ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" квітня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/276/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.

при секретарі судового засідання Аганін В.Ю.

розглянувши справу №916/276/20

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Скала-Подільський спеціалізований кар`єр (48720, Тернопільська обл., Борщівський район, смт. Скала-Подільська, вул. Камянець-Подільська,1; )

До відповідача: Виробничо-комерційної фірми „Кварц (68000, Одеська обл., м.Чорноморськ, с. Малодолинське, вул. Паромна, буд. 11-А; )

про стягнення 199383,37 грн.

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю „Скала-Подільський спеціалізований кар`єр звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Виробничо-комерційної фірма „Кварц про стягнення 199383,37 грн.

Позовні вимоги позивача у справі обґрунтовано неналежним виконання з боку Виробничо-комерційної фірми „Кварц прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору поставки №27 від 01.08.2014р. та направлено на стягнення заборгованості у розмірі 199383,37 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 07.02.2020р. позовну Товариства з обмеженою відповідальністю „Скала-Подільський спеціалізований кар`єр від 03.02.2020р. вх. № ГСОО 293/20 залишено без руху. Позивачу зазначено надати суду: докази, які підтверджують належне відправлення відповідачу копії позовної заяви, яка подана позивачем до суду 03.02.2020р. за вх. № ГСОО 293/2 і доданих до неї документів. Встановлено позивачу строк для усунення недоліку позовної заяви не пізніше 5 днів з дня отримання даної ухвали суду. Повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю „Скала-Подільський спеціалізований кар`єр, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

17.02.2020р. позивачем були надані документи, в підтвердження усунення недоліків позовної заяви, які були визначені судом в ухвалі господарського суду Одеської області від 07.02.2020р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.02.2020р. прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Скала-Подільський спеціалізований кар`єр до розгляду та відкрито провадження у справі №916/276/20. Справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на "16" березня 2020 р. о 12:15. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив із урахуванням вимог ст. 166 ГПК України протягом 10 днів з дня отримання відзиву. Встановлено відповідачу строк для подання заперечень із урахуванням вимог 167 ГПК України, протягом 10 днів з дня отримання відповіді на відзив. Викликано учасників справи у підготовче засідання на 16.03.2020р. о 12:15.

16.03.2020р. до господарського суду Одеської області від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.03.2020р. відкладено розгляд справи по суті на "13" квітня 2020 р. о 10:30. Викликано представників сторін у судове засідання для розгляду справи по суті на "13" квітня 2020 р. о 10:30.

06.04.2020р. до господарського суду Одеської області від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі Товариства з обмеженою відповідальністю „Скала-Подільський спеціалізований кар`єр, відповідно до якого позивач просить суд розглянути справу №916/276/20 без участі Товариства з обмеженою відповідальністю „Скала-Подільський спеціалізований кар`єр.

Також, 09.04.2020р. до господарського суду Одеської області від позивача надійшли додаткові пояснення по справі.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю „Скала-Подільський спеціалізований кар`єр підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідачем Виробничо-комерційною фірмою „Кварц відзиву на позовну заяву не надано, відповідач свого права на захист не використав, хоча відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце проведення засідання суду, шляхом скерування на його юридичну адресу ухвали суду, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання 04.03.2020р. (а.с. 57).

У судові засідання представник відповідача не з`явився, про поважність причин відсутності суд не повідомив.

Згідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Приймаючи до уваги, що судове відправлення скеровувалось судом на адресу реєстрації відповідача, а також відсутність жодних клопотань з боку відповідача про відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача, за наявними в ній матеріалами відповідно до п.9 ст.165 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

01 серпня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю „Скала-Подільський спеціалізований кар`єр (постачальник) та Виробничо-комерційною фірмою „Кварц (покупець) було укладено Договір поставки №27 (надалі Договір), за умовами якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується передавати у власність (поставляти), а покупець приймати та оплачувати мінеральний порошок неактивований (надалі продукція), кількість кожної партії мінерального порошку, умови та строки поставки визначаються сторонами в заявках.

Відповідно до п. 3.1. Договору, продукція постачається постачальником покупцеві партіями. Умови, базис, строки постачання кожної партії продукції узгоджується сторонами додатково в заявках до даного Договору.

Згідно до п. 3.3.3. Договору, датою виконання зобов`язання по постачанню продукції автомобільним транспортом постачальника (датою постачання) вважається дата проставлення штампу і підпису представника покупця (вантажоодержувча) на екземплярах товарно-трансопртної накладної, підтверджуючої прийом продукції в пункті призначення.

Положеннями п. 3.3.5. Договору узгоджено, що датою виконання зобов`язання постачальника по передачі продукції покупцеві (датою постачання) на умовах самовивезення вважається дата підписання товарно-транспортної накладної представником покупця (вантажоодержувача), що діє на підставі довіреності покупця.

