РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.04.2020Справа № 910/99/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., за участі секретаря судового засідання Топіхи І.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Рембуддільниця», Тернопільска обл., м. Бучач

до Національного банку України, м. Київ

про стягнення 293 415,60 грн.

Представники:

від позивача: не з`явилися;

від відповідача: не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рембуддільниця» (далі - ТзОВ «Рембуддільниця»/позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Національного банку України (далі - НБУ/відповідач) про стягнення 293 415,60 грн заподіяної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу завдано шкоду у розмірі 293 415,60 грн незаконною бездіяльністю НБУ, яка встановлена Окружним адміністративним судом міста Києва в адміністративних справах № 826/15685/16 та № 826/3021/18, а також в постанові Верховного Суду у справі № 826/9802/17.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 09.01.2020 позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначив на 13.02.2020.

29.01.2020 через відділ діловодства суду відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому Національний банк України заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що порушення права позивача на одержання від ПАТ «КБ "Хрещатик"» грошових коштів не відбулось, оскільки на даний момент триває процедура ліквідації ПАТ «КБ "Хрещатик"», здійснюється продаж активів банку, а за рахунок коштів, отриманих в результаті ліквідації та реалізації майна банку здійснюється задоволення вимог кредиторів у черговості, визначеній ст. 52 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

13.02.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшли письмові пояснення, в яких ТзОВ «Рембуддільниця» надало заперечення на доводи НБУ.

13.02.2020 суд відклав підготовче засідання на 19.03.2020.

19.03.2020 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 16.04.2020.

13.04.2020 на електронну пошту суду від представника ТзОВ «Рембуддільниця» надійшла заява, в якій останній просить позовні вимоги задовольнити та проводити розгляд справи по суті у відсутності представника позивача.

16.04.2020 у судове засідання представники сторін не з`явилися. Відповідач про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.03.2007 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Рембуддільниця» та Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Хрещатик», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк "Хрещатик"», укладено договір №15011 банківського рахунку юридичної особи, відповідно до якого банк відкриває клієнту поточний рахунок № НОМЕР_1 відповідно до Інструкції «Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», затвердженої Постановою Правління Національного банку України №492 від 12.11.2003 та здійснює його розрахунково-касове обслуговування, згідно з нормативно-правовими актами НБУ, чинним законодавство України, внутрішніми правилами та процедурами банку.

Згідно п. 2.1.1. договору банк зобов`язався забезпечувати збереження коштів клієнта на його рахунках.

05.04.2016 Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 234 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк "Хрещатик"» до категорії неплатоспроможних», відповідно до якої виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.04.2016 № 463 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Комерційний банк "Хрещатик"» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно з цим рішенням розпочато процедуру виведення ПАТ «Комерційний банк "Хрещатик"» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 05.04.2016 до 04.05.2016 включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «КБ "Хрещатик"», визначені статтями 37-39 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Костенку І.І. строком на один місяць з 05.04.2016 до 04.05.2016 включно.

У відповідності до рішення виконавчої дирекції Фонду від 21.04.2016 №560 продовжено строки тимчасової адміністрації в ПАТ «Комерційний банк "Хрещатик"» з 05.05.2016 до 04.06.2016 включно. У відповідності до даного рішення продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в «КБ "Хрещатик"» Костенка І.І. з 05.05.2016 до 04.06.2016 включно.

02.06.2016 Правлінням Національного банку України прийнято рішення №46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Комерційний банк "Хрещатик"», відповідно до якого виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 03.06.2016 № 913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Комерційний банк "Хрещатик"» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Відповідно до цього рішення Фонду, розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Комерційний банк "Хрещатик"» з 06.06.2016 по 05.06.2018 включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Комерційний банк "Хрещатик"», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Костенку І.І. на два роки з 06.06.2016 до 05.06.2018 включно.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 30.04.2016 залишок на рахунку позивача, відкритому в ПАТ «КБ "Хрещатик"», складав 293 415,60 грн, що підтверджується банківською випискою за період з 01.04.2016 по 30.04.2016.

14.06.2016 позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ "Хрещатик"» Костенка І.І. із заявою про визнання кредитором, визнання та задоволення вимог кредитора та включення до списку (реєстру) кредиторів (вимог кредиторів), в якій просив визнати ТзОВ «Рембуддільниця» кредитором ПАТ «КБ "Хрещатик"» на загальну суму 293 415,60 грн.

08.07.2019 позивач повторно звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ "Хрещатик"» Шевченка О.В. із заявою від 05.07.2019 про визнання кредитором, визнання та задоволення вимог кредитора та включення до списку (реєстру) кредиторів (вимог кредиторів), в якій просив визнати ТзОВ «Рембуддільниця» кредитором ПАТ «КБ "Хрещатик"» на загальну суму 293 415,60 грн.

02.08.2019 Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ "Хрещатик"» Шевченком О.В. в листі № 2-1/3342 надано відповідь позивачу, в якій зазначено, що заява про визнання вимог кредитора ТзОВ «Рембуддільниця» від 05.07.2019 подана повторно, відхилена Уповноваженою особою Фонду, оскільки зазначені вимоги вже включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ "Хрещатик"», затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 04.07.2019 № 1683, та віднесені до 7-ї черги погашення.

02.10.2019 Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду прийнято постанову у справі № 826/9802/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Кременчуцький завод дорожніх машин» до Національного банку України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк "Хрещатик"» про визнання протиправною бездіяльність Національного банку України.

У вказаному судовому акті встановлено наступне.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.02.2017, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2017 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.12.2017 у справі №826/15685/16, адміністративні позови ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено повністю: визнано протиправною бездіяльність Національного банку України щодо невжиття належних заходів забезпечення захисту законних інтересів вкладників і кредиторів щодо безпеки збереження коштів на банківських рахунках Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик", невжиття адекватних, негайних та рішучих дій, неприйняття своєчасно рішення про застосування адекватного заходу впливу до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк "Хрещатик"».

Зміст зазначених судових рішень свідчить, що під час розгляду справи №826/15685/16 судами надавалась оцінка діям/бездіяльності Національного банку України при здійсненні функції державного нагляду щодо Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк "Хрещатик"».

Суд касаційної інстанції у справі №826/15685/16 зазначив таке: «зважаючи на встановлені під час інспектування численні порушення, допущені ПАТ «Комерційний банк "Хрещатик"», необхідність негайних конкретних дій служби банківського нагляду, потребу посиленого контролю з боку служби банківського нагляду з метою забезпечення належного вирішення керівництвом проблем банку, необхідність рішучих дій служби банківського нагляду щодо поліпшення стану надходжень та запобігання втраті капіталу, у тому числі обмеження, зупинення або припинення проведення окремих видів здійснюваних банком операцій з високим рівнем ризику, беручи до уваги надання законом відповідачу широкого спектру інструментів (заходів) впливу (реагування), суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що Національним банком України було допущено протиправну бездіяльність щодо невжиття протягом розумного строку адекватних, негайних та рішучих дій, неприйняття своєчасно рішення про застосування адекватного заходу впливу до ПАТ «Комерційний банк "Хрещатик"» на підставі проведеного інспектування ПАТ «Комерційний банк "Хрещатик"» за період діяльності з 01 березня 2011 року по 01 травня 2014 року та встановленої відповідачем рейтингової оцінки CAMELS. І що така бездіяльність не узгоджується із приписами статті 73 Закону України «Про банки та банківську діяльність» та суперечить головній меті банківського регулювання і нагляду щодо безпеки та фінансової стабільності банківської системи і захисту інтересів вкладників і кредиторів.»

Колегія суддів звернула увагу, що позовні вимоги у справі №826/9802/17 повністю тотожні справі №826/15685/16.

У справі, що розглядається, позивач наголошує, що позов подано ним у зв`язку з неможливістю повернення належних йому грошових коштів, які перебували на відповідних депозитних рахунках позивача у ПАТ «Комерційний банк "Хрещатик"».

На переконання позивача, задоволення зазначеного позову відновить його порушене право на володіння майном (коштами).

Отже, слід звернути увагу, що у справі №826/15685/16 суд визнав протиправною бездіяльність НБУ щодо невжиття належних заходів забезпечення захисту законних інтересів всіх вкладників і кредиторів Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк "Хрещатик"» (очевидно, у тому числі позивача) щодо безпеки збереження коштів на банківських рахунках зазначеного банку.

Так, відповідно до статті 55 Закону України «Про Національний банк України» головна мета банківського регулювання і нагляду - це безпека та фінансова стабільність банківської системи, захист інтересів вкладників і кредиторів. Національний банк здійснює функції банківського регулювання і нагляду на індивідуальній та консолідованій основі за діяльністю банків та банківських груп у межах та порядку, передбачених законодавством України. Національний банк здійснює постійний нагляд за дотриманням банками, їх підрозділами, афілійованими та спорідненими особами банків на території України та за кордоном, банківськими групами, представництвами та філіями іноземних банків в Україні, а також іншими юридичними та фізичними особами банківського законодавства, нормативно-правових актів Національного банку і економічних нормативів. Національний банк не здійснює перевірок і ревізій фінансово-господарської діяльності осіб, зазначених у цій статті.

Згідно зі статтею 66 Закону України «Про банки і банківську діяльність» державне регулювання діяльності банків здійснюється Національним банком України у таких формах:

І. Адміністративне регулювання: 1) реєстрація банків і ліцензування їх діяльності; 2) встановлення вимог та обмежень щодо діяльності банків; 3) застосування санкцій адміністративного чи фінансового характеру; 4) нагляд за діяльністю банків; 5) надання рекомендацій щодо діяльності банків;

II. Індикативне регулювання: 1) встановлення обов`язкових економічних нормативів; 2) визначення норм обов`язкових резервів для банків; 3) встановлення норм відрахувань до резервів на покриття ризиків від активних банківських операцій; 4) визначення процентної політики; 5) рефінансування банків; 6) кореспондентських відносин; 7) управління золотовалютними резервами, включаючи валютні інтервенції; 8) операцій з цінними паперами на відкритому ринку; 9) імпорту та експорту капіталу.

Відповідно до статті 67 Закону України «Про банки і банківську діяльність» метою банківського нагляду є стабільність банківської системи та захист інтересів вкладників і кредиторів банку щодо безпеки зберігання коштів клієнтів на банківських рахунках.

Національний банк України здійснює банківський нагляд у формі інспекційних перевірок та безвиїзного нагляду.

Аналіз зазначених норм свідчить, що Національний банк України бере участь у виконанні функцій держави в банківському секторі та наділений при цьому певними владно-розпорядчими повноваженнями для виконання своїх функцій.

Банківський сектор, у свою чергу, це особлива сфера де одні суб`єкти господарювання довіряють власні кошти іншим, а тому існує ризик можливості з боку банків (власників, акціонерів тощо) незаконно привласнити такі кошти і уникнути відповідальності.

Як зауважує позивач, для запобігання цьому (серед інших функцій) функціонує Національний банк України як особливий державний орган, який регулює банківську діяльність, здійснює контроль і нагляд за банками з метою недопущення протиправної діяльності доведення банку до неплатоспроможності та привласнення коштів вкладників.

Національний банк України зобов`язаний вчиняти заходи впливу та контролю з метою недопущення порушення норм банківського законодавства (насамперед зі сторони банків) та відновлення платоспроможності і стабільності банків. У випадку ж несвоєчасного вчинення Національним банком України зазначених дій (наприклад протиправна бездіяльність НБУ, яка встановлена судами у справі №826/15685/16), відбувається порушення прав вкладників у вигляді неповернутих грошових коштів (депозиту позивача в даному випадку).

Відповідно до ст. 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Таким чином, бездіяльність Національного банку України щодо невжиття належних заходів забезпечення захисту законних інтересів вкладників і кредиторів, яка призвела до порушень прав вкладників у вигляді неповернутих грошових коштів, за певних обставин може розцінюватись як шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади. Особи, що постраждали внаслідок такої бездіяльності можуть вимагати компенсації відповідно до ст. 1173 Цивільного кодексу України.

Отже, ТзОВ «Рембуддільниця» звернулося до суду з цим позовом до Національного банку України про стягнення заподіяної НБУ шкоди в розмірі 293 415,60 грн, посилаючись на постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справах № 826/3021/18, № 826/15685/16 та № 826/9802/17, в яких судами встановлено бездіяльність Національного банку України щодо невжиття належних заходів забезпечення захисту законних інтересів вкладників і кредиторів, яка призвела до порушень прав вкладників у вигляді неповернутих грошових коштів.

Відповідач, в свою чергу, заперечує проти позову, мотивуючи тим, що на час розгляду цієї справи триває процедура ліквідації ПАТ «КБ "Хрещатик"», здійснюється продаж активів банку, а за рахунок коштів, отриманих в результаті ліквідації та реалізації майна банку здійснюється задоволення вимог кредиторів у черговості, визначеній ст. 52 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тому відсутнє порушення права позивача щодо повернення грошових коштів, які знаходились на рахунку позивача.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог статтей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Частинами 1, 2 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: - втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); - доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Судом встановлено, що між позивачем та ПАТ «КБ "Хрещатик"» був укладений договір № 15011 банківського рахунку юридичної особи від 01.03.2007, відповідно до якого банк відкрив позивачу рахунок № НОМЕР_1 .

Проте, 05.04.2016 Правлінням НБУ прийнято постанову № 234 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк "Хрещатик"» до категорії неплатоспроможних», відповідно до якої виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.04.2016 № 463 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Комерційний банк "Хрещатик"» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно з цим рішенням Фонду розпочато процедуру виведення ПАТ «Комерційний банк "Хрещатик"» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 05.04.2016 до 04.05.2016 включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «КБ "Хрещатик"», визначені статтями 37-39 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Костенку І.І. строком на один місяць з 05.04.2016 до 04.05.2016 включно, в подальшому цей строк було продовжено до 04.06.2016.

02.06.2016 Правлінням НБУ прийнято рішення №46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ "Хрещатик"», відповідно до якого виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 03.06.2016 № 913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Комерційний банк "Хрещатик"» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Відповідно до цього рішення Фонду розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Комерційний банк "Хрещатик"» з 06.06.2016 по 05.06.2018 включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Комерційний банк "Хрещатик"», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Костенку І.І. на два роки з 06.06.2016 до 05.06.2018 включно.

З матеріалів справи вбачається, що позивач вперше звернувся 14.06.2016 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ "Хрещатик"» Костенка І.І. із заявою про визнання ТзОВ «Рембуддільниця» кредитором ПАТ «КБ "Хрещатик"» на загальну суму 293 415,60 грн., а вдруге з аналогічною заявою позивач звернувся 08.07.2019.

На останнє звернення, позивач отримав відповідь Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ "Хрещатик"» Шевченком О.В. в листі № 2-1/3342 від 02.08.2019 про те, що його вимоги включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ "Хрещатик"», затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 04.07.2019 № 1683, та віднесені до 7-ї черги погашення.

Суд відзначає, що 02.10.2019 Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду прийнято постанову у справі № 826/9802/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Кременчуцький завод дорожніх машин» до Національного банку України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк "Хрещатик"» про визнання протиправною бездіяльність відповідача.

Встановлені обставини Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №826/9802/17 мають преюдиційне значення та не підлягають повторному доведенню в силу приписів ч. 4 ст. 75 ГПК України.

