РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.04.2020справа №910/468/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу №910/468/20

за позовом приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» (04202, м. Київ, вул. Ю.Кондратюка, буд. 1; ідентифікаційний код 20022334)

до товариства з обмеженою відповідальністю «Київська комунальна компанія» (04202, м. Київ, вул. вул. Ю.Кондратюка, буд. 1; ідентифікаційний код 38261519)

про стягнення 622 585,56 грн.,

без участі представників у зв`язку з їх неявкою.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий виклад позовних вимог

Приватне акціонерне товариство «Енергополь-Україна» (далі - Товариство) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Київська комунальна компанія» (далі - Компанія): 584 309,35 грн. основного боргу зі сплати орендних платежів за договором оренди машиномісць в паркінгу від 01.04.2016 №16/05-19/10 (далі - Договір); 16 380,17 грн. 3% річних та 21 896,04 грн. втрат від інфляції, а всього 622 585,56 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що:

- 01.04.2016 Товариством (орендодавець) і Компанією (орендар) укладено Договір, за умовами якого орендодавець передає орендарю в платне строкове користування машиномісця в підземному паркінгу, а орендар зобов`язується сплачувати орендну плату на умовах і порядку, встановлених Договором; об`єкт оренди - машиномісця в другому пусковому комплексі (паркінг №1) житлово-офісного комплексу з об`єктами соціально-побутового, торговельного призначення та підземним паркінгом, що знаходиться по вул. Кондратюка, 1 в Оболонському районі м. Києва (1 черга будівництва), разом з прилеглими до паркінгу територіями та спорудами, які здаються в оренду за адресою: м. Київ, вул. Ю. Кондратюка, 7/1, визначені в актах приймання-передачі машиномісць в оренду (додаток №1 до Договору);

- відповідно до Договору орендар прийняв у строкове платне користування машиномісця для зберігання автотранспортних засобів;

- 01.03.2017 сторонами укладено додаткову угоду від 01.03.2017 №1 та додаткову угоду від 01.01.2018 №2 до Договору (далі - Додаткові угоди №1 і №2), ціна оренди була погоджена сторонами в підпункті 3.1 пункту 3 Договору з урахуванням змін, внесених Додатковими угодами №1 та №2, і складала за період з 01.01.2018 по 31.01.2019 (дня повернення об`єкта оренди) 1 500 грн. (в т.ч. ПДВ) за повнорозмірне машиномісце, 700 грн. (в т.ч. ПДВ) за напіврозмірне машиномісце, 750 грн. (в т.ч. ПДВ) за машиномісце №41;

- відповідно до підпункту 2.4 пункту 2 Договору орендар зобов`язався здійснювати повну та своєчасну оплату орендних платежів; відповідно до підпункту 3.3 пункту 3 Договору орендна плата за звітний місяць оренди сплачується орендарем в безготівковому порядку на банківський рахунок орендодавця протягом 10 банківських днів місяця, наступного за звітнім;

- відповідач неодноразово порушував строки оплати щомісячних платежів, а з березня 2018 року до 13.01.2020 (дата підписання позовної заяви) взагалі не сплачує орендні платежі;

- позивач вже звертався до суду про стягнення боргу за Договором за період з 01.03.2018 по 30.11.2018; рішенням господарського суду міста Києва від 03.09.2019, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2019 у справі №910/17410/18, стягнуто з відповідача борг та штрафні санкції за вказаний період; проте борг не сплачено відповідачем у повному обсязі;

- за період з 01.12.2018 по 31.01.2019 у Компанії наявна заборгованість перед позивачем з оплати за оренду машиномісць у сумі 584 309,35 грн.;

- прийняття послуг за кількістю та якістю підтверджується актами приймання-передачі, підписаними позивачем та відповідачем, від 31.12.2018 №234 на суму 293485,43 грн. та від 31.01.2019 №17 на суму 290823,92 грн.;

- у зв`язку з несплатою відповідачем орендної плати позивачем нараховано Компанії 16 380,17 грн. 3% річних та 21 896,04 грн. втрат від інфляції.