Відповідно до п. 4.1. Договору, ціна за 1 тону неактивованого мінерального порошку - договірна. Загальна вартість договору необмежена і визначається шляхом додавання загальної вартості кожної партії товару за всіма заявками до даного Договору. (п. 4.8. Договору).

Умовами п. 4.9. Договору визначено, що на підставі заявок, а також на підставі накладних, постачальник формує для покупця рахунок на оплату для кожної конкретної поставки партії продукції.

Відповідно до п. 4.10. Договору, в рахунку на оплату продукції зазначається постачальником, зокрема, асортимент продукції, кількість, загальна вартість та витрати на транспортування (витрати на доставку автомобільним транспортом).

Згідно до п. 4.11. Договору, рахунок на оплату, направлений постачальником покупцю, є дійсним протягом 10 банківських днів. Оплата здійснюється шляхом переказу покупцем грошових коштів на поточний рахунок постачальника, визначений у цьому Договорі. (п. 4.12. Договору).

Сторонами 31 грудня 2016 року було підписано Додаткову угоду №1 до Договору поставки №27 від 01.08.2014р. та узгоджено строк дії договору.

Також між сторонами укладались та підписувались відповідні специфікації до Договору поставки №27 від 01.08.2014р., а саме 01.08.2014р. було підписано специфікацію №1, 05.11.2015р. специфікацію №2 та 01.03.2017р. специфікацію №3. (а.с. 13-15).

За матеріали справи вбачається, що відповідно до видаткової накладної №217 від 28 квітня 2017 року було здійснено поставку відповідачу товару на суму 47440,92 грн., відповідно до видаткової накладної №1785 від 17 листопада 2017 року - на суму 67200,00грн., відповідно до видаткової накладної №1794 від 18 листопада 2017 року - на суму 68544,00 грн., відповідно до видаткової накладної №1807 від 20 листопада 2017 року - на суму 69888,00 грн. Копії вищевказаний видаткових накладний підписані з обох сторін та скріплені печатками підприємств, надані позивачем до матеріалів справи.

Ґрунтуючи позовні вимоги, позивачем зазначалось, що підтвердженням здійснення поставки на користь відповідача також є відповіді товарно-транспортні накладні, що також наявні в матеріалах справи.

26 квітня 2017 року позивачем було виставлено відповідачу рахунок на оплату №142 від 26.04.2017р. на суму 174987,00 грн. та 15 листопада позивачем було виставлено рахунок на оплату №578 від 15.11.2017р. на суму 241920,00 грн.

Позивачем в обґрунтування позову було зазначено суду, що у відповідності до видаткових накладних, за якими було поставлено відповідачу товар за визначеними обсягами, відповідач повинен був сплатити 253072,92 грн., однак, 15 листопада 2019 року ним було здійснено часткову оплату за наданий товар на суму 89360,93 грн., у зв`язку з чим, наразі, за Виробничо-комерційною фірмою „Кварц рахується борг у розмірі 163711,99 грн.

За матеріалами справи вбачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю „Скала-Подільський спеціалізований кар`єр та Виробничо-комерційною фірмою „Кварц було складено та підписано, а також скріплено печатками підприємств Акт звірки взаєморозрахунків, за яким визначено, що заборгованість відповідача становить 163711,99грн. (а.с. 16).

Приймаючи до уваги неналежне виконання з боку відповідача прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору поставки №27 від 01.08.2014р., позивачем було здійснено нарахування 3% річних у розмірі 10509,00 грн. (проведено за період з 04.12.2017р. по 24.01.2020р. на суму боргу 163711,99 грн.) та нарахування інфляційних втрат у розмірі 25162,38 грн. (проведено за період з грудня 2017р. по грудень 2019р. на суму боргу 163711,99грн.)

Позовні вимоги позивача у справі обґрунтовано неналежним виконанням з боку Виробничо-комерційної фірми „Кварц прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору поставки №27 від 01.08.2014р., та направлено на стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 199383,37 грн., яка складається з основного боргу у розмірі 163711,99 грн., 3% річних у розмірі 10509,00 грн. та інфляційних втрат у розмірі 25162,38грн.

За час розгляду справи в суді, відповідачем, яким був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судових засідань, свого права на захист використано не було, також не було використано право на подання відзиву на позовну заяву за весь час розгляду даної господарської справи. Також не було надано відповідних доказів та документів на спростування заявлених вимог позивача.

Суд, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, правовідносини між Товариством з обмеженою відповідальністю „Скала-Подільський спеціалізований кар`єр та Виробничо-комерційною фірмою „Кварц (покупець) виникли на підставі укладеного між ними 01 серпня 2014 року Договір поставки №27.

Стаття 712 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.656 Цивільного кодексу України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

За положеннями ст.662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст.663 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.664 Цивільного кодексу України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Судом встановлено, що на виконання Договору поставки №27 від 01 серпня 2014 року, позивачем відповідно до видаткової накладної №217 від 28 квітня 2017 року, видаткової накладної №1785 від 17 листопада 2017 року, видаткової накладної №1794 від 18 листопада 2017 року, видаткової накладної №1807 від 20 листопада 2017 року та наданих товарно-транспортних накладних на користь відповідача було здійснено поставку обумовленого товару та виставлено рахунки на оплату №142 від 26.04.2017р. на суму 174987,00 грн. №578 від 15.11.2017р. на суму 241920,00 грн.

Позивачем зазначалось суду, що у відповідності до видаткових накладних, за якими було поставлено відповідачу товар за визначеними обсягами, відповідач повинен був сплатити грошову суму у розмірі 253072,92 грн., проте, ним здійснено часткову оплату за отриманий товар на суму 89360,93 грн., у зв`язку з чим за Виробничо-комерційною фірмою „Кварц рахується борг у розмірі 163711,99 грн.

Судом встановлено, що між сторонами було складено та підписано, а також скріплено печатками Акт звірки взаєморозрахунків, за яким визначено, що заборгованість відповідача становить 163711,99 грн. (а.с. 16).

Підписання між сторонами Акту звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір, належать до дій, які свідчать про визнання особою свого боргу. (Правовий висновок викладено у Постанові Верховного Суду від 03.07.2019р. по справі №187/789/17).

Дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт неналежного виконання Виробничо-комерційною фірмою „Кварц прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору поставки №27 від 01 серпня 2014 року щодо повної оплати вартості отриманого з боку позивача товару, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, не спростовано з боку відповідача належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті 163711,99 грн. основного боргу за отриманий товар - є обґрунтованими, підтверджені відповідними доказами і підлягають задоволенню судом.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем було здійснено нарахування 3% річних у розмірі 10509,00 грн., розрахунок проведено за період з 04.12.2017р. по 24.01.2020р. на суму боргу 163711,99 грн. та нарахування інфляційних втрат у розмірі 25162,38 грн., розрахунок проведено за період з грудня 2017р. по грудень 2019р. на суму боргу 163711,99 грн.

Суд, перевіривши розрахунок позивача щодо сплати відповідачем 3% річних у розмірі 10509,00 грн., вважає такий розрахунок вірним, а вимоги про стягнення правомірними.

Суд, перевіривши розрахунок позивача щодо сплати відповідачем інфляційних втрат, вважає таки вимоги правомірними, однак, враховуючи, що при здійсненні розрахунку позивачем було допущено арифметичні помилки, Судом здійснено перерахунок інфляційних втрат за вказаний позивачем період з грудня 2017 року по грудень 2019 року на суму боргу 163711,99 грн.

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період?Інфляційне збільшення суми боргу?Сума боргу з врахуванням індексу інфляції?
01.12.2017 - 31.12..991.15425161.61188873.60

Так, з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати у розмірі 25161,61 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю „Скала-Подільський спеціалізований кар`єр зі стягненням Виробничо-комерційної фірми „Кварц основного боргу у розмірі 163711,99 грн., 3% річних у розмірі 10509,00 грн. та інфляційних втрат у розмірі 25161,61 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 2990,74 грн. покладаються на відповідача, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України

ВИРІШИВ:

1.Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Скала-Подільський спеціалізований кар`єр задовольнити частково.

2.Стягнути з Виробничо-комерційної фірми „Кварц (68000, Одеська обл., м.Чорноморськ, с. Малодолинське, вул. Паромна, буд. 11-А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Скала-Подільський спеціалізований кар`єр (48720, Тернопільська обл., Борщівський район, смт. Скала-Подільська, вул. Камянець-Подільська,1; ) основний боргу у розмірі 163711 (сто шістдесят три тисячі сімсот одинадцять) грн. 99 коп., 3% річних у розмірі 10509 (десять тисяч п`ятсот дев`ять) грн. 00 коп. та інфляційних втрат у розмірі 25161 (двадцять п`ять тисяч сто шістдесят одну) грн. 61 коп. та втирати по сплаті судового у розмірі 2990 (дві тисячі дев`ятсот дев`яносто) грн. 74 коп.

3.В інші частині позову - відмовити.

Повний текст рішення складено 13 квітня 2020 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги через господарський суд Одеської області відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI Перехідні положення ГПК України, в строк встановлений частиною першою статті 256 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" цього кодексу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко