РІШЕННЯ

Іменем України

09 квітня 2020 року м. Чернігівсправа № 927/189/20

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Лавриненко Л.М.,

секретар судового засідання Мігда Р.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 927/189/20, розгляд якої здійснено у порядку спрощеного позовного провадження

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз Збут

юридична адреса: вул. Любецька,68, м. Чернігів, 14021

фактична адреса: проспект Миру, 53, ІІІ поверх, м. Чернігів, 14005

До відповідача: Відділу освіти Остерської міської ради

юридична адреса: вул. Незалежності, 21, м.Остер, Козелецький р-н, Чернігівська обл., 17044;

фактична адреса: вул. Зайцева,94, м. Остер, Козелецький р-н, Чернігівська обл., 17044

Про стягнення 64820,86 грн

За участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Стась С.О. начальник відділу освіти.

У судовому засіданні була проголошена вступна та резолютивна частини рішення, на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України.

Позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз Збут подано позов до Відділу освіти Остерської міської ради про стягнення 61477,23 грн боргу; 2979,65 грн пені та 363,98 грн 3% річних.

Заявлений позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем умов договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41ЕВ147-656-19 від 11.11.2019.

Ухвалою суду від 13.03.2020 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; розгляд справи по суті призначено на 09.04.2020 о 09:30.

Відповідач у поданому відзиві на позов №01-26/219 від 17.03.2020 підтверджує наявність заборгованості за поставлений природний газ за листопад-грудень 2019 року відповідно до укладеного договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 11.11.2019 р. № 41ЕВ147-656-19 на загальну суму 61477,23 грн. Нарахування 2979,65 грн пені та 363,98 грн 3% річних відповідач вважає безпідставними, оскільки: рахунок на оплату та акт приймання передачі за поставлений природний газ за листопад 2019 р. на суму 31798,54 грн відповідач отримав електронною поштою 12.11.2019. Проте документи на оплату стосувалися попередньо укладеного договору від 28.02.2019 № 41ЕВ147-490-19. Листом від 13.12.2019 відповідач просив позивача розділити рахунки та акти приймання передачі відповідно до укладених договорів та надіслати їх до 18.12.2019 для прискорення оплати. Розділені рахунки на оплату та акти приймання передачі за поставлений природний газ за листопад 2019 р. на суму 31798,54 грн за двома договорами (21508,53 грн відповідно до договору від 11.11.2019 № 41ЕВ147-656-19; 10290,01 грн відповідно до договору від 28.02.2019 № 41ЕВ147-490-19) відповідач отримав електронною поштою лише 28.12.2019, що унеможливлювало здійснити проплату в управлінні Державної казначейської служби України у Козелецькому районі Чернігівської області у зв`язку з закінченням обслуговування бюджетної установи у 2019 фінансовому році. Рахунок на оплату та акт приймання передачі за поставлений природний газ за грудень 2019 р. на суму 29678,69 грн відповідач отримав у січні 2020 року. Зареєструвати заборгованість за спожиті енергоносії у 2019 році в управлінні Державної казначейської служби України у Козелецькому районі Чернігівської області відповідач не мав можливості за відсутності відповідних документів.

Відзив на позов відповідача №01-26/219 від 17.03.2020 долучено до матеріалів справи.

Позивач у відповіді на відзив № 147007.2-Сп-4354-0320 від 27.03.2020 вважає, що викладені у відзиві на позов доводи відповідача щодо часткового визнання позовних вимог є необґрунтовані та не можуть братись до уваги судом, оскільки у п.4.2.1, 4.2.3 договору постачання природного газу для потреб не побутових споживачів №41ЕВ147-656-19 (далі Договір) сторони визначили, що оплата газу здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника у розмірі 100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується протягом місяця постачання; остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п. 3.6. договору) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу. Таким чином, відповідач мав розрахуватись за поставлений позивачем у листопаді 2019 року природний газ до 10.12.2019, у грудні 2019 року природний газ до 10.01.2020 року. Відповідач не надав суду жодних належних доказів, які підтверджують неможливість здійснення ним своєчасної оплати за поставлений у листопаді - грудні 2019 року природний газ по Договору. Відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати вартості поставленого газу. У відзиві на позов не зазначено обґрунтованого заперечення щодо підстав відмови в задоволенні заявленого до стягнення розміру пені, трьох відсотків річних з посиланням на норми права, що відповідають даним правовідносинам. Крім того, позивач зазначає, що за Договором відповідачу постачається природній газ, який позивач закуповує за договорами купівлі-продажу, якими встановлені чіткі строки розрахунків за поставлений газ, а також жорсткі санкції за порушення цих строків. Внаслідок несвоєчасного розрахунку за договорами поставки природнього газу позивач не в змозі вчасно розраховуватись та постійно сплачує штрафні санкції за придбаний природний газ для забезпечення постачання населенню, бюджетним установам та організаціям, промисловим підприємствам, а також іншим юридичним особам послуг з постачання природного газу на території м. Чернігів та Чернігівської області.

Сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення від 13.03.2020: № 154, № 022 (позивачу) та №470, № 073 (відповідачу), але позивач повноважного представника в судове засідання 09.04.2020 не направив.

До початку судового засідання від позивача надійшло письмове клопотання № 147007.2-Ск-4427-0420 від 06.04.2020 про розгляд справи без участі представника позивача. У поданому клопотанні позивач вказує на те, що позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.

Клопотання позивача № 147007.2-Ск-4427-0420 від 06.04.2020 про розгляд справи без участі представника позивача задоволено судом, оскільки участь в судовому засіданні є процесуальним правом сторони, відповідно до п.2 ч.1 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічне клопотання позивача, направлене на електронну адресу суду, залишено судом без розгляду у зв`язку з відсутністю електронно-цифрового підпису.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Судом також враховано, що в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Застосовуючи згідно зі ст. 3 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).

Зважаючи на те, що згідно зі ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані користуватися визначеними законом процесуальними правами; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, а тому неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до ст.169 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом.

Інших заяв та клопотань від сторін до суду не надходило.

Згідно з ч.1,8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, заслухавши у судовому засідання пояснення представника відповідача, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Предметом спору в даній справі є стягнення з відповідача 61477,23 грн боргу; 2979,65 грн пені та 363,98 грн 3% річних за неналежне виконання відповідачем умов договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41ЕВ147-656-19 від 11.11.2019.

До обставин, які є предметом доказування в даній справі, відноситься встановлення факту наявності між сторонами договірних відносин, виконання позивачем умов договору щодо поставки відповідачу природного газу та відповідно неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної оплати за поставлений природний газ.

Як свідчать матеріали справи, 11.11.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз Збут (Постачальник) та Відділом освіти Остерської міської ради (Споживач) було укладено договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41ЕB147-656-19.

Відповідно до п. 1.1. договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41ЕB147-656-19 від 11.11.2019, Постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу, що є бюджетною установою або організацією та є кінцевим споживачем, 09120000-6 газове паливо (природний газ), а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором, з урахуванням послуг, передбачених Кодексом газотранспортної системи, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2493.

Річний плановий обсяг постачання газу до 10,669 тис.куб.м. Планові обсяги постачання газу по місяцях: жовтень 0,317; листопад 3,556; грудень 6,796 (п.1.2.,1.3. договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41ЕB147-656-19 від 11.11.2019).

Згідно з п. 11.1. договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41ЕB147-656-19 від 11.11.2019, цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з газової доби, з якої Споживач включений до Реєстру споживачів ТОВ «Чернігівгаз Збут» в інформаційній платформі оператора ГТС, а саме з 01 жовтня 2019 року до 31 грудня 2019 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Частиною 1 ст. 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт укладення між сторонами договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41ЕB147-656-19 від 11.11.2019, який по своїй правовій природі є договором поставки.

У відповідності до ч. 2 статті 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Пунктом 2.3. договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41ЕB147-656-19 від 11.11.2019 передбачено, що обсяг переданого (спожитого) газу за розрахунковий період (пункт 4.1. договору), що підлягає оплаті Споживачем, визначається на межі балансової належності між Оператором ГРМ та Споживачем на підставі даних комерційних вузлів обліку (лічильників газу), визначених в заяві-приєднанні до договору розподілу природного газу, укладеного між Оператором ГРМ та Споживачем, а також з урахуванням процедур, передбачених Кодексом ГРМ.

Згідно з п. 2.6., 2.7., 2.8., 2.9., 2.10. договору на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів №41ЕB147-656-19 від 11.11.2019, визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу між сторонами здійснюється в наступному порядку:

За підсумками розрахункового періоду Споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати Постачальнику копію відповідного акту про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) природного газу Споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ та Споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ.

На підставі отриманих від Споживача даних та/або даних Оператора ГРМ Постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірники акту приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником Постачальника у письмовій формі або з використанням кваліфікованого електронного підпису відповідно до Закону України Про електронні довірчі послуги та Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

Споживач протягом двох днів з дати одержання акту приймання-передачі газу зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акту приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником Споживача та скріплений печаткою Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акту приймання-передачі газу.

У випадку відмови від підписання акту приймання-передачі газу Споживачем, обсяг постачання (споживання) природного газу встановлюється Постачальником в односторонньому порядку, на підставі даних Оператора ГРМ. Споживач в такому разі не позбавлений права звернутись до суду за вирішенням спору з приводу обсягів спожитого газу. До прийняття рішення судом та набрання таким рішенням законної сили, обсяг спожитого газу та вартість послуг з його постачання встановлюється відповідно до даних Постачальника.

Відповідно до п.3.2. договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41ЕB147-656-19 від 11.11.2019, ціна 1 тис. куб. м газу становить 9704,27 грн, в тому числі ПДВ 20%. Вартість послуги доступу до потужності (тимчасовий тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішніх точок входу і точок виходу в/з газотранспортну(ої) систем(и) на перший рік другого регулярного періоду для Акціонерного товариства «Укртрансгаз», затверджений Постановою НКРЕКП від 21.12.2018 №2001) за 1 тис. м. куб. 188,63 грн, в т.ч. ПДВ 20%. Разом до сплати за 1 тис. м. куб. 9892,90 грн, в т.ч. ПДВ 20%.

Загальна сума договору складає 105547,35 грн в т.ч. ПДВ 20% (п.3.3. договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41ЕB147-656-19 від 11.11.2019).

Згідно з п.3.4. договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41ЕB147-656-19 від 11.11.2019, ціна, зазначена в п.3.2. договору, може змінюватися протягом дії договору. Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього договору.

Відповідно до 3.5. договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41ЕB147-656-19 від 11.11.2019, сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 3.2. та 3.4. цього договору, застосовується сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за цим договором.

Пунктом 3.6. договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41ЕB147-656-19 від 11.11.2019 визначено, що місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу та загального обсягу фактично поставленого (спожитого) газу, визначеного згідно з розділом II цього Договору.

Згідно з ч.2,3 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона має вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. За ч.1 ст.193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

На виконання умов договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41ЕB147-656-19 від 11.11.2019, позивачем передано у власність відповідача в листопаді-грудні 2019 року природний газ в обсязі 6214,28 куб.м. на загальну суму 61477,23 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу по договору на постачання природного газу №ЧРЗ89012333 від 30.11.2019 на суму 31798,54 грн та №ЧРЗ89014289 від 31.12.2019 на суму 29678,69 грн, підписаними сторонами та скріпленими печатками сторін, копії яких додані до матеріалів справи (а.с. 22,23).

Відповідач щодо обсягу та вартості отриманого газу не заперечував.

Пунктами 4.1., 4.2.1., 4.2.3., 4.3. договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41ЕB147-656-19 від 11.11.2019 визначено, що розрахунковий період за договором становить один календарний місяць з 07.00 години першого дня місяця до 07.00 години першого дня наступного місяця включно.

Оплата газу здійснюється Споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника в наступному порядку: 100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується протягом місяця постачання. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п.3.6. договору) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Датою оплати (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів на банківський рахунок Постачальника.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, відповідач зобов`язаний був розрахуватись:

- за поставлений природний газ у листопаді 2019 року - в строк до 10.12.2019 включно;

- за поставлений природний газ у грудні 2019 року - в строк до 10.01.2020 включно.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у порушення взятих на себе зобов`язань, за поставлений у листопаді грудні 2019 року природний газ не розрахувався.

Згідно з актом звіряння взаємних розрахунків за період з 01.11.2019 по 06.02.2020, підписаним сторонами та скріпленим печатками сторін, заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений у листопаді грудні 2019 року природний газ становить 61477,23 грн.

