РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.04.2020Справа № 910/349/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) господарську справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗОДІАК-СБ" (02091, м.Київ, вул.Харківське шосе, 144Б, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест Група Дельта" (04053, м.Київ, вул.Січових Стрільців, буд.37-41, оф.41А, )

про стягнення 65 374,85 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗОДІАК-СБ" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест Група Дельта" про стягнення 54 467,75 грн заборгованості за надані послуги охорони за січень-березень 2019 на підставі договору № 46 від 29.04.2016, 10 907,10 грн пені.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 14.01.2020 залишив позов без руху, надав строк для усунення недоліків позову у визначений спосіб.

31.01.2020 позивач подав до суду заяву про усунення недоліків позову.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 03.02.2020 відкрив провадження у справі №910/379/20, постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, надав строк для реалізації сторонами процесуальних прав.

27.02.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній не заперечує щодо наявності заборгованості перед позивачем за надані послуги на суму 49 467,75 грн, зауважує про припинення правовідносин сторін з 15.03.2019 у зв`язку із підписанням додаткової угоди від 13.03.2019 до договору № 46 від 29.04.2016, та відповідно право нарахування пені до 15.03.2019 з урахуванням строку позовної давності, яка за розрахунком відповідача складає 3061,75 грн.

Позивач правом на подачу відповіді на відзив не скористався, при цьому 03.04.2020 подав до суду засобами поштового зв`язку повідомлення по справі про сплату відповідачем 5000,00 грн в рахунок погашення боргу та наявність заборгованості щодо основного боргу станом на 27.03.2020 у розмірі 49 467,75 грн.

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Суд, враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

29.04.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Зодіак-СБ" (охорона) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвест Група Дельта" (замовник) було укладено договір про надання охоронних послуг №46, відповідно до умов п.1.1 якого сторони узгодили, що замовник замовляє, а охорона надає охоронні послуги, а саме приймає під охорону майно замовника, яке належить йому на праві власності або на інших законних підставах, та визначено в дислокації об`єктів (додаток №1 до даного договору).

Згідно п.1.3. договору, замовник бере на себе зобов`язання приймати послуги та своєчасно і у повному обсязі здійснювати розрахунки, в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п.3.1 договору, охорона надає послуги замовнику з першого дня чинності даного договору, здійснюючи функцію нагляду за об`єктом, що охороняється.

Відповідальність охорони по цьому договору настає з моменту підписання сторонами двостороннього акту приймання передачі об`єкту під охорону, що є невід`ємною частиною цього договору (п.3.4 договору).

Умовами п.4.1 договору в редакції додаткової угоди від 29.03.2018 встановлено, що з 01.04.2018 ціна договору становить 26 500,00 грн на місяць.

Сторони у п. 4.2 договору узгодили, що оплата замовником вартості послуг здійснюється щомісячно до 5-го числа місяця, що слідує за звітним. Оплата здійснюється в безготівковому порядку, шляхом перерахування суми грошових коштів, визначених договором, на поточний рахунок охорони після попереднього надання охороною рахунка для здійснення оплати або без такого.

Згідно п. 6.3 договору, замовник зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі здійснювати розрахунки з охороною за послуги по цьому договору, в порядку та у строки, визначені розділом 4 цього договору.

Положеннями п.7.1 договору передбачено, що Акт надання послуг складається щомісячно і передається охороною замовнику для підписання. При неотриманні акту наданих послуг замовник повинен звернутись до охорони з вимогою про надання такого акту. Якщо замовник не звернувся до охорони з вимогою про надання акту наданих послуг до 3-го числа місяця, що слідує за звітним, то акт вважається отриманим замовником. Замовник повинен підписати акт наданих послуг відповідно до умов даного договору не пізніше 3 числа місяця, наступного за звітним.

Непідписання акту наданих послуг замовником не підтверджує факту не надання послуг охороною за звітний період. Факт надання замовнику послуг підтверджується чинністю договору.

Відповідно до п.11.1 договору сторонами узгоджено, що договір набуває чинності з 01.05.2016 і діє до 30.04.2017 включно. Після закінчення терміну дії договору, якщо сторони продовжують виконувати його умови, договір вважається продовженим на один рік на тих самих умовах, але кожна із сторін має право припинити його дію на умовах даного договору.

Додатковою угодою від 13.03.2019 до договору сторони погодили розірвати з 15.03.2019 договір про надання охоронних послуг № 46 від 29.04.2016, з моменту розірвання договору зобов`язання сторін, що виникли з договору припиняються, за винятком зобов`язань замовника перед охороною щодо здійснення розрахунків за надані послуги охорони у повному обсязі. Розрахунки замовника перед охороною за послуги з охорони, здійснюються відповідно до умов, передбачених договором та чинним законодавством України.

За Актом зняття постів від 15.03.2019 охорона за участю представників замовника зняв всі пости охорони з підприємства замовника.

Відповідно до Актів надання послуг № 8 від 31.01.2019 на суму 26 500,00 грн (за січень 2019), № 35 від 28.02.2019 на суму 26 500,00 грн (за лютий 2019), № 51 від 15.03.2019 на суму 11 967,74 грн (за березень 2019), які підписані та скріплені печатками обох сторін без зауважень, позивачем, як виконавцем були надані відповідачу, як замовнику послуги охорони по договору № 46 від 29.04.2016 на загальну суму 54 467,75 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач в обґрунтування позовних вимог вказав, що договірні відносини сторін припинились 15.03.2019, проте відповідач свої зобов`язання щодо оплати наданих послуг охорони за період користування у повному обсязі не виконав, заборгованість склала 54 467,75 грн., за прострочення оплати нараховано також 10 907,10 грн пені.