Отже, в цьому судовому акті встановлено, що у справі № 826/15685/16 суд визнав протиправною бездіяльність НБУ щодо невжиття належних заходів забезпечення захисту законних інтересів всіх вкладників і кредиторів Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк "Хрещатик"» (очевидно, у тому числі позивача) щодо безпеки збереження коштів на банківських рахунках зазначеного банку.

Крім того, Верховним судом зазначено, що бездіяльність Національного банку України щодо невжиття належних заходів забезпечення захисту законних інтересів вкладників і кредиторів, яка призвела до порушень прав вкладників у вигляді неповернутих грошових коштів, за певних обставин може розцінюватись як шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади. Особи, що постраждали внаслідок такої бездіяльності можуть вимагати компенсації відповідно до ст. 1173 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1173 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

За таких обставин, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій чи бездіяльності цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями чи бездіяльністю і заподіяною шкодою.

Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що бездіяльність Національного банку України завдала шкоди ТзОВ «Рембуддільниця» в розмірі залишку грошових коштів на рахунку позивача, відкритому в ПАТ «КБ "Хрещатик"», що становить 293 415,60 грн, відповідно позивач має право на відшкодування завданих збитків державним органом на підставі ст. 1173 ЦК України.

Отже, з позовної заяви вбачається, що ТзОВ «Рембуддільниця» просить суд стягнути з Національного банку України заподіяну шкоду в розмірі 293 415,60 грн, при цьому, в статті 1173 ЦК України передбачено, що шкода заподіяна державним органом відшкодовується державою, відповідно збитки завдані позивачу Національним банком України підлягають стягненню з Державного бюджету України.

Разом з тим, у постанові від 27.11.2019 Велика Палата Верховного Суду у справі № 242/4741/16-ц дійшла висновку, що Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган.

Таким чином, суд дійшов висновку, що незалучення позивачем Державної казначейської служби України співвідповідачем у цій справі не є підставою для відмови у задоволенні позову.

Згідно статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з Національного банку України на користь ТзОВ «Рембуддільниця».

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, суд відзначає наступне.

Згідно ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Пунктом 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається із позовних матеріалів, позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу. При цьому, на підтвердження понесених витрат позивачем надано договір про надання правової допомоги від 29.11.2019 та попередній розрахунок судових витрат, відповідно до якого очікувана орієнтовна вартість понесених витрат на правову допомогу буде складати 6 000,00 грн.

Водночас, відповідно до п. 3.3. договору про надання правової допомоги від 29.11.2019, при позитивному вирішенні справи (позитивне судове рішення на користь клієнта, мирова угода на користь клієнта, позасудове врегулювання спору на користь клієнта) клієнт сплачує адвокату гонорар в розмірі 10% ціни позову (суми заборгованості, компенсація шкоди заподіяної клієнту) по частині після кінцевого (фінального) судового рішення та після виконання рішення - поступлення коштів на рахунок клієнта.

Отже, приймаючи до уваги, що 10% від ціни позову становить 29 341,56 грн, проте в попередньому розрахунку судових витрат зазначено, що очікувана орієнтовна вартість понесених витрат на правову допомогу буде складати 6 000,00 грн, при цьому позивачем не надано суду доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, а тому суд унеможливлений визначити суму витрат на правову допомогу, відповідно суд відмовляє у задоволенні такої вимоги.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Рембуддільниця» задовольнити.

Стягнути з Національного банку України (01601, місто Київ, вул. Інститутська, 9, ідентифікаційний код 00032106) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рембуддільниця» (48400, Тернопільська область, місто Бучач, вулиця Галицька, будинок 182; ідентифікаційний код 30903610) шкоду у розмірі 293 415 (двісті дев`яносто три тисячі чотириста п`ятнадцять) грн 60 коп. та 4 401 (чотири тисячі чотириста одну) грн 23 коп. - судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» та пункту 4 розділу Х «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено: 27.04.2020.

Суддя В.В. Бондарчук