Відповідач у поданому відзиві на позов №01-26/219 від 17.03.2020 підтверджує наявність заборгованості за поставлений природний газ за листопад-грудень 2019 року відповідно до укладеного договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 11.11.2019 р. № 41ЕВ147-656-19 на загальну суму 61477,23 грн.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення 61477,23 грн заборгованості за газ, спожитий в у листопаді грудні 2019 року, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 6.1. договору на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів №41ЕB147-656-19 від 11.11.2019 передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором, сторони несуть відповідальність згідно з договором і чинним законодавством.

Позивач просить стягнути з відповідача 2979,65 грн пені за період з 11.12.2019 по 06.03.2019 за прострочку оплати вартості поставленого у листопаді грудні 2019 року природного газу.

Згідно зі ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому співвідношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст.1,3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, платник грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст.1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійну облікову ставку НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.6.2.1. договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41ЕB147-656-19 від 11.11.2019, у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Матеріалами справи підтверджується прострочка виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо оплати вартості поставленого у листопаді грудні 2019 року природного газу, тому вимоги позивача щодо стягнення 2979,65 грн пені за період з 11.12.2019 по 06.03.2019 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позивач, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, просить стягнути з відповідача 363,98 грн трьох процентів річних за період з 11.12.2019 по 06.03.2020.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, зокрема, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором, або законом.

Відповідальність, визначена ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті, а тому відповідно застосовується за прострочку виконання грошового зобов`язання незалежно від домовленості сторін.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується прострочка відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо оплати поставленого природного газу, тому суд доходить висновку, що вимоги позивача щодо стягнення 3% річних є правомірними та підлягають задоволенню в межах заявлених позовних вимог, а саме: 363,98 грн трьох процентів річних за період з 11.12.2019 по 06.03.2020.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до положень ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставин, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

У порушення вищевказаного, відповідач не надав суду жодних належних доказів, які підтверджують неможливість здійснення ним своєчасної оплати за поставлений у листопаді грудні 2019 року природний газ по договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41ЕB147-656-19 від 11.11.2019, а тому дії відповідача щодо несвоєчасної сплати коштів за поставлений природний газ є порушенням положень договору та норм чинного законодавства та є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 546,549,625 Цивільного кодексу України та умовами договору.

Заперечення відповідача щодо безпідставного нарахування 2979,65 грн пені та 363,98 грн 3% річних, оскільки рахунок на оплату та акт приймання передачі за поставлений природний газ за листопад 2019 р. на суму 31798,54 грн відповідач отримав електронною поштою лише 28.12.2019, що унеможливлювало здійснити проплату в управлінні Державної казначейської служби України у Козелецькому районі Чернігівської області у зв`язку з закінченням обслуговування бюджетної установи у 2019 фінансовому році, а рахунок на оплату та акт приймання передачі за поставлений природний газ за грудень 2019 р. на суму 29678,69 грн відповідач отримав у січні 2020 року і зареєструвати заборгованість за спожиті енергоносії у 2019 році в управлінні Державної казначейської служби України у Козелецькому районі Чернігівської області відповідач не мав можливості за відсутності відповідних документів, судом до уваги не приймаються виходячи з наступного:

Відповідно до частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

У відповідності до ч.1 ст.627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, відповідно до п. 4.2.1., 4.2.3. договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41ЕB147-656-19 від 11.11.2019 відповідач взяв на себе зобов`язання здійснювати оплату за спожитий природний газ шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника в наступному порядку: 100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується протягом місяця постачання. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці. Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п.3.6. договору) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Також слід зазначити, що п.1.3. договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41ЕB147-656-19 від 11.11.2019 сторони визначили плановий обсяг постачання газу, а саме: у листопаді 2019 року 3,556 тис.куб.м; у грудні 2019 року 6,796 тис.куб.м.

У відповідності до п.3.2. договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41ЕB147-656-19 від 11.11.2019, вартість за 1 тис. м. куб. газу становить 9892,90 грн, в т.ч. ПДВ 20%.

Як вбачається із актів приймання-передачі природного газу по договору на постачання природного газу №ЧРЗ89012333 від 30.11.2019 на суму 31798,54 грн та №ЧРЗ89014289 від 31.12.2019 на суму 29678,69 грн, відповідачем було спожито в листопаді 2019 року 3214,28 куб.м газу та у грудні 2019 року 3000 куб.м.газу, що не перевищує помісячний обсяг визначений сторонами у вказані місяці в п.1.3 договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41ЕB147-656-19 від 11.11.2019.

Ціна за куб.м. газу в актах приймання-передачі природного газу по договору на постачання природного газу №ЧРЗ89012333 від 30.11.2019 на суму 31798,54 грн та №ЧРЗ89014289 від 31.12.2019 на суму 29678,69 грн також зазначена в розмірі 9892,90 грн, яка відповідає ціні, визначеній сторонами в п. 3.2. договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41ЕB147-656-19 від 11.11.2019, та за вказаний період листопад - грудень 2019 року ціна на газ не змінювалась.

Пунктами 2.6, 2.7 розділу 2 договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41ЕB147-656-19 від 11.11.2019 саме на відповідача покладено обов`язок щодо надання позивачу відомостей про фактичний обсяг спожитого природного газу.

Отже, відповідач не був позбавлений права самостійно визначити вартість спожитого природного газу за листопад та грудень 2019 року та провести оплату відповідно до п. 4.2.1., 4.2.3. договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41ЕB147-656-19 від 11.11.2019.

Умовами договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41ЕB147-656-19 від 11.11.2019 не передбачено залежність оплати за спожитий природний газ від отримання відповідачем від позивача рахунків-фактур на оплату та актів приймання-передачі природного газу.

Крім того, суд зазначає, що приписи ч.2 ст. 617 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно з приписами статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями і оскільки між сторонами виникли майнові відносини, які засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (частина перша статті 1 ЦК України), що регулюються актами цивільного законодавства України, то відсутність у відповідача необхідних коштів або взяття ним зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань не звільняє його від обов`язку виконати зобов`язання за договором.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов`язання.

Таким чином, відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати вартості поставленого газу та не може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення такого зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.04.2018 у справі № 924/29/17, від 12.04.2018 у справі №924/22/17, від 17.05.2018 у справі № 922/2107/17, 07.11.2019 у справі № 916/1345/18, від 20.11.2019 у справі № 922/74/19, від 30.03.2020 у справі № 910/3011/19).

Інші доводи відповідача судом до уваги не приймаються і спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи, що відповідач в порушення ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України взяті на себе зобов`язання не виконав, за поставлений у листопаді грудні 2019 року природний газ своєчасно не розрахувався, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтовані і підлягають задоволенню в частині стягнення 61477,23 грн боргу, 2979,65 грн пені та 363,98 грн 3% річних.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки спір виник у зв`язку з неправомірними діями відповідача, то відповідно до ст. 129,130 Господарського процесуального кодексу України та ст. 4 Закону України „Про судовий збір, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 2102,00 грн, сплачений позивачем відповідно до платіжного доручення № 5688 від 04.03.2020, яке знаходиться в матеріалах справи.

Керуючись ст.73, 74, 76, 77, 79, 86, 123, 129, 202, 233, 238, 241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України; ст. 4,7 Закону України „Про судовий збір, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз Збут (юридична адреса: вул. Любецька, 68, м. Чернігів, 14021; фактична адреса: проспект Миру, 53, ІІІ поверх, м. Чернігів, 14005; код 39576385) до Відділу освіти Остерської міської ради (юридична адреса: вул. Незалежності, 21, м.Остер, Козелецький район, Чернігівська обл., 17044; фактична адреса: вул. Зайцева, 94, м. Остер, Козелецький район, Чернігівська область, 17044; ) про стягнення 64820,86 грн, задовольнити повністю.

2. Стягнути з Відділу освіти Остерської міської ради (юридична адреса: вул. Незалежності, 21, м.Остер, Козелецький район, Чернігівська обл., 17044; фактична адреса: вул. Зайцева, 94, м. Остер, Козелецький район, Чернігівська область, 17044; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз Збут (юридична адреса: вул. Любецька, 68, м. Чернігів, 14021; фактична адреса: проспект Миру, 53, ІІІ поверх, м. Чернігів, 14005; код 39576385) 61477,23 грн боргу, 2979,65 грн пені, 363,98 грн 3% річних та 2102,00 грн судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається у порядку визначеному ст. 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 09.04.2020.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

До відома сторін:

адреса Господарського суду Чернігівської області: проспект Миру, 20, м. Чернігів, Україна;

засоби зв`язку контактні телефони: 672-847; 676-311, факс 774-462; електронна адреса Господарського суду Чернігівської області: e-mail: .

Суддя Л. М. Лавриненко