ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"13" квітня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/815/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М. розглянувши заяву заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №4 (65003, м. Одеса, вул. Отамана Головатого, 89) про забезпечення позову вх. ГСОО №2-742/20 від 09.04.2020 року подану по справі №916/815/20:

за позовом: заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №4 (65003, м. Одеса, вул. Отамана Головатого, 89) в інтересах держави в особі Одеської міської ради (65004, м. Одеса, пл. Думська, 1);

до відповідачів: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю „Еліт Ленд Апарт" (65048, Одеська обл., м. Одеса, вул. Канатна, буд. 54, кв. 1); 2.Державного реєстратора Комунального підприємства „Агенція реєстраційних послуг" Манюти Сергія Васильовича ( АДРЕСА_1 )

про визнання рішень державного реєстратора незаконними та їх скасування, припинення права власності, зобов`язання знести самочинно збудований об`єкт незавершеного будівництва та витребування земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 27.03.2020 року заступник керівника Одеської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Одеської міської ради звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. ГСОО №850/20) до відповідачів - Товариства з обмеженою відповідальністю „Еліт Ленд Апарт" та державного реєстратора Комунального підприємства „Агенція реєстраційних послуг" Манюти Сергія Васильовича, в якій просить суд:

1) визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства "Агенція реєстраційних послуг" Манюти Сергія Васильовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 49121663 від 10.10.2019;

2) припинити право власності за ТОВ "Еліт Ленд Апарт" на об`єкт незавершеного будівництва за адресою: Одеська обл., м. Одеса, Миколаївська дорога, будинок 172-В, номер запису про право власності 33630802;

3) зобов`язати ТОВ "Еліт Ленд Апарт" знести за власний рахунок самочинно збудований об`єкт незавершеного будівництва за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, 172 В;

4) витребувати з незаконного володіння ТОВ "Еліт Ленд Апарт" земельну ділянку кадастровий номер: :28:001:0014, площею 0,49 га, за адресою: Одеська обл., м. Одеса, Миколаївська дорога, земельна ділянка 172 в, на користь Одеської міської ради.

В обґрунтування заявлених вимог прокурор посилається, що державна реєстрація на об`єкт незавершеного будівництва за адресою: Одеська обл., м. Одеса, Миколаївська дорога, буд. 172-В, на земельній ділянці з кадастровим номером :28:001:0014 проведена з суттєвими порушеннями вимог закону щодо державної реєстрації. Більш того, прокурор стверджує, що державна реєстрація земельної ділянки кадастровий номер: :28:001:0014 площею 0,49 га, за адресою: Одеська обл., м. Одеса, Миколаївська дорога, земельна ділянка 172-в, та її подальше відчуження до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю „Еліт Ленд Апарт" здійснені на підставі документів, що визнані судом недійсними. Водночас, прокурор наполягає, що законним власником спірної земельної ділянки є Одеська міська рада, що встановлено заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 15.10.2012р. у справі №1527/9611/12, в зв`язку з чим прокурор стверджує, що ТОВ „Еліт Ленд Апарт" здійснило самовільне захоплення земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, земельна ділянка 172-в, у тому числі під об`єктом незавершеного будівництва, що належить територіальній громаді міста Одеса, незаконно використало та продовжує використовувати зазначену ділянку, без належних правових підстав та в порушення вимог чинного законодавства, що стало підставою для звернення прокурора з відповідним позовом до суду.

Розглянувши матеріали вказаної позовної заяви, судом було встановлено, що вказана заява подана без додержання вимог, викладених у ст.ст. 164, 172 Господарського процесуального кодексу України, в зв`язку з чим, ухвалою суду від 01.04.2020 року, за результатами розгляду матеріалів даної позовної заяви, в порядку ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, позовну заяву було залишено без руху та встановлено прокурору строк для усунення відповідних недоліків.

