ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/163/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєву О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Багатогалузевого фермерського господарства "Вікторія", с. Олександрівка, Донецької області
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Васищевський завод рослинних олій", смт. Васищеве
про стягнення 219155,64 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Гусак В.І., керівник

відповідача - Межова К.П., ордер № № 000048 від 28.02.2020 року

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Багатогалузеве фермерське господарство "Вікторія", с. Олександрівка, Донецької області звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Васищевський завод рослинних олій", смт. Васищеве, в якій просить суд стягнути з відповідача основного боргу в сумі 190258,98 грн., пені за несвоєчасний розрахунок по договору в вигляді подвійної облікової ставки Національного Банку України за період з 12 вересня 2019 року по 25 вересня 2019 року в сумі 11873,99 грн. та пені за несвоєчасний розрахунок по договору в вигляді подвійної облікової ставки Національного Банку України в сумі 17022,67 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21 січня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначено підготовче засіданні на 17 лютого 2020 року на 11:40 годин.

Протокольною ухвалою від 17 лютого 2020 року на підставі статтей 177, 181, пункту 3 частини 2 статті 183 статті 232 Господарського процесуального кодексу України підготовче засідання відкладено на 02 березня 2020 року на 12 годин.

21 лютого 2020 року через канцелярію суду Товариством з обмеженою відповідальністю "Васищевський завод рослинних олій" подано відзив (вхідний № 4574) на позовну заяву, разом з заявою про поновлення процесуального строку на подання відзиву.

28 лютого 2020 року електронною поштою Товариством з обмеженою відповідальністю "Васищевський завод рослинних олій" подано клопотання (вхідний № 499) про відкладення підготовчого провадження, яке суд задовольняє та долучає до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02 березня 2020 року відмовлено відповідачу в задоволенні заяви, в порядку статті 119 Господарського процесуального кодексу України, про поновлення строку та продовжено відповідачу процесуальний строк на подання до суду відзиву (вхідний № 4574) на позовну заяву до 21 лютого 2020 року; долучено відзив на позовну заяву до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою від 02 березня 2020 року на підставі статтей 177, 181, пункту 3 частини 2 статті 183 статті 232 Господарського процесуального кодексу України підготовче засідання відкладено на 23 березня 2020 року на 12:20 годин.

13 березня 2020 року через канцелярію суду Багатогалузевим фермерським господарством "Вікторія" подано заперечення (вхідний № 7348) на відзив, які суд приймає та долучає до матеріалів справи.

23 березня 2020 року через канцелярію суду Товариством з обмеженою відповідальністю "Васищевський завод рослинних олій" подано клопотання (вхідний № 7400) про відкладення підготовчого провадження.

Протокольною ухвалою від 23 березня 2020 року на підставі пункту 3 частини 2 статті 185 Господарського процесуального кодексу України закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03 квітня 2020 року на 11:30 годин.

Представник позивача у судовому засіданні та у запереченнях на відзив підтримує заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині пені за несвоєчасний розрахунок по договору в частині сплати залишку коштів 20% від вартості поставленого товару протягом 5 банківських днів з дати реєстрації податкової накладної з ПДВ та надання постачальником всіх оригіналів документів в сумі 17022,67 грн. Також просить надати відповідачу розстрочку виконання рішення.

Представник позивача у судовому засіданні та у запереченнях на відзив проти розстрочки виконання рішення заперечує.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників позивача та відповідача, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

04 вересня 2019 року між Багатогалузевим фермерським господарством "Вікторія" (позивачем, постачальником) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Васищевський завод рослинних олій" (відповідачем, покупцем) був укладений договір поставки №0014СК.

Відповідно до пункту 1.1. договору поставки №0014СК постачальник зобов`язався поставити та передати у власність покупцеві, а покупець прийняти та здійснити своєчасну оплату продукції - соняшнику врожаю 2019 року.

Згідно пункту 4.1 договору поставки від 04 вересня 2019 року продукція постачається покупцеві окремими партіями в терміни, що зазначені в Специфікації до даного договору.

Відповідно до пункту 4.2 договору поставки №0014СК датою поставки товару вважається дата підписання видаткової накладної. Відповідно до Специфікації №1 від 04 вересня 2019 року до договору сторонами визначено строки поставки продукції - соняшнику врожаю 2019 року до 12 вересня 2019 року, розмір партії продукції - 100 метричних тон, ціну за 1 тону 7500 без ПДВ, загальну вартість продукції без ПДВ 750000 грн. та вартість продукції з ПДВ 900000 грн.

Згідно пункту 4 Специфікації №1 покупець перераховує на розрахунковий рахунок постачальника оплату у розмірі 80% від загального обсягу продукції протягом 3-х банківських днів з моменту поставки продукції на склад покупця. Залишок коштів 20% покупець перераховує протягом 5-ти банківських днів з дати реєстрації податкової накладної з ПДВ та надання постачальником всіх оригіналів документів.

04 вересня 2019 року покупець передав постачальнику довіреність № ВЗ-0569 на свого повноважного представника на прийняття продукції в кількості 100 тонн.

Видатковою накладною №19 від 05 вересня 2019 року та товарно-транспортною накладною № 1 від 05 вересня 2019 року постачальник передав покупцю, а покупець прийняв через свого повноважного представника Шкварко Костянтина Івановича продукцію соняшник 21,04 тони на суму 188577,06 грн. з ПДВ, а отже мала бути сплачена в строк до 08 вересня 2019 року. Відповідно виставленої постачальником податкової накладної з ДПД від 05 вересня 2019 року № 1 на суму ПДВ 31429,51 грн. означена податкова накладна була прийнята органом ДФС України про що свідчить квитанція № 1 від 10 вересня 2019 року, а отже 20% вартості контракту мали бути сплачені покупцем в строк до 15 вересня 2019 року на суму ПДВ - 31429,51 грн. на рахунок постачальника, однак не були сплачені та не сплачені до сьогодні.

Видатковою накладною №20 від 06 вересня 2019 року та товарно-транспортною накладною №2 від 06 вересня 2019 року постачальник передав покупцю, а покупець прийняв через свого повноважного представника Шкварко Костянтина Івановича продукцію соняшник вагою 22,16 тон вартістю 198206,93 грн. з ГІДВ, а отже мала бути сплачена в строк до 09 вересня 2019 року. Відповідно до виставленої на вартість проданої продукції податкової накладної з ГІДВ № 2 від 06 вересня 2019 року на суму ГІДВ 33034.49 грн., означена податкова накладна була прийнята органом ДФС України про що свідчить квитанція №2 від 10 вересня 2019 року, а отже 20% вартості контракту мали бути сплачені покупцем в строк до 15 вересня 2019 року на суму ПДВ - 33034,49 грн. на рахунок постачальника, однак не були сплачені та не сплачені до сьогодні.

Видатковою накладною №21 від 07 вересня 2019 року та товарно-транспортною накладною №3 від 07 вересня 2019 постачальник передав покупцю, а покупець прийняв через свого повноважного представника Шкварко Костянтина Івановича продукцію соняшник вагою 23,38 тон вартістю 209987,94 грн. з ПДВ, а отже мала бути сплачена в строк до 10 вересня 2019. Відповідно до виставленої на вартість проданої продукції податкової накладної з ПДВ №3 від 07 вересня 2019 року на суму ПДВ 34995.99 грн., означена податкова накладна прийнята органом ДФС України про що свідчить квитанція №1 від 12 вересня 2019 року, а отже 20% вартості контракту мали бути сплачені покупцем в строк до 17 вересня 2019 року на суму ГІДВ - 34995,99 грн. на рахунок постачальника, однак не були сплачені та не сплачені до сьогодні.

Видатковою накладною №22 від 08 вересня 2019 року та товарно-транспортною накладною №4 від 08 вересня 2019 постачальник передав покупцю, а покупець прийняв через свого повноважного представника Шкварко Костянтина Івановича продукцію соняшник вагою 22,4 тон вартістю 201726,01 грн. з ПДВ, а отже мала бути сплачена в строк до 11 вересня 2019 року. Відповідно до виставленої на вартість проданої продукції податкової накладної з ПДВ №4 від 08 вересня 2019 року на суму ПДВ 33621,02 грн., означена податкова адна була прийнята органом ДФС України про що свідчить квитанція №1 від 12 вересня 2019 року, а отже 20% вартості контракту мали бути сплачені покупцем в строк до 17 вересня 2019 року на суму ПДВ - 33621,02 грн. на рахунок постачальника, однак не були сплачені та не сплачені до сьогодні.

