-120 см. Нещільне прилягання кришки люка до армувального листа, не ущільнений зазори 40 см х 3 см. По прибуттю вагона незначна теча вантажу усунута по станції, інші люка закриті, течі вантажу немає.

Обґрунтовуючи позов, позивач посилається на те, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України не забезпечив збереження вантажу під час перевезення, у зв`язку з чим вагони № 53168134, №60028826 з вантажем (вугілля), прибули з недостачею.

За доводами позивача, відповідач як перевізник належним чином не виконав зобов`язань щодо збереження вантажу під час перевезення, у зв`язку з чим зобов`язаний відшкодувати позивачу збитки у розмірі 7 724,61 грн.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно частини 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно частини 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

За змістом ст. 307 Господарського кодексу України, ст. 909 Цивільного кодексу України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту).

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи-одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено також ч. 2 ст. 307 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Частиною 2 ст. 24 Статуту залізниць України передбачено право залізниці перевіряти правильність відомостей, зазначених вантажовідправником у накладній, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Приписами ст. 37 Статуту визначено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса, вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Маса вантажів визначається відправником.

Відповідно до матеріалів справи, на станції відправлення у залізничній накладній № 41963133 зазначено, що загальна маса вантажу (вугілля кам`яного) у вагоні №53168134 складає 69 550 кг, у досильній залізничній накладній № 46224150 - загальна маса вантажу (вугілля кам`яного) у вагоні №60028826 складає 69 350 кг.

Правильність внесених відомостей до вказаної накладної підтверджена підписом представника відправника.

Згідно із ч. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 105 Статуту визначено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Відповідно до ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Статтею 52 Статуту встановлено, що на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів.

Статтею 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

У відповідності до ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Згідно п. 2 Правил складання актів комерційні акти складаються для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин.

Як встановлено судом, при прибутті вагонів з вантажем на станцію призначення Авдіївка, працівниками Донецької залізниці на підставі ст. 24 Статуту залізниць України здійснено перевірку маси вантажу, що надійшов, шляхом контрольного зважування вагону на електронних вагах.

За результатами зважування встановлено факт недостачі вантажу, що підтверджується підписаними відповідальними особами залізничної станції Авдіївка Донецької залізниці комерційними актами.

Так, відповідно до комерційного акту № 482004/404/238 від 25.08.2019 вага: нетто 69550 кг, тара 22250 кг. При переважуванні виявилося: брутто 88600 кг, нетто 66350 кг, тара 22250 кг, що менше ваги накладної на 3200 кг.

Так, відповідно до комерційного акту № 482004/405/239 від 25.08.2019 вага: нетто 69350 кг, тара 22250 кг. При переважуванні виявилося: брутто 90100 кг, нетто 67600 кг, тара 22250 кг, що менше ваги накладної на 1750 кг.

Вказані комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, а тому визнаються судом належним та допустимим доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладній, фактичній масі вантажу, та недостачі вантажу, який перевозився у вагонах №53168134, №60028826.

При цьому, докази заперечень відповідача щодо форми, порядку складання, змісту вказаного комерційного акту та посадових осіб, які його підписали, а також факту опротестування його з боку сторін відсутні.

Вимогами ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Стаття 623 Цивільного кодексу України зобов`язує сторону, яка порушила зобов`язання відшкодувати завдані у результаті цього збитки.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Згідно із ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ст. 114 Статуту).

Згідно з ст. 115 Статуту вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

У матеріалах справи містяться рахунок-фактура постачальника - Приватного акціонерного товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» № 92768938 від 19.08.2019 на суму 16 821 138, 70 грн, акт приймання-передачі вугільної продукції № 92768938 від 19.08.2019 до Договору № 1428 від 16.07.2018, який підписаний Приватним акціонерним товариством "Авдіївський коксохімічний завод" та Приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», з яких видно, що майно на суму 16 821 138, 70 грн. передане повністю, зауважень до якості і кількості майна немає.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно з п. 27 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 1) 2 % маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0 - 6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м`ясо свіже; 2) 1,5 % маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива; 3) 1 % маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м`ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м`ясні всякі; 4) 0,5 % маси всіх інших вантажів.

Норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються:

- від маси брутто - для вантажів, які перевозяться в тарі й упаковці;

- від маси нетто - для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки.

З урахуванням пункту 27 Правил видачі вантажів, враховуючи, що втраченим вантажем було вугілля кам`яне, позивачем обґрунтовано застосовано норму природних втрат у розмірі 2 % від маси вантажу, зазначеної в перевізних документах при розрахунку збитків.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок збитків (вартості недостачі вантажу), суд погоджується із ним.

Як було зазначено вище, результати комісійного зважування вантажу у відповідності до ст. 129 Статуту залізниць України, п. 2 Правил складання актів підтверджуються комерційним актом № 482004/404/238 від 25.08.2019, №482004/405/239 від 25.08.2019, а отже, за висновками суду, позивачем надані достатні докази на підтвердження втрати вантажу та спричинення позивачеві збитків у розмірі 7 724,61 грн., які складаються з вартості відповідної недостачі.

В свою чергу контррозрахунку заявлених до стягнення позовних вимог або доказів наявності заперечень щодо здійсненого позивачем розрахунку завданих збитків відповідачем суду не подано.

При цьому, судом не приймаються до уваги заперечення відповідача проти позову з посиланням на відсутність документів на підтвердження оплати спірного вантажу, оскільки позивач у відповіді на відзив на позов надав банківську виписку б/н від 23.07.2019 з реєстром оплачуваних рахунків по платіжному дорученню № від 23.07.2019 на суму 16 666 666, 67 грн. по рахунку №92768938 від 19.07.2019.

Враховуюче вищезазначене, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача збитків у розмірі 7 724, 61 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст.ст. 79, 123, 129, 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця (Тверська), 5, ) на користь приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" (86065, Донецька область, м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, 1, ) збитки в розмірі 7 724 (сім тисяч сімсот двадцять чотири) грн. 61 коп. та судовий збір в розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Мудрий