РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.04.2020Справа № 910/19134/19
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» (04050, м.Київ, ВУЛИЦЯ ГЕРЦЕНА, будинок 10, Ідентифікаційний код юридичної особи 24745673);
до проТовариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АЛЬФА-ГАРАНТ» (01133, м.Київ, БУЛЬВАР ЛЕСІ УКРАЇНКИ, будинок 26, Ідентифікаційний код юридичної особи 32382598) стягнення страхового відшкодування в розмірі 1530,78грн.
Представники: без повідомлення представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» (далі-Позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АЛЬФА-ГАРАНТ» (далі-Відповідач) про стягнення 1530,78грн. страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» на підставі Договору страхування «КАСКО бонус» № 1900036 серії PKS.50 від 13.02.2019 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплатило страхове відшкодування власнику автомобіля «RAVON R2», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , Позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Позивач зазначає, що відповідальність водія транспортного засобу «KIA CERATO», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким скоєно ДТП, застрахована у Відповідача на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/9863688, а тому Позивач вказує, що обов`язок з відшкодування збитків покладається на Відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.01.2020 позовну заяву Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/19134/19, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З метою повідомлення Сторін про розгляд справи Судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала суду про відкриття провадження у справі від 08.01.2020 була направлена на адреси Сторін рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованих повідомлень про вручення 13.01.2020 та 17.01.2020 уповноваженим особам Сторін ухвали суду від 08.01.2020.

20.01.2020 через загальний відділ діловодства господарського суду (канцелярію) від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла інформація з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ.

24.01.2020 через загальний відділ діловодства господарського суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

07.02.2020 через загальний відділ діловодства господарського суду (канцелярію) від Позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, Суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ

13.02.2019 між Приватним акціонерним товариством «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» (Страховик) та ОСОБА_1 (Страхувальник) було укладено Договір страхування «КАСКО бонус» № 1900036 серії PKS.50, предметом якого є страхування транспортного засобу «RAVON R2», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2017 року випуску. (а.с. 6)

Як вбачається з матеріалів справи, 08.07.2019 по вулиці Басейній у м. Киві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «RAVON R2», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу «KIA CERATO», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований Позивачем автомобіль «RAVON R2», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 21.08.2019 у справі №757/36984/19-п ОСОБА_3 , водія транспортного засобу «KIA CERATO», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с. 10-11)

Звітом №138243 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного Фізичною особою-підприємцем Карета Олександру Євгенійовичу, від 28.11.2019 (дата оцінки 08.07.2019), визначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «RAVON R2», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження при ДТП, складає 21328,39 грн. (а.с.12-27)

Згідно з відомостями ремонтної калькуляції № 138243 від 08.07.2019, вартість ремонту застрахованого транспортного засобу «RAVON R2», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 21328,39 грн. (а.с. 28-30)

Фізичною особою-підприємцем Волоховичем Павлом Віталійовичем виставлено рахунок № 76 від 06.08.2019 на ремонт транспортного засобу «RAVON R2», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на суму 26774,50 грн. (а.с. 39)

Відповідно до Страхового акта № 138243 від 14.08.2019 (а.с. 40) Позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 26774,50 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 14590 від 15.08.2019 із зазначенням призначення платежу: «& 130012 &Страх. відшк за ремонт а/м Ravon, р/н НОМЕР_1 , власник ОСОБА_1 , зг .розп. №138243 від 14.08.2019р. Без ПДВ». (а.с. 41)

Відповідно до інформації наданої МТСБУ на запит Суду, цивільно-правова відповідальність власника «KIA CERATO», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент настання страхової події була застрахована у Відповідача на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/9863688, розмір франшизи згідно з вказаним Полісом складає 1000,00 грн. (а.с. 71-72)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач посилається на те, що Відповідач, як страховик особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язаний відшкодувати суму матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, розмір якої становить 1530,78грн. відповідно до встановлених Полісом № АМ/9863688 лімітів відшкодування по майну та франшизи.

Позивач надіслав на адресу Відповідача заяву про страхове відшкодування на суму 26774,50 грн. (вих. № 04-2435 від 09.09.2019)

17.12.2019 Відповідачем частково сплачено Позивачу страхове відшкодування у розмірі 18797,61 грн.

Заперечуючи проти позову Відповідач посилається на безпідставність позовних вимог про стягнення залишку страхового відшкодування, розрахованого на підставі звіту № 138243 від 27.11.2019, зважаючи, що з заявою про виплату страхового відшкодування Позивач звернувся до відповідача 09.09.2019, тобто раніше ніж складено Звіт. Розмір страхового відшкодування, належного до виплати Позивачеві, визначено Відповідачем самостійно на підставі ремонтної калькуляції № ЦВ/19/3310 від 07.12.2019, виконаної на його замовлення.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» підлягають задоволенню з наступних підстав.

Положення статті 22 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Також, статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем на виконання зобов`язань за Договором страхування «КАСКО бонус» № 1900036 серії PKS.50, предметом якого є страхування транспортного засобу предметом якого є страхування транспортного засобу «RAVON R2», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2017 року випуску, було відшкодовано на користь Страхувальника 26774,50 грн.

