ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

14 квітня 2020 року Справа № 903/247/20

Суддя Господарського суду Волинської області Гарбар І.О., вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову (до подачі позовної заяви) по справі №903/247/20

В С Т А Н О В И В:

08.04.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНСОЛ Україна» направило на адресу суду заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову, а саме: накласти арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «ГЕЛІКОН» () в межах ціни позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНСОЛ Україна» () на суму 2631849,13 грн.

Заяву обґрунтовує тим, що ТОВ «КОМПАНІЯ «ГЕЛІКОН» порушуючи вимоги ст. 193 ГК України, ухиляється від виконанню своїх обов`язків передбачених Договором.

Зазначає, що заявник намагався в добровільному порядку врегулювати спір, що підтверджується в направленніТОВ «КОМПАНІЯ «ГЕЛІКОН» Претензії №1 від 16.03.2020, однак Боржник жодної відповіді не надав. На зв`язок в будь-який спосіб менеджмент та співробітники Боржника не виходять.

Вказує, що ТОВ «КОМПАНІЯ «ГЕЛІКОН» має статутний капітал у 250000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень, що значно менше суми боргу, та створює обґрунтовані ризики в потенційній неплатоспроможності, що унеможливить виконання рішення господарського суду.

Окремо зазначає, що Боржник вдається до активних дій, які спрямовані на приховування та відчуження майна (зокрема продукції); дій, спрямованих на уникнення відповідальності та перешкоджання законному стягненню (так Боржник відмовляється підписувати акт приймання-передачі електричної енергії за лютий 2020 року, що був йому двічі надісланий з описом вкладення) та акт звірки); Боржник постійно затримував оплату за попередні періоди посилаючись на незадовільний фінансовий стан (що призвело до нарахування пені, трьох процентів річних, інфляційних нарахувань за прострочення планових платежів та платежів за фактично поставлену електричну енергію за період з 25.07.2019 року по 16.03.2020 року, яка визначена згідно Договору в Рахунках №29 від 16.03.2020 року, №30 від 16.03.2020 року, №31 від 16.03.2020 року в сумі 367 240 (триста шістдесят сім тисяч двісті сорок) гривень 53 копійки).

Вважає, що невжиття заходів щодо накладення арешту на грошові кошти в межах суми позову, що належать ТОВ «КОМПАНІЯ «ГЕЛІКОН» може унеможливити виконання рішення Господарського суду Волинської області.

Заявник вважає, що невжиття таких заходів істотно ускладнить виконання рішення суду, оскільки поведінка відповідача, який ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, свідчить про те, що відповідач може ухилятись і від інших зобов`язань, а саме від виконання рішення суду; сума, яка буде пред`явлена до стягнення є значною, що об`єктивно може зумовити приховування грошових коштів, які знаходяться на рахунках відповідача або їх нецільове витрачання з метою унеможливлення фактичного виконання судового рішення; Боржник ухиляється від будь-якої відповіді на вимогу (претензію) заявника. Боржником не вчинялось жодних дій спрямованих на позасудове врегулювання спору в добровільному порядку.

В даному випадку оцінюючи заяву сторони та її обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступного висновку, з огляду на таке.

Правові норми, застосовані судом до спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову, зокрема заборонити відповідачу та іншим особами вчиняти певні дії щодо предмету спору.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов?язання.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову (ч. 3 ст. 137 ГПК України).

Забезпечення позову є однією з найважливіших гарантій захисту прав, свобод та інтересів юридичних осіб, певним заходом для створення можливості реального виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог; прийняття передбачених законом заходів щодо забезпечення позову є правом суду, який розглядає спір. Заходи про забезпечення позову застосовується судом, виходячи з обставин справи, змісту заявлених позовних вимог. Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 5, 6 ст. 140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Слід вказати, що з огляду на положення ст.ст.13, 74, 80 ГПК України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або з наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Згідно п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Пунктом 2 зазначеної постанови передбачено, що забезпечення позову, як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, може застосовуватись як за основним, так і за зустрічним позовом на будь-якій стадії процесу, включаючи перегляд рішення, ухвали, постанови (далі - рішення) в апеляційному або у касаційному порядку. Питання про забезпечення позову може вирішуватися господарським судом як без проведення окремого судового засідання, так і в засіданні з викликом представників сторін, інших учасників судового процесу із заслуховуванням їх думки.

Суд звертає увагу, що при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 3 вказаної постанови достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Відповідно до п. 4 постанови Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно ст.140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Правова позиція суду стосовно обставин справи і доводів заявника.

Як встановлено судом, Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНСОЛ Україна» (, надалі - Заявник, Електропостачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «ГЕЛІКОН» (; надалі - Боржник, Споживач) укладено Договір № Е-6 від 11 липня 2019 року (надалі - Договір), за яким Електропостачальник продає електричну енергію Споживачу, а Споживач сплачує Електропостачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами Договору.

