УХВАЛА

22 квітня 2020 року

м. Київ

Справа № 905/1026/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Пількова К. М. - головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Елара"

на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 29.11.2019 у справі Господарського суду Донецької області

за позовом Національного банку України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк"

про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

18.02.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Елара" (далі - ТОВ "Елара") вперше звернулося з касаційною скаргою на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 29.11.2019, в якій просило скасувати зазначену ухвалу та направити справу до апеляційного суду для продовження розгляду.

Як свідчать матеріали справи, ухвалою Господарського суду Донецької області від 12.03.2019 позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета позову - Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайлон" (далі - ТОВ "Тайлон") та додані до неї документи повернуто без розгляду на підставі частини шостої статті 180 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

На вказану ухвалу Товариство з обмеженою відповідальністю "Зернопоставка-М" (далі - ТОВ "Зернопоставка-М") було подано апеляційну скаргу, в якій просило скасувати зазначену ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви ТОВ "Тайлон" до Національного банку України про визнання відсутнім права вимоги та передати її на розгляд до Господарського суду Донецької області.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.10.2019 апеляційну скаргу ТОВ "Зернопоставка-М" без руху на підставі частин другої та третьої статті 260 ГПК України, оскільки скаржником в порушення приписів пунктів 2, 3 частини третьої статті 258 ГПК України не надано доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги в порядку та розмірі, встановлених Законом України "Про судовий збір", а також доказів надсилання копії скарги іншій стороні у справі; в порушення приписів частини першої статті 256 ГПК України не надано клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження; встановлено десятиденний строк з дня вручення ухвали скаржнику для виправлення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.11.2019 апеляційну скаргу ТОВ "Зернопоставка-М" на ухвалу Господарського суду Донецької області від 12.03.2019 повернуто скаржнику на підставі статті 260 ГПК України. При цьому суд апеляційної інстанції встановив, що ухвалу суду від 07.10.2019 про залишення апеляційної скарги без руху надіслано скаржнику - ТОВ "Зернопоставка-М" (49000, м. Дніпро, провулок Джинчарадзе, 4, секція 1) 08.10.2019, про що свідчать відтибиток штампу на звороті останнього аркушу ухвали суду апеляційної інстанції від 07.10.2019 та вказав, що від ТОВ "Зернопоставка-М" не надходила заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 01.04.2020 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "Елара" на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 29.11.2019 у цій справі на підставі частини другої статті 293 ГПК України, оскільки правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

24.03.2020 ТОВ "Елара" повторно звернулося з касаційною скаргою, яка підписана директором товариства Клименком О. П., на вказану ухвалу суду апеляційної інстанції, в якій просить скасувати ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 29.11.2019 та направити справу до апеляційного суду для продовження розгляду.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною другою статті 43 ГПК України передбачено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це роль національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (SHULGA v. UKRAINE № 16652/04, § 28, ЄСПЛ, від 02.12.2010), і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (MUSIYENKO v. UKRAINE № 26976/06, § 24, ЄСПЛ, від 20.01.2011).

Відмовляючи у відкритті провадження за касаційною скаргою ТОВ "Елара" на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 29.11.2019 у цій справі, суд касаційної інстанції виходив з того, що правильне застосування норм права судом апеляційної інстанції є очевидним та не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Отже, дії скаржника з повторного звернення з касаційною скаргою на ту ж саму ухвалу апеляційного господарського суду, прийняту з очевидно правильним і таким, що не викликає розумних сумнівів у застосуванні норм процесуального права, розцінюється Судом як такі, що спрямовані на затягування розгляду справи і є зловживанням процесуальними правами щодо оскарження судового рішення.

Згідно з частиною четвертою статті 43 ГПК України суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Відповідно до статті 132 ГПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Частиною першою статті 133 ГПК України передбачено, що заходами процесуального примусу є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) штраф.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 135 Господарського процесуального кодексу України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

З огляду на викладене, Суд доходить висновку про наявність підстав для застосування до ТОВ "Елара" заходу процесуального примусу за зловживання процесуальними правами і, зважаючи на характер дій скаржника та обставини їх вчинення, застосовує захід у вигляді штрафу у розмірі 5 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 10 510, 00 грн.

Відповідно до частини п`ятої статті 135 Господарського процесуального кодексу України, ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом.

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без розгляду згідно з частиною 3 статті 43 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, керуючись статтями 12, 43, 131, 135, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Елара" на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 29.11.2019 у справі № 905/1026/18 повернути скаржникові без розгляду.

2. Надіслати Товариству з обмеженою відповідальністю "Елара" копію ухвали та касаційну скаргу разом з доданими до скарги матеріалами на 2 аркушах; копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Елара" (, 49040, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пров. Джинчарадзе, 4, секція 1) в дохід державного бюджету (стягувач - Державна судова адміністрація України, 01021, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ) штраф у сумі 10 510, 00 грн (десять тисяч п`ятсот десять гривень).

Реквізити для сплати:

- Отримувач коштів: УК у Печер.р-ні/Печерс.р-н/21081100

- Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897

- Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

- Номер рахунку: UA6026007

- Код класифікації доходів бюджету: 21081100.

4. Оригінал ухвали направити Державній судовій адміністрації України.Ухвала є виконавчим документом, набирає законної сили з моменту її підписання, оскарженню не підлягає та підлягає негайному виконанню.

Головуючий суддя К. М. Пільков

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак