УХВАЛА

м. Київ

06.04.2020Справа № 910/4619/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Алі Ахмед Таха Алі про забезпечення позову

до подання позовної заяви Фізичної особи-підприємця Алі Ахмед Таха Алі ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

до Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" (03150, м. Київ, вул. Антоновича, 127; ідентифікаційний код 00032112)

про стягнення боргу та зобов`язання вчинити дії,

Представники сторін: не викликалися

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулася Фізична особа-підприємець Алі Ахмед Таха Алі із заявою про забезпечення позову до подання позову, в якій просить суд:

- заборонити Акціонерному товариству "Державний експортно-імпортний банк України" здійснювати припинення постачання електроенергії в приміщення, що орендуються Фізичною особою-підприємцем Алі Ахмед Таха Алі, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- заборонити Акціонерному товариству "Державний експортно-імпортний банк України" вчиняти дії, що унеможливлюють використання Фізичною особою-підприємцем Алі Ахмед Таха Алі орендованих приміщень, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2;

- заборонити Акціонерному товариству "Державний експортно-імпортний банк України" вчиняти дії, що спрямовані на примусове звільнення Фізичною особою-підприємцем Алі Ахмед Таха Алі орендованих приміщень, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2;

- заборонити Акціонерному товариству "Державний експортно-імпортний банк України" укладати з третіми особами договори оренди та/або договори купівлі-продажу, об`єктом яких виступають приміщення орендовані Фізичною особою-підприємцем Алі Ахмед Таха Алі, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .

Як про це вказує заявник, його звернення із даною заявою зумовлено тим, що Акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" безпідставно вчиняються дії спрямовані на односторонню відмову від зобов`язання за договором оренди, що є недопустимим в порядку статті 525 Цивільного кодексу України, безпідставно примушує орендаря звільнити орендовані приміщення та вчиняє дії щодо унеможливлення використання Фізичною особою-підприємцем Алі Ахмед Таха Алі орендованих приміщень.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову до подання позовної заяви заявник посилається, на те, що станом на дату подання даної заяви, Фізичною особою-підприємцем Алі Ахмед Таха Алі здійснюється господарська діяльність в орендованих приміщеннях, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2.

Однак, представниками Банку вчиняються дії спрямовані на унеможливлення подальшого здійснення Фізичною особою-підприємцем Алі Ахмед Таха Алі господарської діяльності та унеможливлення подальшого використання орендованих приміщень, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2.

Відтак, на переконання заявника, незастосування заходів забезпечення, про які просить останній, може призвести до подальшого порушення його прав, завдання додаткових збитків та істотного ускладнення ефективного захисту і поновлення порушених та оспорюваних прав позивача та суборендарів, з якими Фізична особа-підприємець Алі Ахмед Таха Алі згідно з умовами договору оренди та положень діючого законодавства уклав відповідні договори суборенди.

Крім того, як про це вказує Фізична особа-підприємець Алі Ахмед Таха Алі, незастосування заходів забезпечення, про які він просить може призвести до подальшого порушення прав третіх осіб, яким Банк на думку заявника, ігноруючи переважні права орендаря, має намір передати у власність або у користування приміщення, що орендуються Фізичною особою-підприємцем Алі Ахмед Таха Алі.

Розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Алі Ахмед Таха Алі про забезпечення позову, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд вказує наступне.

За приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позов. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1); забороною відповідачу вчиняти певні дії (п. 2); забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання (п. 4); іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини (п. 10).

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову (ч. 3 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України).

Пунктом 1 частини 1 статті 138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову до подання позовної заяви подається за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову (ч. 3 ст. 138 Господарського процесуального кодексу України).