У відповідача згідно Договору виникла заборгованість за спожиту в лютому 2020 року електричну енергію (згідно Рахунку №25 від 06.03.2020) на суму 2344175,82 грн. (з ПДВ).

Заборгованість за спожиту в лютому 2020 року електричну енергію становить 2184175,82 грн. за період липень 2019 - березень 2020.

Заявник зазначає, що пеня, три проценти річних, інфляційні нарахування за прострочення планових платежів та платежів за фактично поставлену електричну енергію за період з 25.07.2019 по 16.03.2020, яка визначена згідно Договору в Рахунках №29 від 16.03.2020, №30 від 16.03.2020, №31 від 16.03.2020 в сумі 367240,53 грн.

Як стверджує заявник, станом на березень 2020 ТОВ «КОМПАНІЯ «ГЕЛІКОН» змінило Електропостачальника, так не розрахувавшись з ТОВ «ЕНСОЛ Україна».

Згідно абз. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

У відповідності до п. 5.1 Договору Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами/що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з Додатком №3 до цього Договору. Додатком №3 до Договору викладено Комерційну пропозицію №1 щодо ціни та строків оплати електричної енергії.

Згідно Додаткової угоди №1-G від 12.07.2019 року до Договору Сторонами затверджено зміни до Додатку №3 Договору, шляхом погодження Комерційної пропозиції №1/1 на період з 01 по 31 серпня 2019 року, якою встановлено ціну за 1 кВт /год електричної енергії 2,89 (включно з ПДВ), встановлено графік оплати: до 25 числа місяця, що передує розрахунковому 1/3 вартості заявлених обсягів на розрахунковий місяць (з урахуванням. ПДВ), до 5 числа розрахункового місяця 1/3 вартості заявлених обсягів на розрахунковий місяць (з урахуванням ПДВ), до 15 числа розрахункового місяця 1/3 вартості заявлених обсягів на розрахунковий місяць (з урахуванням ПДВ). За внесення платежів з порушенням термінів, визначених комерційною пропозицією, Споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Надалі графік оплати та штрафні санкції не змінювались. Зміні підлягала виключно ціна товару. Так, згідно Додаткової угоди №2-G від 12.08.2019 вона була встановлена на рівні 2,79 за 1 кВт-год електричної енергії (включно з ПДВ) на період постачання з 01.09.2019 по 30.09.2019.

Згідно Додаткової угоди №3-G від 12.09.2019 ціна була встановлена на рівні 2,74 за 1 кВт-год електричної енергії (включно з ПДВ) на період з 01.10.2019 по 31.10.2019; Додаткової угоди №4-G від 11.10.2019 ціна встановлена на рівні 2,60 за 1 кВт-год електричної енергії (включно з ПДВ) на період з 01.11.2019 по 31.12.2019; Додаткової угоди №5-G від 12.12.2019 ціна була встановлена на рівні 2,56 за 1 кВт-год електричної енергії (включно з ПДВ) на період з 01.01.2020 по 31.01.2020; Додаткової угоди №6-G від 13.01.2020 вона встановлена на рівні 2,46 за 1 кВт-год електричної енергії (включно з ПДВ) на період з 01.02.2020 по 29.02.2020.

Заявник 17.03.2020 направив ТOB «КОМПАНІЯ «ГЕЛІКОН» Претензію №1 від 16.03.2020, яка отримана боржником 20.03.2020, однак Боржник жодної відповіді не надав.

Всупереч вимог ст.ст.74, 136 ГПК України заява ТОВ «ЕНСОЛ Україна» про забезпечення позову не обґрунтована доказами.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Заявником не наведено достатніх обґрунтувань та не доведено у відповідності до вимог ст.ст.76-79 ГПК України, що існує реальна загроза того, що невжиття заходів забезпечення позову, про які просить заявник, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення його порушених прав (у разі задоволення позову), за захистом яких він має намір звертатися до суду.

Саме лише посилання в заяві на потенційну неможливість чи утруднення виконання судового рішення без наведення відповідного обгрунтування та подання відповідних доказів не є достатньою підставою для задоволення заяви.

Висновки за результатами розгляду.

Заявником не доведено, що невжиття, визначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову ґрунтується лише на припущеннях заявника, а останнім не доведено, що невжиття, визначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.

При цьому, відхиляючи заяву про вжиття заходів до забезпечення позову суд також зауважує, що клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Керуючись ст. ст. 74, 136, 137, 140, 232, 233, 234 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви про забезпечення позову від 13.04.2020 у справі №903/247/20 відмовити.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її підписання відповідно до ч.2 ст. 235 ГПК України.

Ухвала суду підписана 14.04.2020.

Ухвала суду може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 255-256, п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя І. О. Гарбар