09 вересня 2019 року покупець передав постачальнику довіреність №В3-0613 на свого повноважного представника на прийняття продукції на 25 тон.

Відповідно до пункту 3.1 договору поставки від 04 вересня 2019 року загальна вага продукції, що постачається, визначається згідно пунктам 3.2. 3.3 цього договору і на підставі показників ваг покупця.

Видатковою накладною №23 від 09 вересня 2019 року та товарно-транспортною накладною №5 від 09 вересня 2019 року постачальник передав покупцю, а покупець прийняв через свого повноважного представника Шкварко Костянтина Івановича продукцію соняшник вагою 23,58 тон вартістю 211761,04 грн. з ПДВ, а отже мала бути сплачена в строк до 12 вересня 2019 року. Відповідно до виставленої на вартість проданої продукції податкової накладної з ПДВ №5 від 09 вересня 2019 року на суму ПДВ 35293,506 грн., означена податкова накладна була прийнята органом ДФС України про що свідчить квитанція №1 від 09 вересня 2019 року, а отже 20% вартості контракту мали бути сплачені покупцем в строк до 16 вересня 2019 року на суму ПДВ - 35293.506 грн. на рахунок постачальника, однак не були сплачені та не сплачені до сьогодні.

Всього за період з 05 вересня 2019 року по 09 вересня 2019 року постачальник поставив покупцеві продукції соняшник урожаю 2019 року вагою 112,56 тон на суму 1010258,98 грн. з ПДВ.

Матеріали справи свідчать про те, що свої обов`язки по своєчасній оплаті поставленої продукції покупець виконав лише частково, прострочивши встановлений 3-х денний сірок з дня поставки продукції. Так. відповідач розпочав виконання договору лише через 15 днів та було сплачено 25 вересня 2019 року 250000 грн., 09 жовтня 2019 року 250000 грн., 18 жовтня 2019 року - 100000 грн., 23 жовтня 2019 року 70000 грн., 30 жовтня 2019 року 50000 грн., 31 жовтня 2019 року 100000 грн., а всього 820000 грн. залишок суми заборгованості в сумі 190258,98 грн. не сплатив.

Таким чином заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Васищевський завод рослинних олій" перед позивачем складає 190258,98 грн.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Згідно статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України, задоговором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару; договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Таким чином, дослідивши умови договору поставки № 0014СК від 04 вересня 2019 року, суд вважає, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу та до якого повинні застосовуватись положення Цивільного кодексу України, що регулюють загальні умови виконання зобов`язання, а також положення параграфу 1, 3 глави 54 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини 2 статті 193 Господарського кодексу, України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статтей 526 та 525 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 190258,98 основного боргу слід задовольнити.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Пунктами 1, 2 статті 230 Господарського кодексу України визначено, що санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку часник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарюванн, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Пунктом 6 статті 231 Господарського кодексу України, передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою.

Відповідно до частини статті 547 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова ума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення оржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно пункту 6.2 договору поставки за прострочення оплати продукції покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення від суми несвоєчасно сплаченої продукції. Позивач, враховуючи його право на визначення суми позову обмежується в розрахунку чистим періодом в 13 днів від кінцевої дати поставки останньої партії продукції з врахуванням кінцевого строку розрахунку - з 12 вересня 2019 року по дату, коли відповідач розпочав виконання договору сплатою основної суми боргу - 80% від загального обсягу продукції.

Отже, сума пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України за несвоєчасну оплату основої суми вартості поставленої продукції 80% вартості продукції складає 11873,99 грн.

Перевіривши правомірність нарахування позивачем вказаної суми, суд встановив, що данні нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства та умовам договору.

За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги про стягнення з відповідача 11873,99 грн. пені за несвоєчасний розрахунок по договору в вигляді подвійної облікової ставки Національного Банку України за період з 12 вересня 2019 року по 25 вересня 2019 року слід задовольнити.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача 17022,67 пені за несвоєчасний розрахунок по договору в вигляді подвійної облікової ставки Національного Банку України за період з дня прострочення до дня подання даного позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 Специфікації, строк, протягом якого покупець зобов`язаний оплатити залишок коштів 20% становить 5 банківських днів з дня настання події, яка сталася пізніше: або реєстрація постачальником податкової накладної з ПДВ; або надання постачальником всіх оригіналів документів.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру податкових накладних № 46291 (сформований на запит відповідача № 46291 від 18 лютого 2020 року), податкові накладні за поставками, які оформлені видатковими накладними № 19 та № 20, були виписані 05 вересня 2019 року та 06 вересня 2019 року відповідно, проте, зареєстровані постачальником лише 09 вересня 2019 року. З урахуванням вихідних днів 14 вересня 2019 року та 15 вересня 2019 року, останній день сплати припадає на 16 вересня 2019 року.

Виходячи з цього, пеня за прострочення оплати партії товару, яка надійшла згідно видаткових накладних № 19 та № 20 складає суму у розмірі 6518,81 грн.

Пеня за прострочення оплати партії товару, яка надійшла згідно видаткових накладних № 21 та № 22 складає суму у розмірі 6876,74 грн.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру податкових накладних № 46291 від 18 лютого 2020 року податкова накладна за поставками, яка оформлена видатковою накладною № 23, була виписана 09 вересня 2019 року, проте, зареєстрована постачальником лише 16 вересня 2019 року. З урахуванням вихідних днів 21 вересня 2019 року та 22 вересня 2019 року, останній день сплати припадає на 23 вересня 2019 року.

Виходячи з цього, пеня за прострочення оплати партії товару, яка надійшла згідно видаткової накладної № 23 складає суму у розмірі 3345,63 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Васищевський завод рослинних олій" 16741,00 пені за несвоєчасний розрахунок по договору в вигляді подвійної облікової ставки Національного Банку України за період з дня прострочення до дня подання даного позову задовольнити; в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Васищевський завод рослинних олій" 281,67 грн. пені відмовити.

Щодо клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Васищевський завод рослинних олій" про розстрочку виконання рішення, в якому відповідач просить надати розстрочку виконання рішення за наступним графіком: 50% суми, що підлягає сплаті згідно рішення суду - не пізніше останнього банківського дня місяця, у якому рішення суду набере чинності; 50% суми, що підлягає сплаті згідно рішення суду - не пізніше останнього банківського дня місяця, наступного за місяцем, у якому рішення суду набере чинності, суд зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до частини 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно пункту 2 частини 6 статті 238 Господарського процесуального кодексу України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Відповідно до підпункту 7.1.2. пункту 7.2. постанови пленуму Вишого господарського суду України N 9 від 17 жовтня 2012 року "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" роз`яснено, що розстрочка - це виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо). Підставою для розстрочки можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідач посилається на необхідність розстрочення боргу через наявність в нього на розгляді в господарському суді ряду господарських справ та одне винесене рішення суду про стягнення боргу. Даних про його майновій стан, наявність та рух коштів по рахунках, аналіз його господарської діяльності при цьому - не надано.

З огляду на те, що підприємницька діяльність - це діяльність на свій ризик з метою отримання прибутку суд вважає, що відповідач не може мотивувати необхідність собі створення неадекватно кращих умов господарювання за рахунок інших учасників господарських відносин.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Васищевський завод рослинних олій" про розстрочку виконання рішення необґрунтованим та відмовляє у його задоволенні.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов*язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином на відповідача покладається судовий збір у розмірі 3283,10 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 20, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 183, 194, 195, 196, 201, 208-210, 217, 218, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Васищевський завод рослинних олій" (62495, Харківська область, Харківський район, смт. Васищеве, вул. Овочева, 13, ) на користь Багатогалузевого фермерського господарства "Вікторія" (84433, Донецька область, Лиманський район, с. Олександрівка, вул. Шевченка, 55а, ) 190258,98 грн. основного боргу, 11873,99 грн. пені за несвоєчасний розрахунок по договору в вигляді подвійної облікової ставки Національного Банку України за період з 12 вересня 2019 року по 25 вересня 2019 року, 16741,00 пені за несвоєчасний розрахунок по договору в вигляді подвійної облікової ставки Національного Банку України за період з дня прострочення до дня подання даного позову та 3283,10 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Васищевський завод рослинних олій" 281,67 грн. пені відмовити.

У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Васищевський завод рослинних олій" про розстрочку виконання рішення відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням розділу ХІ Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "13" квітня 2020 р.

Суддя П.В. Хотенець