09.04.2020 року прокурором подано до суду заяву про забезпечення позову (вх. ГСОО №2-742/20), в порядку ст.ст. 136-138 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до змісту заяви про забезпечення позову, прокурор просить суд накласти арешт на об`єкт незавершеного будівництва, заклад громадського харчування та об`єкт туристичної інфраструктури, загальною площею 3773 кв.м, 4% готовності конструктивних елементів, а саме: залізобетонні палі за адресою: Одеська обл., м. Одеса, Миколаївська дорога, будинок 172-В, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.138 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно зі ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Положеннями ч.4 ст.137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п.п.3, 4, 6 ч.1 ст.139 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

У відповідності до ч.1 ст.140 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

В обґрунтування поданої заяви прокурор зауважує, що ризиком є загроза подальшого відчуження спірного об`єкта нерухомого майна, реєстраційний номер - 101, а саме об`єкта незавершеного будівництва - заклад громадського харчування та об`єкт туристичної інфраструктури, загальною площею 3773 кв.м, 4% готовності конструктивних елементів, а саме: залізобетонні палі, що розташований за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, будинок 172-В, на земельній ділянці з кадастровим номером :28:001:0014.

За таких обставин прокурор посилаючись на те, що предметом спору у даній справі є нерухоме майно, яке підлягає знесенню, та яке за його думкою може бути відчужене на користь третіх осіб, що ускладнить виконання рішення суду у даній справі, наполягає на необхідності вжиття заходів до забезпечення позову, згідно ст.ст. 136-139 Господарського процесуального кодексу України, шляхом накладення арешту на спірне майно на час провадження у справі.

Так, суд зазначає, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Водночас, достатньо обґрунтованою для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту.

Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, особа яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.78 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Отже, достатньо обґрунтованою для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник та наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, саме лише посилання прокурора в заяві на наявність наразі реєстраційних дій щодо незавершеного будівництва 4% готовності конструктивних елементів на спірній земельній ділянці, а саме залізобетонні палі не свідчить про відчуження їх на користь іншої особи, а тому твердження прокурора щодо існування загрози подальшого відчуження нерухомого майна на користь третіх осіб є лише припущенням. При цьому, із наданих прокурором відомостей з державного реєстру речових прав станом на 08.04.2020 року не вбачається зміни власника щодо спірних земельних ділянок.

Як вище зазначено судом, достатньо обґрунтованою для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Так, про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

За таких обставин, саме лише посилання заявника в заяві на існування загрози відчуження майна розташованого на спірній земельній ділянці третім особам та потенційну можливість чинення перешкод у витребуванні спірної земельної ділянки чи її звільнення, без надання відповідних доказів не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При цьому, суд зазначає, що прокурором до заяви про забезпечення позову не додано жодного доказу в підтвердження обставин викладених у заяві про забезпечення позову.

Водночас, суд зазначає, що співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Разом з тим, з доданих прокурором до заяви про забезпечення позову відомостей про реєстрацію прав на нерухоме майно та обтяжень вбачається, що на підставі ухвали Суворівського районного суду м. Одеси від 04.03.2020р. у справі №523/641/20 накладено арешт на земельну ділянку площею 0,49 га за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, кадастровий номер :28:001:0014, зареєстровану за ТОВ „Еліт Ленд Апарт", шляхом заборони розпорядження та відчуження власником та іншими особами.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів прокурора щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви прокурора про забезпечення позову вх. ГСОО №2-742/20 від 09.04.2020 шляхом накладення арешту на об`єкт незавершеного будівництва, заклад громадського харчування та об`єкт туристичної інфраструктури, загальною площею 3773 кв.м, 4% готовності конструктивних елементів, а саме: залізобетонні палі за адресою: Одеська обл ., м. Одеса, Миколаївська дорога, будинок 172-В, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, оскільки вказана заява не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку про неможливість або утруднення виконання рішення суду у майбутньому у разі невжиття таких заходів.

Керуючись ст.ст. 136, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви заступника керівника Одеської місцевої прокуратури №4 за вх. ГСОО №2-742/20 від 09.04.2020 року про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її постановлення.

Суддя Ю.М. Невінгловська