На стадії розгляду справи по суті позовних вимог позивачем подано повідомлення до суду про оплату відповідачем в рахунок погашення боргу 5000,00 грн., та наявність боргу у сумі 49467,75 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву визнав наявність заборгованості перед позивачем по договору за спірний період у розмірі 49 467,75 грн, надав власний контррозрахунок пені, зазначаючи про невірний розрахунок позивача та неврахування строку позовної давності.

Проаналізувавши доводи сторін, надані докази в їх сукупності, норми чинного законодавства, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами договір № 46 від 29.04.2016 за своїм змістом та правовою природою є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм глави 63 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Згідно розрахунку позивача, станом на час звернення до суду заборгованість за надані послуги по договору по актах за період січень-березень 2019 склала 54 467,75 грн.

З пояснень відповідача, викладених у відзиві, які позивач відповідним повідомленням підтвердив, після відкриття провадження у даній справі відповідачем здійснено оплату суми 5000,00 грн, у зв`язку із чим залишком боргу відповідача є сума 49 467,75 грн.

Таким чином, оскільки оплату суми 5000,00 грн здійснено відповідачем після відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині стягнення цієї суми боргу відповідно до п.2 ч. 1 ст. 231 ГПК України за відсутністю предмета спору, витрати по сплаті судового збору покладаються в цій частині на відповідача.

Доказів оплати відповідачем решти суми 49 467,75 грн. заборгованості, яку відповідач не оспорює, в тому числі у визначені договором строки, суду не надано.

Враховуючи, що строк оплати відповідачем вартості отриманих послуг є таким, що настав, за відсутності доказів оплати, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 49 467,75 грн. боргу визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У п. 4.3. договору сторони визначили, що у разі, якщо замовник прострочив виконання грошового зобов`язання щодо здійснення обов`язкової і повної оплати послуг в строки, передбачені п. 4.2. даного договору, охорона нараховує замовнику штраф у розмірі 0,5 % від загальної суми заборгованості на день нарахування, а також пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми оплати за кожний день прострочення.

У позовній заяві позивачем за прострочення виконання відповідачем зобов`язань щодо сплати наданих послуг по Актах за січень-березень 2019, позивачем заявлено до стягнення 10 907,10 грн пені, нарахування якої здійснено за період з 06.04.2019 по 06.10.2019 на суму 73 467,75 грн в бік зменшення до суми 54 467,75 грн.

Відповідач надав власний контррозрахунок позовних вимог, відповідно до якого обґрунтованим є розмір пені 3061,75 грн, з урахуванням річного строку позовної давності

Разом з тим відповідно до ч.1 ст.14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Зокрема, суд зазначає, що доданий позивачем розрахунок пені до позову є необґрунтованим, оскільки нарахування здійснено на суму боргу, що перевищує заявлений розмір заборгованості у даній справі, а саме: 73 467,75 грн, в той час як предметом спору є 54 467,00 грн боргу, зазначення 73 467,75 грн заборгованості станом на 06.04.2019 первинними документами не підтверджені.

В розумінні п.4.2 договору, строк оплати по Акту № 8 від 31.01.2019 настав 05.02.2019, по Акту № 35 від 28.02.2019 - 05.03.2019, по Акту № 51 від 15.03.2019 - 05.04.2019.

Таким чином позивач був не позбавлений права нарахування пені з 06.02.2019, з 06.03.2019, з 06.04.2019 в межах шестимісячного строку відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України по кожному Акту в межах річного строку позовної давності.

Здійснивши перевірку заявлених до стягнення позивачем вказаних вимог, надавши правову кваліфікацію доводам відповідача, судом проведено власний розрахунок, за результатом якого суд визнає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення пені частково у сумі 7850,80 грн пені, а саме: по Акту № 8 у сумі 1887,56 грн пені за період з 06.04.2019 по 06.08.2019, по Акту №35 у сумі 3891,51 грн пені за період з 06.04.2019 по 06.09.2019, по Акту № 51 у сумі 2081,73 грн пені за період з 06.04.2019 по 06.10.2019.

При цьому, доводи відповідача про припинення нарахування пені -15.03.2019, тобто до моменту розірвання правочину суд не приймає до уваги, оскільки застосування такої міри відповідальності як нарахування та стягнення пені можливе за умови чинності договору та наявності порушення під час дії такого договору, що у даному випадку підтверджено матеріалами справи.

Твердження відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності, виникнення у позивача права на стягнення пені не з моменту прострочення виконання зобов`язання, в межах річного строку позовної давності, а з дати подачі позову в межах річного строку, суд оцінює критично, оскільки вказані аргументи ґрунтуються на невірному розумінні норм матеріального права.

З наданих документів судом встановлено, що позивач звернувся з даним позовом та здійснив нарахування пені в межах річного строку позовної давності.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач свого контррозрахунку суми боргу не надав, стверджувань позивача не спростував.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі на суму 5000,00 грн, задоволення позовних вимог в частині стягнення 49467,75 грн основного боргу, 7850,80 грн пені. В решті позову належить відмовити у зв`язку із безпідставністю нарахування.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 231, 233, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Закрити провадження у справі в частині стягнення 5000,00 грн основного боргу.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест Група Дельта" (04053, м.Київ, вул.Січових Стрільців, буд.37-41, оф.41А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗОДІАК-СБ" (02091, м.Київ, вул.Харківське шосе, 144Б, ) 49 967 (сорок дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят сім) грн. 75 коп основного боргу, 7850 (сім тисяч вісімсот п`ятдесят) грн. 80 коп пені, 2003 (дві тисячі три) грн. 73 коп витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак