ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2020 р. Справа№ 910/14426/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Буравльова С.І.

Пашкіної С.А.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження,

без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс. Капітал"

на рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2020

у справі №910/14426/19 (суддя Баранов Д.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс. Капітал"

до Моторного (транспортного) страхового бюро України

про стягнення 11 806,96 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс. Капітал" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 11806,96 грн за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АЕ/0638381.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.01.2020 по справі №910/14426/19 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що інфляційні втрати, пеня та 3% річних не є шкодою, в розумінні Цивільного кодексу України та Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс. Капітал" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2020 скасувати, постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Вимоги та доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що відповідно до абз. «ґ» п. 41.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. При цьому, законодавство не обмежує розмір компенсації такої шкоди, а тому, на думку апелянта, місцевий суд мав стягнути завдану шкоду у повному обсязі.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2020 справа №910/14426/19 передана на розгляд колегії суддів у складі: Сітайло Л.Г. (головуючий), судді Пашкіна С.А., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2020, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою, справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

13 березня 2020 року до Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого, останній заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просив залишити без змін оскаржуване рішення.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановою Бабушкікського районного суду м. Дніпропетровська від 29.01.2014 у справі № 200/154/14-п встановлено що 29.12.2013 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом "Ніссан" д.н.з. НОМЕР_1 , по АДРЕСА_1 , не витримав безпечну дистанцію, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом "ЗАЗ Форза" д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , чим порушив Правила дорожнього руху України. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Станом на дату настання страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "Ніссан" д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Україна" на підставі полісу № АЕ/0638381від 03.04.2013.

31 січня 2014 року, за замовленням ОСОБА_2 , проведено огляд пошкодженого автомобіля та визначено вартість матеріального збитку завданого в результаті ДТП.

Згідно зі звітом № 1730 від 31.01.2014 матеріальний збиток власника транспортного засобу "ЗАЗ Форза" д.н.з. НОМЕР_2 становить 10993,30 грн.

14 лютого 2014 року ОСОБА_2 подано до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" заяву про страхове відшкодування.

10 лютого 2015 року між ОСОБА_2 та ФОП Шиян Д.С. укладено договір відступлення права вимоги (цесія) виплати страхового відшкодування за договором страхування № АЕ/0638381, на підставі якого відбулася заміна кредитора у зобов`язанні за договором страхування № АЕ/0638381 з ОСОБА_2 на ФОП Шиян Д.С.

28 лютого 2015 року між ФОП Шиян Д.С. та Товариством з обмеженою відповідальністю "Маркс. Капітал" укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 5/28-02/2015. Відповідно до умов останнього клієнт передає фактору, а фактор приймає і зобов`язується оплатити клієнтові усі права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли у клієнта з договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/0638381 від 03.04.2013.

Відповідно до п. 1.2. договору фактор займає місце клієнта (як кредитора) в зобов`язаннях, що виникли із вищезазначеного договору відносно усіх прав клієнта, у тому числі права одержання від боржника сум основного боргу, відсотків, неустойок у повному обсязі.

Згідно з п. 1.3. договору, характеристика прав, переданих фактору клієнтом за цим договором: загальна сума боргу 25 963,63 грн.

Зобов`язаною особою (боржником) є, зокрема й ОСОБА_1 ; страхова компанія Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Україна"; Моторне (транспортне) страхове бюро України у порядку, передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (п. 1.4. договору).

Відповідно до ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст. 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Метою договору факторингу може бути як передача факторові права вимоги клієнта до боржника, в обмін на надання клієнтові грошових коштів, так і відступлення клієнтом своєї вимоги, в забезпечення виконання його зобов`язань перед фактором. Предметом договору факторингу може бути одна або декілька вимог.

Позивач зазначає, що Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Україна", порушуючи умови договору (полісу) № АЕ/0638381 від 03.04.2013, не здійснила виплату грошового зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2018 відкрито провадження у справі №910/842/18 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна".

Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про грошові вимоги до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" за договорами факторингу на загальну суму 14.262.000,30 грн, в тому числі і за договором №5/28-02/2015 від 28.02.2015 на суму 21484,88 грн, що ґрунтуються на невиконаних Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Україна" зобов`язаннях з виплати страхового відшкодування потерпілим за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якій просило визнати грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" та включити грошові вимоги у вказаному розмірі до реєстру вимог кредиторів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2018 у справі №910/842/18 Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" визнано кредитором Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна", в тому числі за договором №5/28-02/2015 від 28.02.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2019 у справі №910/842/18 постановлено ліквідувати ПрАТ "СК Україна", в зв`язку з неможливістю останнього виконати свої зобов`язання перед кредиторами.

В зв`язку з ліквідацією Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" 13.08.2019 позивач звернувся до МТСБУ з заявою про виплату відшкодування у сумі: 21484,88 грн, з яких: 9677,92 грн - сума відшкодування, 1102,49 грн - 3 % річних, 8284,99 грн - інфляційні втрати та 2419, 48 грн - пені.

На підставі рішення Моторно (транспортного) страхового бюро України №3.1-05/26855 від 21.08.2019, відповідачем було виплачено позивачу 9677,92 грн, як відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 29.12.2013 за участю транспортного засобу "ЗАЗ Форза" д.н.з. НОМЕР_2 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що МТСБУ лише частково виконало зобов`язання за договором № АЕ/0638381 від 03.04.2013.

В силу положень ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, розмір грошової вимоги в сумі 21 484, 88 грн та обґрунтованість такої вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" встановлені у справі №910/842/18, мають преюдиційне значення і не потребують повторного доказування.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" банкрутство - це визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

В силу положень частини першої та другої статті 41 вказаного закону задоволення вимог кредиторів боржника забезпечує ліквідатор у встановленому цим Законом порядку. Ліквідатор, з дня свого призначення здійснює, зокрема такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред`являє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; має право отримувати кредит для виплати вихідної допомоги працівникам, що звільняються внаслідок ліквідації банкрута, який відшкодовується згідно з цим Законом позачергово за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута; з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю. Виплата вихідної допомоги звільненим працівникам банкрута провадиться ліквідатором у першу чергу за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута, або отриманого для цієї мети кредиту; заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобов`язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство і є неоплаченими; подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; передає в установленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових документів підлягають обов`язковому зберіганню, на строк не менше п`яти років з дати визнання особи банкрутом; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом.

За приписами частин першої-третьої статті 46 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" після завершення всіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс, до якого, зокрема, додаються: відомості за результатами інвентаризації майна боржника та перелік ліквідаційної маси; реєстр вимог кредиторів з даними про розміри погашених вимог кредиторів. Якщо ліквідатор не виявив майнових активів, що підлягають включенню до складу ліквідаційної маси, він зобов`язаний подати господарському суду ліквідаційний баланс, який засвідчує відсутність у банкрута майна. Якщо за результатами ліквідаційної процедури після задоволення вимог кредиторів не залишилося майна, господарський суд виносить ухвалу про ліквідацію юридичної особи - банкрута.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2019 у справі №910/842/18 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс, ліквідовано банкрута - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Україна" та закрито провадження у справі.

Зазначеною ухвалою встановлено, що вимоги кредиторів, які визнані судом та включені до реєстру вимог кредиторів, не задоволені у зв`язку з тим, що ліквідатором не виявлено достатньо майнових активів, що підлягають включенню до ліквідаційної маси для погашення кредиторських вимог.

При цьому, відповідно до пп. 1 п. 3 резолютивної частині ухвали Господарського суду міста Києва від 17.07.2019 у справі №910/842/18 вимоги ТОВ «Маркс.Капітал» як конкурсного кредитора, в т. ч. вимоги першої черги як такі, що виникають з договорів страхування, та вимоги четвертої черги (до яких відносяться 3% річних та інфляційні втрати) визнано погашеними.

Таким чином, станом на момент звернення позивача з даним позовом до суду його визнано кредитором ПрАТ "СК "Україна" - банкрута із грошовими вимогами, в тому числі у розмірі 21484,88 грн. Проте, під час провадження у справі про банкрутство у ПрАТ "СК "Україна" не виявлено майна або інших активів, за рахунок яких могли бути задоволені вимоги позивача.

Як зазначалось вище, Моторно (транспортним) страховим бюро України, на підставі рішення № 3.1-05/26855 від 21.08.2019, виплачено позивачу 9677,92 грн, як відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 29.12.2013 за участю транспортного засобу "ЗАЗ Форза" д.н.з. НОМЕР_2 .

Доводи апелянта щодо обов`язку МТСБУ сплатити грошові вимоги ТОВ "Маркс.Капітал" до ПрАТ "СК "Україна", які були визнані та внесені до реєстру кредиторів ПрАТ "СК "Україна" згідно з ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2018 у справі №910/842/18, а саме 3% річних, інфляційних втрат та пені, колегією суддів визнано безпідставними, з огляду на наступне.

