ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.04.2020 Справа №905/2274/19 Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Калітіній К.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», м.Маріуполь Донецької області, ,

до відповідача, Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, , в особі регіональної філії «Донецька залізниця», м.Лиман Донецької області, ,

про стягнення 200496,70 грн., -

за участю уповноважених представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився, -

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь», м.Маріуполь Донецької області, звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою №09-5/110 від 19.11.2019 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, в особі регіональної філії «Донецька залізниця», м.Лиман Донецької області, про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу за квітень 2019 у розмірі 200496,70 грн., на підставі ст.116 Статуту залізниць України.

З дотриманням приписів ст.32 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/2096/17 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 10.12.2019 даний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №905/2274/19; визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 08.01.2020; визнано явку представників сторін на судове засідання обов`язковою.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що під час здійснення перевезення вантажів на адресу Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» за наявними у матеріалах справи залізничними накладними, відповідачем допущено прострочення термінів доставки вантажу, що передбачені ст.41 Статуту залізниць та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затвердженими наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, з огляду на що існують підстави для стягнення з відповідача на користь позивача штрафу за несвоєчасну доставку вантажу на станцію призначення Сартана за квітень 2019 у сумі 200496,70 грн.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав розрахунок штрафу, залізничні накладні, правоустановчі документи позивача, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо головного підприємства відповідача, документи у підтвердження повноважень представника позивача.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст.509, 525, 526, 527, 610, 611, 908-928 Цивільного кодексу України, ст.ст.173, 174, 179, 193, 306-315 Господарського кодексу України, ст.ст.6, 12 Закону України «Про транспорт», ст.ст.1, 8, 23 Закону України «Про залізничний транспорт», п.п.2, 5, 6, 17, 22, 23, 41, 105, 116, 130, 131 Статуту залізниць України, п.п.1.1, 1.2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р., п.п.1.1, 1.2, 2.1, 2.4, 2.9, 2.10 Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р., п.8 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р.

20.12.2019 від відповідача отримано відзив №2022/1560 від 17.12.2019, відповідно до якого проти позовних вимог заперечує; вважає доданий до позовної заяви розрахунок штрафу за несвоєчасну доставку вантажів математично не вірним; звертає увагу, що позивач не враховує п.2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів, у р.49 спірних накладним є відповідні відмітки про затримку та продовження термінів доставки; приведено контррозрахунок за спірними накладними, за яким визначено завищення позовної вимоги про стягнення штрафу на 54304,20; вважає математично вірною сумою штрафу 146192,50грн. При цьому зазначено, що відповідач не заперечує, що з його боку мали місце порушення визначених правилами термінів доставки вантажу позивачу, але ці порушення виникли з поважних та незалежних від АТ «Укрзалізниця» причин; вважає наявними підстави для зменшення суми штрафу. З урахуванням викладеного просить відмовити в стягненні штрафу у сумі 54304,20грн. через необґрунтованість вимоги, зменшити розмір штрафу за несвоєчасну доставку вантажів до 5% від обґрунтованої суми позову 146192,50грн. - 7309,63грн.

До відзиву додано заяву №2022/1570 від 17.12.2019 про зменшення розміру штрафу за несвоєчасну доставку вантажів до 5% від суми обґрунтованої суми позову 146192,50грн. - 7309,63грн., за змістом якої зазначено, що ПАТ «Укрзалізниця» не заперечує той факт, що з її боку мали місце порушення визначених правилами термінів доставки вантажів позивачу, але ці порушення виникли з поважних та незалежних від нього причин; вказано, що практично вся залізнична мережа регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», яка обслуговує безпосередньо позивача (як вантажоодержувача), знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції, проведення антитерористичної операції значно ускладнило транспортне сполучення у межах регіональної філії «Донецька залізниця» та забезпечення виконання вимог та положень Статуту залізниць України і Правил перевезення вантажів, які були затверджені задовго до початку проведення АТО, наведено пояснення, що спричиняють таке ускладнення; за відсутності збитків позивача у зв`язку з порушенням термінів доставки вантажу залізницею, за відсутності вини перевізника, проведення АТО, фінансовий стан на ін., вважають розмір суми штрафу має бути суттєво зменшений з урахуванням всіх обставин справи.

До заяви додано схему Донецької залізниці, копію звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 1-е півріччя 2019.

08.01.2020 від позивача на електронну адресу суду надійшло клопотання №09-5/110 від 08.01.2020 про розгляд справи без участі представника позивача, за наявними в матеріалах справи документами.

Дане клопотання позивача задоволено судом, про що відображено в ухвалі суду від 08.01.2020.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 08.01.2020 відкладено підготовче засідання на 28.01.2020; визнано явку представника відповідача у судове засідання обов`язковою; визнано явку позивача у судове засідання не обов`язковою.

08.01.2020 від позивача отримано відповідь №09-5/110 від 27.12.2019 на відзив та заяву про зменшення розміру штрафу, у якій з доводами відповідача не погоджується; твердження відповідача щодо продовження строку доставки, у зв`язку з затримкою вантажу в процесі перевезення відповідно до п.2.9 Правил, вважає незаконними і такими, що не відповідають дійсності; ненадано жодного доказу яким підтверджено, що за переліченими у відзиві накладними відправником або одержувачем було порушення, яке привело до затримки доставки вантажу або відсутня вина залізниці; з посиланням на п.4.3 Правил оформлення перевізних документів звергнуто увагу, що в означених відповідачем накладних відсуне посилання на причину затримки у їх п.49, це є прямим порушенням правил оформлення перевізних документів; говорить, що правилами чітко встановлені випадки (причини) коли збільшується термін доставки вантажу, наявність лише відмітки у графі 49 накладної не дає право залізниці на збільшення строку доставки вантажу; наведено правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладену у постанові від 02.12.2019 по справі №910/3745/19; просить розглянути справу з урахуванням відповіді на відзив, у задоволенні заяви відповідача про зменшення розміру штрафу відмовити у повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 28.01.2020 продовжено строк підготовчого провадження до 11.03.2020 (включно); відкладено підготовче засідання на 20.02.2020; роз`яснено відповідачу про його право на подання заперечень на відповідь на відзив у порядку ст.167 Господарського процесуального кодексу України; встановлено відповідачу строк подання заперечення до 20.02.2020, надіслати позивачу копію заперечення та доданих до нього документів до 13.02.2020, докази такого направлення надати суду до початку підготовчого засідання; повідомлено сторін про вчинення 20.02.2020 процесуальної дії відповідно до приписів п.3 ч.2 ст.185 Господарського процесуального кодексу України; визнано явку відповідача у судове засідання обов`язковою; визнано явку позивача у судове засідання не обов`язковою.

11.02.2020 від позивача отримано клопотання №09-5/110 від 05.02.2020, яким до матеріалів справи долучено, у копіях: договір про надання юридичних послуг (правової допомоги) №180329/АЗСТ від 29.03.2018 разом із додатковими угодами №34 від 01.10.2019, №59 від 08.11.2019 до нього, акт приймання-передачі наданих послуг №1 від 20.01.2020 за додатковою угодою №59 від 08.11.2019 із розрахунком розміру винагороди від 20.01.2020, рахунок на оплату №19 від 20.01.2020, платіжне доручення № від 04.02.2020, довіреність на представника позивача №09-18/7940 від 27.12.2019.

Ухвалою суду від 20.02.2020 закрито підготовче провадження по справі №905/2274/19; призначено справу №905/2274/19 до судового розгляду по суті; визначено проведення судового засідання для розгляду справи по суті 11.03.2020. Явка представників сторін у судове засідання не вимагалась.

Згідно ч.2 ст.216 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 11.03.2020 оголошувалась перерва по 07.04.2020, про що сторін повідомлено відповідною ухвалою суду.

Представники сторін у судове засідання 07.04.2020 не з`явились.

