РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.04.2020Справа № 910/2424/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Підйомні машини»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будакс»

про стягнення 171734,89 грн,

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Підйомні машини» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будакс» про стягнення 171734,89 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Будакс» не виконало взятих на себе зобов`язань за Договором надання послуг №0198 від 21.10.2015, в частині своєчасної та повної оплати наданих позивачем послуг, у зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму основної заборгованості у розмірі 159900 грн. Також, позивачем нараховано до стягнення 4871,87 грн 3% річних та 6963,02 грн інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2020 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, визначено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 06.03.2020, для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, але не пізніше 16.03.2020 та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, але не пізніше 24.03.2020. Позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання, але не пізніше 20.03.2020.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 30.01.2020 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 04201, м. Київ, вул. Кондратюка, буд. 1.

Однак, станом на дату розгляду справи на адресу Господарського суду міста Києва повернувся поштовий конверт № 528 із відміткою про повернення у зв`язку з закінченням встановленого терміну зберігання.

В силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського суду міста Києва, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Також господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 24.02.2020 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Таким чином, суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.10.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Підйомні машини» (позивач, виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будакс» (відповідач, замовник) було укладено Договір надання послуг №0198, відповідно до умов якого, виконавець зобов`язується в порядку та на умовах вищевказаного договору, надати послуги замовнику баштовими кранами виробництва «Potain» марки МС175В (обладнання) в кількості 2-х (двох) одиниць для будівництва житлово-офісного комплексу з об`єктами соціально-побутового, торговельного призначення та паркінгом по вул. Ю.Кондратюка, 1 (3-тя черга, 4-й будинок) у Оболонському районі м. Києва. (п.1 Договору).

Відповідно до п.3.1 Договору, вартість роботи 1 (однієї)одиниці обладнання за 1 (одну) машино-годину становить: 160 грн, крім того ПДВ 20% складає: 32 грн, разом з урахуванням ПДВ: 192 грн. Вартість розрахована при мінімальному режимі роботи обладнання 286 годин за місяць. При роботі 1 (однієї) одиниці обладнання більше 286 годин за місяць вартість кожної наступної години складає: 154,17 грн, крім того ПДВ 20% складає: 30,83 грн, разом з урахуванням ПДВ: 185 грн.

Згідно з п.3.8 Договору, вартість технічного обслуговування 1 (однієї) одиниці обладнання в місяць становить: 1250 грн, крім того ПДВ 20% складає: 250 грн, разом з урахуванням ПДВ: 1500 грн.

Пунктом 4.1 Договору сторони погодили, що строк дії договору складає 12 (дванадцять) місяців з моменту підписання сторонами цього договору, а в частині фінансових розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Строк нарахування оплати обладнання згідно п.3.1 починається з моменту підписання сторонами Акту монтажу обладнання і закінчується з дати надіслання замовником письмового повідомлення про готовність обладнання для демонтажу.

У п.5.3 Договору визначено, що на підставі підписаних замовником обсягів робіт виконавцем складається Акт приймання-передачі наданих послуг, підписується та передається на розгляд замовнику в термін не пізніше 3 (третього) числа місяця наступного за звітним.

Замовник протягом 3-х (трьох) банківських днів з дати отримання підписує та повертає виконавцю Акт приймання-передачі наданих послуг (п.5.4 Договору).

Відповідно до п.5.6 Договору, оплата послуг згідно з п.3.1, 3.5, 3.6, 3.7, 3.8, 3.9, 3.10 розділу 3 договору проводиться замовником протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати отримання актів виконаних робіт та рахунків-фактур на оплату.

Згідно з п.5.7 Договору, у випадку несвоєчасної оплати замовником, останній сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день її нарахування, від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Додатковою угодою №5 від 31.05.2017 сторони погодили внести зміни в п.3.1 Договору, зокрема визначили, що вартість роботи 1 (однієї) одиниці обладнання з 01.06.2017 становить: 145600 грн, крім того ПДВ 20% складає: 29120 грн, разом з урахуванням ПДВ: 174720 грн. Вартість розрахована при мінімальному режимі роботи обладнання 312 годин за місяць. При роботі понад 312 годин за місяць вартість кожної наступної години складає: 466,67 грн, крім того ПДВ 20% складає: 93,33 грн, разом з урахуванням ПДВ: 560 грн.

Додатковою угодою №6 від 22.11.2017 сторони погодили внести зміни в п.3.1 Договору, зокрема визначили, що вартість роботи 1 (однієї) одиниці обладнання з 01.01.2018 за місяць становить: 156000 грн, крім того ПДВ 20% складає: 31200 грн, разом з урахуванням ПДВ: 187200 грн. Вартість розрахована при мінімальному режимі роботи обладнання 312 годин за місяць. При роботі понад 312 годин за місяць вартість кожної наступної години складає: 500 грн, крім того ПДВ 20% складає: 100 грн, разом з урахуванням ПДВ: 600 грн.

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивач у січні-лютому 2019 року надав відповідачу обумовлені договором послуги на суму 159900 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями Актів здачі-приймання робіт (надання послуг) №57від 31.01.2019 та №68 від 22.02.2019. Вказані акти підписано представниками обох сторін та скріплені відповідними печатками підприємств. Жодних доказів звернення відповідача до позивача із запереченнями щодо наданих послуг матеріали справи не містять.

Проте відповідач, взяте на себе зобов`язання за вказаним договором, по оплаті наданих йому послуг не виконав, у зв`язку з чим, заборгованість відповідача перед позивачем, станом на момент звернення позивача з даним позовом до суду склала 159900 грн.

За приписами ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст.903 Цивільного кодексу України передбачений обов`язок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань з повної та своєчасної оплати вартості наданих послуг належним чином підтверджений матеріалами справи та відповідачем не спростований.

За таких обставин, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позову у цій частині та стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 159900 грн.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України).

Нормами ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі зазначених норм позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 6963,02 грн інфляційних втрат та 4871,87 грн трьох відсотків річних.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних за відповідні періоди, судом встановлено, що розрахунок 3% річних э арифметично правильним та відповідає умовам укладеного між сторонами договору та вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 4871,87 грн підлягають задоволенню.

Разом з тим, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат судом встановлено, що позивачем при здійсненні вказаного розрахунку допущено арифметичні помилки, таким чином здійснивши власний перерахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог у цій частині та стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 4521,37 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування викладених у позові обставин.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будакс» (04201, м. Київ, вул. Кондратюка, буд. 1; ідентифікаційний код 38511196) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Підйомні машини» (04073, м. Київ, просп. Степана Бандери, буд. 5; ідентифікаційний код 37653944) 159900 (сто п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот) грн заборгованості, 4871 (чотири тисячi вісімсот сімдесят одну) грн 87 коп. трьох відсотків річних, 4521 (чотири тисячi п`ятсот двадцять одну) грн 37 коп. інфляційних втрат, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2539 (двi тисячi п`ятсот тридцять дев`ять) грн 41 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 27.04.2020.

Суддя Я.В. Маринченко