Пункт 2.1 ст. 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Пунктом 39.1 ст. 39 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду заподіяну третім особам.

Відповідно до п. 41.1 ст. 41 «Регламентні виплати з централізованих страхових резервних фондів МТСБУ» Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі; б) невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу; в) транспортним засобом, який вийшов з володіння власника не з його вини, а у результаті протиправних дій іншої особи; г) особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону; ґ) у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності; д) у разі надання страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, свого транспортного засобу поліцейським та медичним працівникам закладів охорони здоров`я згідно з чинним законодавством.

Стаття 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Регламентні виплати з централізованих страхових резервних фондів МТСБУ), а саме п. 41.2 визначає, що МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) у разі недостатності коштів та майна страховика - повного члена МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності; б) власниками транспортних засобів, якщо такі власники надали відповідним уповноваженим органам інших країн страховий сертифікат "Зелена картка", виданий від імені страховиків - членів МТСБУ, та за умови, що такий страховик не відшкодував шкоду; в) транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат "Зелена картка", що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Така регламентна виплата здійснюється на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка".

Стаття 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає виключний перелік регламентних виплат, що здійснюються МТСБУ. У вказаних нормах визначено, що МТСБУ відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до п. 43.1 ст. 43 Закону «Фонди МТСБУ» для забезпечення виконання зобов`язань членів МТСБУ перед страхувальниками і потерпілими при ньому створюються такі централізовані страхові резервні фонди:

43.1.1. фонд страхових гарантій, призначений для забезпечення платоспроможності МТСБУ під час взаєморозрахунків з уповноваженими організаціями інших країн у галузі страхування цивільно-правової відповідальності, з якими МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування та взаємне врегулювання питань стосовно відшкодування шкоди. Мінімальний розмір фонду страхових гарантій встановлюється на рівні встановленого Законом України "Про страхування" мінімального розміру статутного фонду страховика, що займається видами страхування іншими, ніж страхування життя;

43.1.2. фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах (фонд захисту потерпілих), призначений для здійснення розрахунків з потерпілими у випадках, передбачених цим Законом.

Таким чином, в даному випадку МТСБУ здійснює виплати з фонду захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах на підставі пп. ґ) п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Статтею 1166 Цивільного кодексу України встановлено загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Аналізуючи ст. 1166 ЦК України, ст.ст. 22, 29, 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", колегія суддів зазначає, що матеріальною шкодою, у розумінні ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", є вартість втраченого або пошкодженого майна потерпілого, а у випадку пошкодження транспортного засобу - вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу.

Так, відповідачем виплачено позивачу 9677,92 грн, як відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує лише шкоду на умовах, визначених Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". В той же час, інфляційні втрати, пеня та 3% річних не є шкодою, у розумінні Цивільного кодексу України та Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

При цьому, згідно з п. 20.3 ст. 20 Закону, у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів, обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Водночас, відповідно до абз. 2 п. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Також, колегія суддів звертає увагу, що МТСБУ не є правонаступником ПрАТ "СК "Україна", а тому на МТСБУ не покладаються зобов`язання останнього, пов`язані з несвоєчасною виплатою страхового відшкодування, оскільки зобов`язання зі здійснення відповідної регламентної виплати переходять до МТСБУ в силу закону виключно після визнання первісного страховика банкрутом (в даному випадку), встановлення недостатності у нього коштів та майна у визначеній чинним законодавством процедурі та звернення вигодонабувача до Бюро як до гаранта страхового відшкодування (в розмірі завданої реальної шкоди) за рахунок коштів фонду захисту потерпілих.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що матеріали справи не містять відомостей та доказів, що МТСБУ прострочило виконання грошового зобов`язання перед позивачем після його звернення безпосередньо до Бюро, то нарахування 3% річних та інфляційних втрат є безпідставним.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Згідно з п. 36.5 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Таким чином, штрафні санкції у вигляді пені, передбаченої ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", не можуть бути нараховані, оскільки МТСБУ не порушила 90-денний строк для виплати відшкодування з дня отримання заяви на виплату.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Також, оскільки суд встановив необґрунтованість позовних вимог, подана відповідачем заява про застосування позовної давності розгляду не підлягає.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що судове рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275 - 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2020 по справі №910/14426/19 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 15.01.2020 по справі №910/14426/19 залишити без змін.

3.Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/14426/19.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.І. Буравльов

С.А. Пашкіна