Тобто, чинний Господарський процесуальний кодекс України, який передбачає порядок забезпечення позову до подання позовної заяви, пов`язує можливість задоволення такої заяви господарським судом до відкриття провадження у справі за наступних умов:

- заходи забезпечення позову відповідають предмету позову, який має намір подати заявник, а невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він має намір звернутися до суду;

- заява про забезпечення позову подана до господарського суду, до юрисдикції якого віднесено розгляд позову, який має намір подати заявник;

- заява про забезпечення позову подана до господарського суду з дотриманням правил підсудності, встановлених Господарським процесуальним кодексом України для відповідного позову.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Так, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Приписами ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

У поданій заяві заявник вказує, що Фізична особа-підприємець Алі Ахмед Таха Алі має намір звернутись за захистом своїх прав до Господарського суду міста Києва у зв`язку з тим, що Акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" порушуються права позивача за укладеними договорами оренди та не визнаються права орендаря передбачені статтями 777, 778 Цивільного кодексу України та статтею 285 Господарського кодексу України.

Як про це вказує заявник предметом позову з яким позивач має намір звернутися до суду є:

- визнання переважних прав орендаря, які не визнаються та порушуються орендодавцем;

- захист прав орендаря за укладеними між позивачем та відповідачем договорами оренди;

- відшкодування вартості витрат на поліпшення орендованих приміщень.

Так, заявник зазначає, що між Фізичною особою-підприємцем Алі Ахмед Таха Алі та Акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" були укладені договори оренди нерухомого майна.

Однак, безпосередньо по тексту заяви акцент робиться лише на один договір оренди, а саме № 185-03/1/211116 від 21.11.2016.

В якості доказів на які посилається заявник, як на підстави порушення Банком прав Фізичної особи-підприємця Алі Ахмед Таха Алі, за договором № 185-03/1/211116 від 21.11.2016, останній надає листи, адресовані Акціонерному товариству "Державний експортно-імпортний банк України" та листи-відповіді Банку, що адресовані Фізичної особи-підприємця Алі Ахмед Таха Алі.

Втім, суд дослідивши надані заявником докази, вказує, що в листі № 123-13/119 мова йде про орендовані приміщення. У пропозиції Фізичної особи-підприємця Алі Ахмед Таха Алі щодо укладення договору купівлі-продажу об`єктів нерухомого майна (лист від 11.03.2020) мова йдеться про два договори оренди, а саме, 185-03/1/211116 від 21.11.2016 та № 216-00/4/040917 від 04.09.2017. В листах № 0016500/5925-20 від 04.03.2020, № 0016500/6340-20 від 10.03.2020 та б/н від 11.03.2020 мова також йде про два договори оренди, зокрема, 185-03/1/211116 від 21.11.2016 та № 216-00/4/040917 від 04.09.2017.

Таким чином, з огляду на викладене вище, суд не вбачає за можливе встановити наявності зв`язку між обраними заявником заходами до забезпечення позову і предметом позовної чи позовних вимог.

Також, суд вказує, що заявником до поданої заяви про забезпечення позову додано лист від 04.11.2019 (адресований Голові правління Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" Гриценко О.В.), в якому Фізична особа-підприємець Алі Ахмед Таха Алі просить повідомити чи можливе здійснення купівлі-продажу частки будівлі, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2, шляхом купівлі окремих приміщень, а також чи можлива купівля-продаж даного об`єкту з розстроченням платежів.

При тому, у зазначеному листі Фізичною особою-підприємцем Алі Ахмед Таха Алі вказується про договір оренди нерухомого майна № 216-00/4/040917 від 04.09.2017.

Тоді, як у поданій заяві про забезпечення позову, як про це уже вказувалося вище, заявник посилається та описує договір № 185-03/1/211116 від 21.11.2016, в той час, лише зазначаючи про укладення між Фізичною особою-підприємцем Алі Ахмед Таха Алі та Банком договорів оренди нерухомого майна.

Отже, знову ж таки з викладеного слідує, неможливість встановлення судом наявності зв`язку між обраними заявником заходами до забезпечення позову і предметом позовної вимоги чи позовних вимог.

Крім того, суд звертає увагу на тому, що з означеного заявником предмету позову, з яким позивач має намір звернутися до суду та з викладеним у заяві про забезпечення позову, не можливо встановити, чи позивач звертатиметься до суду за захистом своїх прав за двома договорами оренди нерухомого майна, а саме, за 185-03/1/211116 від 21.11.2016 та № 216-00/4/040917 від 04.09.2017, чи за одним - 185-03/1/211116 від 21.11.2016.

У зв`язку з чим, суд позбавлений можливості встановити, чи спроможні обрані заявником заходи забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та чи імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини вказав на те, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Так, одним із заходів до забезпечення позову є заборона Акціонерному товариству "Державний експортно-імпортний банк України" укладати з третіми особами договори оренди та/або договори купівлі-продажу, об`єктом яких виступають приміщення орендовані Фізичною особою-підприємцем Алі Ахмед Таха Алі, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .

У поданій заяві заявник зазначає, що восени 2019 року, йому стало відомо, що у мережі інтернет, за адресою посилання: https://blagovist.ua/object/251682197?gclid=CjwKCAjw9L_tBRBXEiwA0WWCQ90e8tIyxdAtBc T2r2hsRiHgGCzwrSLpKEi3_pFFZnLHEL_UXFX9xoCWfoQAvD_BwE розміщено інформацію щодо продажу нерухомості у якій Фізична особа-підприємець Алі Ахмед Таха Алі орендує приміщення.

Однак, суд вказує, що сам заявник посилається, що станом на дату подання даної заяви означене вище посилання в мережі інтернет було видалено.

У зв`язку з чим, вказаний вище вид забезпечення позову є взагалі безпідставним, оскільки, заявником не обґрунтовано яким чином даний вид забезпечення позову взагалі спроможний забезпечити збалансованість інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу.

Стосовно вимоги заборонити Акціонерному товариству "Державний експортно-імпортний банк України" здійснювати припинення постачання електроенергії в приміщення, що орендуються Фізичною особою-підприємцем Алі Ахмед Таха Алі, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , то суд вказує, наступне.

В якості доказів, на які посилається заявник, як на припинення Банком постачання електроенергії в приміщення, що орендуються Фізичною особою-підприємцем Алі Ахмед Таха Алі, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 є розміщення об`яви про те, що з 23.03.2020 орендодавцем буде припинено постачання електроенергії в орендовані приміщення, у зв`язку з закінченням строку дії договору оренди 31.03.2020.

Втім, суд вказує, що зважаючи на обставини, що викладені у даній заявником заяві про забезпечення позову, означений доказ (об`ява) не є належним та допустимим засобом доказування, що дав би суду змогу дійти висновку, що постачання електричної енергії буде припинено саме в орендованому приміщення, що входитиме предмету позову із яким позивач має намір звернутися до суду за захистом своїх прав.

Відтак, даний вид забезпечення позову не підтверджений доказами наявності фактичних обставин, з якими заявником пов`язується можливість застосування такого виду забезпечення.

Щодо обраного виду забезпечення позову, як заборона Акціонерному товариству "Державний експортно-імпортний банк України" вчиняти дії, що унеможливлюють використання Фізичною особою-підприємцем Алі Ахмед Таха Алі орендованих приміщень, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , то суд зазначає, що заявником не виокремлено конкретної дії Банку, що унеможливлює використання Фізичною особою-підприємцем Алі Ахмед Таха Алі орендованих приміщень.

Отже, з огляду на викладене вище, враховуючи обраний заявником вид забезпечення позову та можливими заявленими позовними вимогами, суд дійшов висновку, що у поданій заяві, міститься лише посилання на потенційне порушення прав заявника, при цьому, у даній заяві відсутнє достатнє обґрунтування та докази, які підтверджують доцільність та необхідність термінового забезпечення позову.

Крім того, суд наголошує на тому, що враховуючи означений заявником предмет позову з яким позивач має намір звернутися до суду за захистом своїх прав та зважаючи на обрані заходи до забезпечення позову, суд не вбачає за можливе встановити наявність зв`язку між даними заходами до забезпечення позову і предметом позовної вимоги чи позовних вимог. У зв`язку з чим, суд позбавлений можливості дійти висновку, що такі заходи до забезпечення позову спроможні забезпечити уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Згідно ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

За таких обставин, суд визнає подану Фізичною особою-підприємцем Алі Ахмед Таха Алі заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 136, 137, 138-140 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Алі Ахмед Таха Алі про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Дата складання та підписання повного тексту ухвали: 06.04.2020.

Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.О. Баранов