30.03.2020 від представника відповідача на електронну поштову адресу суду надійшло клопотання №НЮс-А-30.03-61 від 30.03.2020, у якому просить відкласти розгляд справи та без представника відповідача справу не розглядати. У клопотанні наведено посилання на постанову Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19».

Дослідив дане звернення, суд зазначає про таке.

Згідно Указу Президента України від 13 березня 2020 року №87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» та внесених змін постановою Кабінету Міністрів України №215 від 16.03.2020, постановою Кабінету Міністрів України №239 від 25.03.2020, з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19: 1, на всій території України установлено карантин до 24.04.2020 та введено ряд обмежувальних заходів.

Разом з цим, з боку суду забезпечена можливість учасникам процесу для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом зв`язку) відповідних доказів до суду, до початку дії карантину.

Підготовче провадження у даній справі закрито 20.02.2020, у судове засідання призначене у цю дату, незважаючи на визнання явки відповідача у нього обов`язковою, останній участь не забезпечив.

У судове засідання з розгляду справи по суті 11.03.2020 відповідач також не з`явився, клопотань або заяв, якими повідомлялось суд про неможливість переходу до фактичного розгляду справи по суті або її розгляду від відповідача не надходило.

Одночасно, у розглядуваному клопотанні також не наведено підстав, за яких існують перешкоди у продовженні розгляду справи по суті після перерви. Наміру щодо реалізації відповідачем процесуальної дії, наслідок якої може вплинути на розгляд справи по суті, даним учасником справи не висловлено.

Окрім того, суд наголошував на необхідності подання учасниками справи усіх документів у підтвердження позиції по суті спору, а не безпосередній їх участі у судовому засіданні.

Відповідачем відзив суду надано, заявлено клопотання про зменшення розміру штрафу по справі, про хід судового процесу з розгляду даної справи обізнаний, до відома представника відповідача 28.01.2020 доведено обставини на яких ґрунтується відповідь №09-5/110 від 27.12.2019 та роз`яснено право на подання заперечення на відповідь на відзив, встановлено строк до 20.02.2020. Дане право не реалізовано відповідачем, причин не наведено.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, з дотриманням завдань, принципів господарського судочинства (ст.2 Господарського процесуального кодексу України) та розумності строків для вчинення процесуальної дії (ст.114 Господарського процесуального кодексу України), основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відтак, само по собі посилання на встановлення карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби COVID-19, без дійсної наявності перешкод, які виникли, у зв`язку з веденням такого карантину, у реалізації процесуальних прав учасниками процесу, що може вплинути на розгляд справи по суті, не має безумовним наслідком відкладення розгляду справи.

Враховуючи положення ст.202 Господарського процесуального кодексу України, суть спору, загальну тривалість розгляду справи, а також викладені обставини у розглядуваному випадку, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи, як і для оголошення перерви у справі, та існуючою можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у цьому судовому засіданні.

З огляду на що, у задоволенні клопотання представника відповідача №НЮс-А-30.03-61 від 30.03.2020 судом відмовлено.

Дослідив матеріали справи та оцінив подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку щодо такого.

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст.13 Господарського процесуального кодексу України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За приписом ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства , але за аналогією породжують цивільні права і обов`язки.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Протягом квітня 2019 Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» здійснено доставку вантажів на станцію призначення - Сартана Донецької залізниці, одержувачем якого є Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь» за залізничними накладними №32852055, №32871964, №32876310, №32862641, №32854846, №32862740, №32769929, №32795650, №32781718, №32780074, №32760159, №32790842, №32845679, №32802092, №32830051, №32875189, №32882953, №32884033, №32862609, №32894842, №32856304, №32861775, №32844599, №32885519, №32844573, №32885097, №32891731, №32887242, №32844946, №32891293, копії яких наявні в матеріалах справи.

За твердженнями позивача перевезення вантажу за вказаними накладними було здійснено із порушенням визначених строків доставки.

Зазначена обставина і послугувала підставою для подачі даної позовної заяви про стягнення з відповідача штрафу за порушення строків доставки вантажу.

Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Закону України «Про залізничний транспорт», Статутом залізниць України.

За змістом ч.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до ч.3 ст.909 вказаного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

За приписами ст.6 глави 1 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Згідно зі ст.22 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Статтею 41 вказаного підзаконного нормативно-правового акту регламентовано, що залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Відповідно до п.1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом №644 від 21.11.2000 Міністерства транспорту України, термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Пунктами 1.1, 2.1 вказаних Правил визначено терміни, в які залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, відповідно до підпункту 1.1.1 наведеного пункту, у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками та відправками у великотоннажних контейнерах термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 200 км., маршрутними відправками - неповні 320 км. Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Разом з тим, згідно з пунктом 2.4 наведених Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (пункт 2.9 Правил).

Відповідно до пункту 2.10 Правил обчислення термінів доставки вантажу, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Залізничні накладні містять, зокрема, дані про вантаж, відстань перевезення, дати відправлення, прибуття, видачі вантажу, тарифу тощо.

Як свідчать матеріали справи, у квітні 2019 року на адресу позивача (вантажоодержувача) надійшли вагони з вантажем за залізничними накладними, які наявні в матеріалах справи, із порушенням встановленого ст.41 Статуту залізниць України терміну доставки вантажу.

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст.611 зазначеного нормативно-правового акту у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно із ст.116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб. Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув. Залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

Відповідно до Інформаційного листа №01-06/420/2012 від 04.04.2012 Вищого господарського суду України «Про обчислення термінів доставки залізницею вантажів та визначення розміру штрафу за порушення цих термінів» згідно з частинами другою і третьою статті 41 Статуту залізниць України терміни доставки вантажів та правила обчислення термінів їх доставки встановлені Правилами обчислення термінів доставки вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644. За приписами пунктів 2.1, 2.4 названих Правил обчислення відповідних термінів починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. Розміри штрафу за несвоєчасну доставку вантажів, які залізниця сплачує одержувачу вантажу, встановлені статтею 116 Статуту у відсотках від провізної плати залежно від кількості прострочених діб. Таким чином, встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш як на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченого статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач нарахував та заявив до стягнення штраф за несвоєчасну доставку вантажу за квітень 2019 у розмірі 200496,70грн.

Відповідач у відзиві зазначає, що відповідно до п.2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів у разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін: вивантаження зайвої маси вантажу, виправлення навантаження або інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача. У графі 49 залізничних накладних №32852055, №32876310, №32862641, №32854846, №32862740, №32845679, №32830051, №32875189, №32882953, №32884033, №32862609, №32887242 міститься відмітка про затримку та подовження термінів доставки. Таким чином прострочення доставки вантажу за цими накладними відсутнє, а отже необґрунтовано нарахування штрафу за цими перевізними документами у розмірі 54304,20грн.

За визначенням п.2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів, у разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін:

виконання митних та інших адміністративних правил;

тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці;

необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин;

вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника;

інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Матеріали свідчать про таке:

у накладній №32875189 у графі 49 міститься відмітка про збільшення терміну доставки вантажу на 2 доби згідно з п.2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів з посиланням на акт від 14.04.2019 №255;

у накладній №32887242 у графі 49 міститься відмітка про збільшення терміну доставки вантажу на 2 доби згідно з п.2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів з посиланням на акт від 12.04.2019 №255;

у накладній №32852055 у графі 49 міститься відмітка про збільшення терміну доставки вантажу на 2 доби згідно з п.2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів з посиланням на акт від 11.04.2019 №255;

у накладних №32876310, №32862641, №32854846, №32862740 у графі 49 міститься відмітка про збільшення терміну доставки вантажу на 2 доби згідно з п.2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів з посиланням на акт від 10.04.2019 №255;

у накладних №32845679, №32830051 у графі 49 міститься відмітка про збільшення терміну доставки вантажу на 2 доби згідно з п.2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів з посиланням на акт від 07.04.2019 №255;

у накладних №32781718, №32780074, №32760159, №32790842 у графі 49 міститься відмітка про збільшення терміну доставки вантажу на 3 доби згідно з п.2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів з посиланням на акт від 05.04.2019 №255;

у накладній №32802092 у графі 49 міститься відмітка про збільшення терміну доставки вантажу на 2 доби згідно з п.2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів з посиланням на акт від 05.04.2019 №255.

Причини збільшення терміну доставки вантажу у цих накладних не наведено.

У накладній №32862609 у графі 49 міститься відмітка про продовження строку доставки вантажу 11.04-12.04.2019 з посиланням на акт від 11.04.2019 про відчеплення для переваження та акт від 12.04.2019 про контрольне переважування;

у накладній №32882953 у графі 49 міститься відмітка про продовження строку доставки вантажу 13.04-14.04.2019 (2 доби) згідно з п.2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів з посиланням на акт від 13.04.2019 №255 та акт від 14.04.2019 про переваження;

у накладній №32884033 у графі 49 міститься відмітка про продовження строку доставки вантажу 13.04-14.04.2019, при цьому зазначено про збільшення терміну доставки вантажу на 3 доби згідно з п.2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів, з посиланням на акт від 13.04.2019 №255 та акт від 14.04.2019 про переваження.

У накладних №32769929, №32795650 також міститься, як вбачається, певна відмітка, проте не можна встановити дійсний її зміст з представлених суду копій, відповідачем дані залізничні накладні у перелік таких, за якими подовжено терміни доставки, не включено.

З аналізу зазначених залізничних накладних не можна однозначно встановити, які саме причини з переліку, наведеному у п.2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів, слугували підставою для правомірної затримки вантажу в процесі перевезення, підтверджуючих документів не надано.

Так, відповідачем не представлено акти, на які містять посилання перелічені накладні, або інші документи що наводяться у графі 49 цих перевізних документів, або інших належних та допустимих доказів, з яких можливо було б встановити, які саме причини слугували підставами для правомірного збільшення терміну доставки вантажів за відсутності вини перевізника описаними накладними, так само як і встановити підстави для застосування до спірних правовідносин положень п.2.9 означених Правил.

Суд вважає, що саме лише посилання на п.2.9 Правил у графі 49 залізничних накладних, не підтверджене належними і допустимими засобами доказування, не може слугувати підставою відмови у позові в цій частині.

Відтак, доводи відповідача судом відхилено за недоведеністю. Позицію позивача, з урахуванням висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладену у постанові від 02.12.2019 по справі №910/3745/19, взято до уваги.

Отже, дослідив розрахунок позовних вимог, а також враховуючи, що відповідач не довів факт відсутності порушення визначених Правил термінів доставки вантажів за спірними накладними суд встановив, що сума штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у квітні 2019 року нарахована правомірно.

Одночасно відповідач просить суд зменшити розмір штрафу за несвоєчасну доставку вантажів до 5%.

Позивач з приводу цього заперечує.

Дослідив заявлені вимоги відповідача, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.230 Господарського кодексу України штрафні санкції - господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (п.1 ст.216 Господарського кодексу України).

У розумінні ст.218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.233 Господарського кодексу України, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Отже, якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частина 1 ст.550 Цивільного кодексу України встановлює загальне правило про те, що кредитор має право на стягнення неустойки у всіх випадках порушення боржником зобов`язання, незалежно від того, виникли чи ні у зв`язку з цим порушенням збитки на стороні кредитора. Проте, частина 3 ст.551 Цивільного кодексу України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов`язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

По-перше, суду не представлено у повній мірі доказів у підтвердження обставин, викладених у заяві №2022/1570 від 17.12.2019 про зменшення розміру штрафу, у якості підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, не доведено відсутність вини, вчинення заходів направлених на недопущення спірних порушень.

По-друге, суд зазначає, що в даному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає із зазначених положень Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає права, обов`язки і відповідальність залізниці, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку чітко визначена ст.116 Статуту залізниць України. Підстав вважати такий штраф надмірно великим у порівнянні з допущеним правопорушенням у суду немає, стягується з залізниці незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.

Відтак, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу.

З огляду на таке, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

На ряду з зазначеним, позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати, що, згідно попереднього (орієнтований) розрахунку суми судових витрат, які Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь» понесло і очікує понести у зв`язку з розглядом цієї справи, становить загальну суму 10119,76грн. та складається з судового збору, сплаченого позивачем, у сумі 3007,45грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7112,31гн.

У клопотанні №09-5/110 від 05.02.2020 позивач визначає вимогу щодо витрат на правову допомогу та просить їх стягнути з відповідача у розмірі 4714,45грн.

Відповідно до ч.1-4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд вважає, що в контексті ст.126 Господарського процесуального кодексу України, витрати на оплату послуг адвоката підлягають стягненню за умови, якщо надання таких послуг підтверджено документально.

Позивачем надано договір про надання юридичних послуг (правової допомоги) №180329/АЗСТ від 29.03.2018, укладений між позивачем (клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Всеукраїнська адвокатська допомога» (адвокатське об`єднання), предметом якого є надання клієнту правової допомоги (юридичні послуги) з питань, що виникають у процесі господарської діяльності клієнта в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Зміст, умови та строки виконання покладених клієнтом на адвокатське об`єднання завдань узгоджується сторонами шляхом укладення додаткових угод до цього договору (п.1.2 договору).

За умовами п.2.1 договору для виконання покладених клієнтом на адвокатське об`єднання завдань клієнт надає адвокатському об`єднанню повноваження, що є дійсними та реалізуються адвокатським об`єднанням виключно на підставі окремих довіреностей, виданих клієнтом для представництва його інтересів окремими адвокатами, що є учасниками адвокатського об`єднання.

Відповідно до п.10.1 договору він вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2018.

Додатковою угодою №34 від 01.10.2019 до договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) №180329/АЗСТ від 29.03.2018, сторони дійшли згоди про продовження дії договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) №180329/АЗСТ від 29.03.2018, а саме визначили строк його дії до 31.12.2020, виклавши п.10.1 договору у відповідній редакції.

Додатковою угодою №59 від 08.11.2019 до означеного договору обумовлено порядок оплати юридичних послуг (гонорару) адвокатського об`єднання за надання юридичних послуг (правової допомоги) у спорі про стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 200496,70грн. Адвокатське об`єднання зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів клієнта у суді будь-якої ланки на території України, в тому числі у Верховному Суді:

- усна консультація клієнта, узгодження правової позиції - 301,05грн. за 1 годину;

- збір доказів (підготовка письмових документів: листи, запити) - 301,05грн. за 1 годину;

- перевірка та підготовка документів - 301,05грн. за 1 годину;

- складання процесуальних документів (клопотання, заяви, скарги) - 301,05грн. за 1 годину;

- складання та подання заперечень, відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, письмових пояснень - 301,05грн. за 1 годину;

- участь у судових засіданнях в судах першої інстанції (судодень) - 1000грн.;

- підготовка та подання апеляційної скарги на ухвалу, рішення суду; відзиву на апеляційну скаргу, заперечення проти відкриття апеляційного провадження - 301,05грн. за 1 годину;

- участь у судових засіданнях в судах апеляційної інстанції (судодень) - 2000грн.;

- підготовка та подання касаційної скарги на ухвалу, рішення суду; відзиву на касаційну скаргу, заперечення проти відкриття касаційного провадження - 301,05грн. за 1 годину;

- участь у судових засіданнях у Верховному Суді (судодень) - 3000грн.;

- гонорар за складність справи - 2004,96грн.

Правова допомога вважається наданою після підписання акту надання послуг (акту прийому-передачі наданих послуг), який підписується сторонами та скріплюється печатками.

Оплата послуг здійснюється протягом п`яти календарних днів після підписання сторонами акту надання послуг (акту прийому-передачі наданих послуг) і отримання клієнтом рахунків від адвокатського об`єднання.

Суду представлено такий акт за №1 від 20.01.2020, відповідно до якого адвокатське об`єднання надало, а клієнт прийняв юридичні послуги (правову допомогу) відповідно до додаткової угоди №59 від 08.11.2019 до договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) №180329/АЗСТ від 29.03.2018 та згідно з розрахунком розміру винагороди адвоката за надання правової допомоги (п.1 акту №1 від 20.01.2020).

За змістом п.2 акту №1 від 20.01.2020 вартість послуг адвокатського об`єднання за цим актом приймання-передачі послуг становить 4714,41грн.

У п.п.3, 4 акту сторони погодили, що підписанням цього акту підтверджують факт надання послуг відповідно до положень договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) №180329/АЗСТ від 29.03.2018, зауважень та скарг одна до одної стосовно наданих послуг сторони не мають.

Згідно розрахунку розміру винагороди до акту №1 від 20.01.2020 адвокатом Костіковою О.О. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №3495), який діє від імені Адвокатського об`єднання «Всеукраїнська адвокатська допомога», довіреність №09-18/7940 від 27.12.2019, позивачу за означеним договором та додатковою угодою №59 від 08.11.2019, надано послуги, що стосуються розгляду у Господарському суді Донецької області вимог Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу за квітень 2019 у розмірі 200496,70 грн.:

- усна консультація клієнта, узгодження правової позиції у сумі 301,05грн. - 1 година;

- збір доказів (підготовка письмових документів: листи, запити) у сумі 602,10грн. - 2 години;

- перевірка та підготовка документів у сумі 602,10грн. - 2 години;

- складання позовної заяви - 602,10 за 2 години;

- складання та подання відповіді на відзив на позов у сумі 602,10 - 2 години;

- гонорар за складність справи 1% від ціни позову 2004,96грн.

Узгоджена винагорода складає 4714,41грн.

За приписом ч.1 ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Статус адвокатів, що приймали участь у даній справі у якості представників позивача, підтверджено відповідними свідоцтвами про право на заняття адвокатською діяльністю, зокрема, адвоката Костікової О.О., як одного з представників позивача у даній справі, підтверджено свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю №3495 від 14.07.2010.

В обґрунтування понесення витрат, пов`язаних з юридичною допомогою надано копію акту приймання-передачі наданих послуг №1 від 20.01.2020 за додатковою угодою №59 від 08.11.2019 до договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) №180329/АЗСТ від 29.03.2018, у якому зафіксовано виконання зобов`язань за договором на суму 4714,41грн., а також платіжне доручення № від 04.02.2020, що підтверджує сплату позивачем адвокатському об`єднанню суми у розмірі 4714,45грн..

Суд вважає надані документи належними у розумінні ст.ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами надання позивачу правничої допомоги, пов`язаної зі справою №905/2274/19.

Клопотання відповідачем про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, суду не представлено.

За таких обставин, приймаючи до уваги підготовку матеріалів справи, характер та рівень складності розглядуваних в межах справи №905/2274/19 правовідносин, представлену базу доказування, дійсний розмір узгодженої винагороди, суд дійшов висновку, що вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу підлягають задоволенню у сумі 4714,41грн..

Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм статті 129 Господарського процесуального кодексу України та покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.4, 7, 13, 42, 73-81, 86, 129, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», м.Маріуполь Донецької області, до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман Донецької області, про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу за квітень 2019 у розмірі 200496,70грн., задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м.Київ, Печерський район, вул.Тверська, 5, , банківські реквізити не зазначено) в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (84400, Донецька область, м.Лиман, вул.Привокзальна, б.22, , банківські реквізити не зазначено) на користь Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (87500, Донецька область, м.Маріуполь, Лівобережний район, вул.Лепорського, буд.1, , банківські реквізити не зазначено) 200496,70грн., а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 3007,45грн. та витрат на правничу допомогу у сумі 4714,41грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення ухвалено у судовому засіданні 07.04.2020.

5. Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

6. Дата складання повного тексту рішення 07.04.2020.

Суддя О.В. Кротінова