2. Стислий виклад заперечень відповідача

19.02.2020 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог з огляду на те, що:

- відповідно до положень статей 525, 782 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та пункту 5.5 Договору Договір є розірваним з 03.01.2019 (з моменту отримання відповідачем повідомлення від 03.01.2019 вих. № 01);

- нарахування орендної плати за січень 2019 року мало здійснюватися як за неповний місяць - пропорційно кількості днів оренди; оскільки Договір вважається розірваним з 03.01.2019, то відповідно орендна плата за січень 2019 року мала бути нарахована за період з 01.01.2019 по 02.01.2019;

- Товариство здійснило нарахування орендної плати за січень 2019 року за повний календарний місяць (31 календарний день), тим самим неправомірно збільшивши зобов`язання Компанії з оплати орендних платежів;

- орендна плата за січень 2019 року за період з 01.01.2019 по 02.01.2019 має становити 18 762,84 грн.;

- крім того, позивачем неправомірно завищено нарахування 3% річних та втрат від інфляції.

3. Процесуальні дії у справі

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.01.2020 позовну заяву Товариства залишено без руху та встановлено позивачам десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

22.01.2020 позивачем подано суду документи на виконання ухвали суду від 17.01.2020.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 24.02.2020.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.02.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу №910/468/20 до судового розгляду по суті на 24.03.2020.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.03.2020 з метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, зважаючи на період карантину, визначений постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11.03.2020 №211, з урахуванням рішення Уряду про заборону пасажирських перевезень та обмеження кількості учасників масових заходів, а також листа Ради суддів України від 16.03.2020 №9/рс-186/20, судове засідання, призначене на 24.03.2020, відкладено на 27.04.2020.

Представники сторін у судове засідання 27.04.2020 не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Суд, заслухавши з`ясувавши обставини, на які посилаються сторони, дослідив в порядку статей 209 і 210 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) докази у справі.

У судовому засіданні 27.04.2020 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до статті 233 ГПК України.

Судом згідно з вимогами статей 222 і 223 ГПК України здійснювалося повне фіксування судового засідання технічними засобами та секретарем судового засідання велися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

01.04.2016 Товариством (орендодавець) і Компанією (орендар) укладено Договір, за умовами якого:

- орендодавець передає орендарю в платне строкове користування машиномісця в підземному паркінгу, а орендар зобов`язується сплачувати орендну плату на умовах і порядку, встановлених Договором (пункт 1.1 Договору);

- об`єкт оренди - машиномісця в другому пусковому комплексі (паркінг №1) житлово-офісного комплексу з об`єктами соціально-побутового, торговельного призначення та підземним паркінгом, що знаходиться по вул. Кондратюка, 1 в Оболонському районі м. Києва (1 черга будівництва), разом з прилеглими до паркінгу територіями та спорудами, які здаються в оренду за адресою: м. Київ, вул. Ю. Кондратюка, 7/1, визначені в актах приймання-передачі машиномісць в оренду (додаток №1 до Договору) (пункт 1.2 Договору);

- строк оренди - з 01.04.2016 по 31.03.2017 (пункт 1.3 Договору);

- машиномісця надаються для зберігання автотранспортних засобів (пункт 1.4 Договору);

- орендар зобов`язується протягом 2-х робочих днів після підписання Договору передати в користування орендарю визначені машиномісця; передача машиномісць в оренду оформлюється шляхом підписання сторонами акта приймання-передачі машиномісць в оренду (пункт 2.1 Договору);

- орендодавець має право на своєчасне та в повному обсязі отримання орендної плати в строки та в порядку, передбачених у розділі 3 Договору (пункт 2.2 Договору);

- орендар зобов`язується здійснювати повну та своєчасну оплату орендних платежів (пункт 2.4 Договору);

- в разі зникнення потреби в оренді конкретних машиномісць орендар зобов`язаний письмово поінформувати про це орендодавця, підготувати акт повернення машиномісць з оренди (додаток №2 до Договору), звільнити їх від майна та повернути машиномісця орендодавцю в стані, не гіршому ніж на момент прийняття їх в оренду з врахуванням нормального фізичного зносу та погасити всю наявну заборгованість з орендних платежів за такі машиномісця (пункт 2.7 Договору);

- звільнення об`єкта оренди орендарем підтверджується актом повернення машиномісць з оренди, який підписується сторонами; об`єкт оренди вважається переданим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта повернення машиномісць з оренди (пункт 2.8 Договору);

- у випадку дострокового розірвання або припинення дії Договору орендар зобов`язаний протягом 2-х діб звільнити всі орендовані машиномісця та підписати акт повернення машиномісць з оренди (пункт 2.9 Договору);

- починаючи з 01.01.2018 щомісячна вартість послуг оренди: одного повнорозмірного машиномісця для паркування автомобілів становить 1 500 грн., в тому числі ПДВ - 250 грн.; одного напіврозмірного машиномісця для паркування мотоциклетних транспортних засобів становить 700 грн., в тому числі ПДВ - 116,67 грн.; машиномісця №41 для паркування автомобілів становить 750 грн., в тому числі ПДВ - 125 грн., та нараховується з першої до останньої календарної дати місяця; щомісячна загальна вартість оренди, яка підлягає сплаті орендодавцю, розраховується виходячи з фактичної кількості машиномісць, які перебували в оренді в звітному місяці, з пропорційним розрахуванням суми за кількість днів оренди машиномісць, які орендодавець продав протягом звітного місяця (пункт 3.1 Договору в редакції додаткової угоди від 01.01.2018 №2);

- орендна плата за звітний місяць оренди сплачується орендарем в безготівковому порядку на банківський рахунок орендодавця протягом 10 банківських днів місяця, наступного за звітним (пункт 3.3 Договору);

- Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до закінчення строку оренди (пункт 1.3 Договору); якщо протягом 30 календарних днів до закінчення строку Договору жодна із сторін не заявить про розірвання, Договір вважається продовженим на наступний календарний рік на тих же умовах (пункт 5.1 Договору);

- орендодавець має право достроково, в односторонньому порядку, розірвати Договір у випадку, якщо орендар порушив строки сплати орендних платежів більш ніж на 90 календарних днів; про дострокове розірвання Договору орендодавець повідомляє орендаря шляхом надіслання письмового повідомлення на адресу, зазначену у Договорі (пункт 5.5 Договору).

На виконання умов Договору сторонами за період з грудня 2018 року по січень 2019 року було підписано та скріплено печатками юридичних осіб акти приймання-передачі робіт (надання послуг) від 31.12.2018 №234 на суму 293 485,43 грн. і від 31.01.2019 №17 на суму 290 823,92 грн.

Таким чином, послуги на загальну суму 584 309,35? грн. вважаються наданими позивачем і прийнятими відповідачем без будь-яких зауважень.

Як станом на день подання даного позову, так і станом на день прийняття рішення у даній справі Компанією не було сплачено Товариству 584 309,35? грн. орендних платежів.

Судом встановлено, що у зв`язку з порушенням Компанією строків сплати орендних платежів за період з квітня 2016 року по листопад 2018 року Товариство звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення 3 214 381,87 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 03.09.2019 зі справи №910/17410/18, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2019, позов Товариства до Компанії задоволено частково; стягнуто з Компанії на користь Товариства: 2 990 839,08 грн. заборгованості; 62 618,84 грн. 3% річних; 154 016,11 грн. втрат від інфляції та 48 114,48 грн. судового збору.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Частиною першою статті 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з абзацом першим частини першої і частиною п`ятою статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 783 ЦК України передбачено, що наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо:

1) наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі;

2) наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі;

3) наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі;

4) наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов`язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.

Відповідно до статті 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Згідно з частиною першою статті 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до абзацу другого пункту 1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» якщо у договорі виконання грошового зобов`язання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року (частина друга статті 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобов`язання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі - 31 липня 2014 року). Водночас коли у тексті договору виконання грошового зобов`язання визначено «по 1 серпня 2014 року» або «включно до 1 серпня 2014 року», то останнім днем виконання такого зобов`язання буде 1 серпня 2014 року.

ВИСНОВКИ

Отже, судом встановлено наявність у Компанії заборгованості з орендних платежів за грудень 2018 року і січень 2019 року у загальній сумі 584 309,35? грн., яка не сплачена відповідачем; доказів протилежного суду не подано.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, вказує про те, що позивачем було надіслано Компанії повідомлення від 03.01.2019 №01 про дострокове розірвання Договору, а тому Договір є розірваним з 03.01.2019 і позивач не має права нараховувати орендні платежу після дати розірвання Договору.

Так, у відповідності до статті 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

У такому випадку договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Повідомлення від 03.01.2019 №01 було отримане Компанією 03.01.2019, що підтверджується відміткою вхідної кореспонденції відповідача, Договір є розірваним з 03.01.2019.

Разом з тим, пунктом 2.9 Договору передбачено, що у випадку дострокового розірвання або припинення дії Договору орендар зобов`язаний протягом 2-х діб звільнити всі орендовані машиномісця та підписати акт повернення машиномісць з оренди.

Сторонами не подано суду підписаного акта повернення машиномісць з оренди, тобто Компанія продовжує користуватися машиномісцями, наданими їй в оренду за Договором, а відтак має сплачувати відповідні орендні платежі.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 584 309,35? грн. заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Що ж до стягнення 16 380,17 грн. 3% річних та 21 896,04 грн. втрат від інфляції, то слід зазначити таке.

Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних і втрати від інфляції за такі періоди:

з 17.01.2019 (оскільки 16.01.2019 є останнім днем сплати відповідачем заборгованості за грудень 2018 року; нарахованих на 293 485,43 грн. заборгованості за грудень 2018 року) по 09.01.2020 (дата, визначена позивачем у розрахунку) сума 3% річних становить 8 611,59 грн., а втрат від інфляції - 12 502,46 грн.;

з 18.02.2019 (нарахованих на 290 823,92 грн. заборгованості за січень 2019 року) по 09.01.2020 сума 3% річних становить 7 768,58 грн., а втрат від інфляції - 9 393,58 грн.

Судом перевірено наведений розрахунок та встановлено таке:

- період нарахування сум втрат від інфляції та 3% річних за прострочення оплати заборгованості за грудень 2018 року визначений позивачем правильно, проте суми розраховані неправильно;

- період нарахування сум втрат від інфляції та 3% річних за прострочення оплати заборгованості за січень 2019 року визначений позивачем неправильно. Так, останнім днем оплати боргу за січень 2019 року є 14.02.2020, проте суд не може здійснювати розрахунок датою ранішою, ніж визначена позивачем, а тому суд погоджується з визначеним позивачем періодом; суми втрат від інфляції та 3% річних розраховані позивачем неправильно.

За перерахунком суду суми втрат від інфляції та 3% річних за наведені періоди становлять:

з 17.01.2019 (нарахованих на 293 485,43 грн. заборгованості за грудень 2018 року) по 09.01.2020 сума втрат від інфляції - 8 873,50 грн., а 3% річних - 8 635,12 грн.;

з 18.02.2019 (нарахованих на 290 823,92 грн. заборгованості за січень 2019 року) по 09.01.2020 сума втрат від інфляції - 7 302,40 грн., а 3% річних - 7 791,90 грн.

Тобто, за перерахунком суду сума втрат від інфляції становить 16 175,90 грн., а 3% річних - 16 427,02 грн.

Разом з тим, частиною другою статті 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Тому, оскільки суд не може виходити за межі сум 3% річних, визначених позивачем, стягненню з відповідача підлягає 16 427,02 грн. 3% річних за розрахунком позивача, та 16 175,90 грн. втрат від інфляції за розрахунком суду; у стягненні решти суми (5 720,14 грн.) втрат від інфляції слід відмовити.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу, які згідно з попереднім (орієнтовним) розрахунком сум судових витрат становить 50 000 грн.

Згідно з частинами першою і третьою статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої і частини п`ятої статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Довіреністю від 21.01.2019 Товариство уповноважило адвоката Липовенко Ганну Володимирівну представляти інтереси Товариства у господарських судах, зокрема, з правом на підписання і подачу позовної заяви.

Разом з тим, Товариством не подано суду жодних доказів щодо обсягу наданих вказаним адвокатом послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена, а тому суд вважає за необхідне відмовити у стягненні з відповідача витрат на правову допомогу.

За приписами статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 233, 236 - 238, 240 та 241 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» (04202, м. Київ, вул. Ю.Кондратюка, буд. 1; ідентифікаційний код 20022334) до товариства з обмеженою відповідальністю «Київська комунальна компанія» (04202, м. Київ, вул. вул. Ю.Кондратюка, буд. 1; ідентифікаційний код 38261519) про стягнення 622 585,56 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Київська комунальна компанія» (04202, м. Київ, вул. вул. Ю.Кондратюка, буд. 1; ідентифікаційний код 38261519) на користь приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» (04202, м. Київ, вул. Ю.Кондратюка, буд. 1; ідентифікаційний код 20022334): 584 309 (п`ятсот вісімдесят чотири тисячі триста дев`ять) грн. 35 коп. заборгованості; 16 427 (шістнадцять тисяч чотириста двадцять сім) грн. 02 коп. 3% річних; 16 175 (шістнадцять тисяч сто сімдесят п`ять) грн. 90 коп. втрат від інфляції та ?9 253 (дев`ять тисяч двісті п`ятдесят три) грн. 68 коп. судового збору.?

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідні накази.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27.04.2020.

Суддя О.В. Марченко