УХВАЛА

13 квітня 2020 року

м. Київ

Справа № 916/1137/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Колос І.Б. - (головуючий), Бенедисюка І.М., Малашенкової Т.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги фізичної особи - підприємця Нінічука Сергія Михайловича

на рішення господарського суду Одеської області від 14.08.2018

та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.11.2018

у справі № 916/1137/18

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Студия анимационного кино «Мельница» Російська Федерація, місто Санкт-Петербург (далі -Товариство)

до фізичної особи - підприємця Нінічука Сергія Михайловича (далі - ФОП Нінічук С.М.)

про стягнення 112 000,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

26.02.2020 (згідно з відміткою на поштовому конверті) ФОП Нінічук С.М. звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Одеської області від 14.08.2018 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.11.2018 у справі № 916/1137/18 скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення компенсації у розмірі 96 000,00 грн.

Ухвалою Верховного Суду від 20.03.2020 відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ФОП Нінічук С.М. до надходження матеріалів справи №916/1137/18 до Верховного Суду, оскільки відсутність матеріалів справи №916/1137/18 у суді касаційної інстанції унеможливлює перевірку судом обставин дотримання скаржником положень статей 288, 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). При цьому, Верховний Суд не може встановити чи направлялась судові рішення у справі № 916/1137/18 на адресу ФОП Нінічука С.М.

08.04.2020 матеріли справи №916/1137/18 господарського суду Одеської області надійшли до Верховного Суду.

Дослідивши матеріали касаційної скарги ФОП Нінічука С.М. у справі №916/1137/18 та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження на відповідність вимогам ГПК України, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Як вбачається з прохальної частини касаційної скарги, скаржником предметом касаційного оскарження визначено постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.11.2018 та рішення господарського суду Одеської області від 14.08.2018 у справі №916/1137/18 .

Статтею 288 ГПК України встановлено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За змістом частини 4 статті 293 ГПК України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі у ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Таким чином, встановлене законодавством обмеження права на касаційне оскарження відповідає вимогам вищевказаної статті 129 Конституції України.

Враховуючи, що повний текст оскаржуваної постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.11.2018 у справі №916/1137/18 складено 08.11.2018, то строк на касаційне оскарження закінчився 29.11.2018, відтак звернення скаржника із касаційною скаргою 26.02.2020 відбулось із пропуском такого строку, а саме на один рік і майже три місяці.

Водночас скаржник просить поновити пропущений строк на касаційне оскарження судових рішень мотивуючи наступним: ФОП Нінічук С.М. зазначає, що не був належним чином повідомлений про слухання справи як в суді першої так і в апеляційній інстанції; копії судових рішень не отримував; про судові рішення дізнався лише з листа Чорноморського міського відділу ДВС про відкриття виконавчого провадження; при ознайомленні зі справою 18.02.2020 стало відомо, що всі поштові повідомлення були повернуті з відміткою «за закінченням строку зберігання», тому вважає, що є всі підстави для поновлення пропущеного строку на оскарження судових рішень, а строк слід відраховувати з даті ознайомлення зі справою, тобто з 18.02.2020.

Зважаючи на викладене Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, поштова кореспонденція як судом першої так і апеляційною інстанцією направлялася на адресу ФОП Нінічук С.М., яку сам же останній зазначив і в поданій ним касаційній скарзі, а саме : АДРЕСА_1 . Вказана адреса міститься також і в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Крім того матеріали справи не містять відомостей про зміну вказаної адреси.

Верховний Суд додатково вважає за необхідне зазначити про те, що добросовісна поведінка суб`єкта господарювання передбачає забезпечення ним отримання кореспонденції за адресою його місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Отже, сам лише факт неотримання скаржником поштової кореспонденції, яку суди з додержанням вимог процесуального закону надсилали за належною адресою та яка поверталася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною для пропуску процесуального строку на один рік і майже три місяці.

Водночас, Суд зазначає, що за змістом статей 2, 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень, доступ до якого є відкритим, постанова апеляційного господарського суду від 06.11.2018 у справі № 916/1137/18 оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 12.11.2018, що дозволяло ФОП Нінічук С.М. вчасно звернутися з касаційною скаргою, однак, скаржник цього не зробив через суб`єктивні обставини бездіяльності щодо одержання адресованої йому поштової кореспонденції та подав касаційну скаргу лише 26.02.2020, тобто із пропуском встановленого строку.

Враховуючи те, що касаційну скаргу було подано поза межами присічного строку встановленого частиною 4 статті 293 ГПК України, а доказів в обґрунтування виключних випадків пропуску строку на звернення з касаційною скаргою, зазначених у статті 293 ГПК України, заявник не навів, а також те, що обставини, викладені в клопотанні про поновлення процесуального строку не є підставою для поновлення пропущеного скаржником строку на подання касаційної скарги, суд вважає, що у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження необхідно відмовити.

Встановлення судом касаційної інстанції підстав для відмови у відкритті касаційного провадження саме на підставі частини четвертої статті 293 ГПК України виключає необхідність застосування судом частини третьої статті 292 ГПК України.

Також Верховний Суд враховує ,що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (CASE OF HORNSBY v. GREECE № 18357/91 § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Керуючись статтями 233, 234, 235, частиною 4 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити фізичній особі - підприємцю Нінічуку Сергію Михайловичу в задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення господарського суду Одеської області від 14.08.2018 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.11.2018 зі справи № 916/1137/18 .

2. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою фізичної особи - підприємця Нінічука Сергія Михайловича на рішення господарського суду Одеської області від 14.08.2018 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.11.2018 зі справи № 916/1137/18.

3. Матеріали касаційної скарги на 9 аркушах, у тому числі оригінал квитанції від 26.02.2020 № 164 про сплату судового збору, повернути скаржникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Колос

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Т. Малашенкова