Згідно зі ст. ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.

Таким чином, Суд зазначає, що до Позивача у зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до особи, відповідальної за заподіяний збиток із залишком строку позовної давності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №910/12500/17.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Отже, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено Судом, вина особи, яка керувала транспортним засобом «KIA CERATO», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , встановлена у судовому порядку Постановою Печерського районного суду міста Києва від 21.08.2019 у справі №757/36984/19-п, якою ОСОБА_3 , водія транспортного засобу «KIA CERATO», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с. 10-11)

Відповідно до частини 6 статті 75 Господарського процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою .

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 4 Закону України "Про страхування" визначено, що майнові інтереси, які пов`язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов`язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до об`єктів страхування.

Абзацом 1 статті 9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (абзац 16 статті 9 Закону України „Про страхування").

За змістом п. 2.1 ст. 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно з підпунктом 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Абзацом 18 статті 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Разом з цим, спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлюють певні умови для визначення розміру шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, а саме: відшкодовується оцінена шкода, розмір шкоди обмежується лімітом відповідальності, встановленим в полісі (пункт 22.1 статті 22 Закону); розмір шкоди обмежується вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29 Закону); розмір шкоди зменшується на суму франшизи, встановленої в полісі (статті 9, 12 Закону). Крім того, страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу (пункти 32.4, 32.7 статті 32 Закону).

Таким чином, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Фізичною особою-підприємцем Волоховичем Павлом Віталійовичем виставлено рахунок № 76 від 06.08.2019 на ремонт транспортного засобу «RAVON R2», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на суму 26774,50 грн. (а.с. 39)

Відповідно до Страхового акта № 138243 від 14.08.2019 (а.с. 40) Позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 26774,50 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 14590 від 15.08.2019 із зазначенням призначення платежу: «& 130012 &Страх. відшк за ремонт а/м Ravon, р/н НОМЕР_1 , власник ОСОБА_1 , зг .розп. №138243 від 14.08.2019р. Без ПДВ». (а.с. 41)

В той же час, Звітом №138243 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного Фізичною особою-підприємцем Карета Олександру Євгенійовичу, від 28.11.2019 (дата оцінки 08.07.2019), визначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «RAVON R2», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження при ДТП, складає 21328,39 грн. (а.с.12-27)

Згідно з відомостями ремонтної калькуляції № 138243 від 08.07.2019, вартість ремонту застрахованого транспортного засобу «RAVON R2», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 21328,39 грн. (а.с. 28-30)

Суд зазначає, що проведення оцінки завданої шкоди суб`єктом оціночної діяльності є необхідним у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнту фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом №142/5/2092 від 24.11.2003 Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за №1074/8395.

Відповідно до п.7.38 вказаної Методики значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників колісних транспортних засобів, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових колісних транспортних засобів виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових колісних транспортних засобів.

Згідно з п.1.6 вищевказаної Методики строк експлуатації - це період часу від дати виготовлення колісного транспортного засобу до дати його оцінки.

Зі свідоцтва про реєстрацію пошкодженого автомобіля «RAVON R2», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , вбачається, що рік випуску автомобіля - 2017, а отже, станом на дату дорожньо-транспортної пригоди (08.07.2019) строк експлуатації означеного автомобіля не перевищував семи років.

Крім цього, п.7.39 зазначеної Методики визначено, що винятком, стосовно використання зазначених вище вимог є, зокрема, випадок якщо колісні транспортні засоби експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний) та якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації.

Суд зазначає, що доказів існування обставин, які є винятковими відповідно до п. 7.39 Методики, стосовно застрахованого Позивачем автомобіля матеріали справи не містять.

Отже, з наявних в матеріалах справи документів Судом не встановлено наявності підстав для вирахування коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу автомобіля «RAVON R2», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , при визначенні розміру страхового відшкодування.

У рахунку № 76 від 06.08.2019 ФОП Волоховича П.В., визначено вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «RAVON R2», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у розмірі 26774,50 грн., а відповідно до платіжного доручення № 14590 від 15.08.2019 Страховиком було сплачено на рахунок ФОП Волоховича П.В. страхове відшкодування у розмірі 26774,50 грн.

Позивач надіслав на адресу Відповідача заяву про страхове відшкодування на суму 26774,50 грн. (вих. № 04-2435 від 09.09.2019)

17.12.2019 Відповідачем частково сплачено Позивачу страхове відшкодування у розмірі 18797,61 грн.

Заперечуючи проти позову Відповідач посилається на безпідставність позовних вимог про стягнення залишку страхового відшкодування, розрахованого на підставі звіту № 138243 від 27.11.2019, зважаючи, що з заявою про виплату страхового відшкодування Позивач звернувся до відповідача 09.09.2019, тобто раніше ніж складено Звіт. Розмір страхового відшкодування, належного до виплати Позивачеві, визначено Відповідачем самостійно на підставі ремонтної калькуляції № ЦВ/19/3310 від 07.12.2019, виконаної на його замовлення.

Наведені заперечення Відповідача проти позову не приймаються судом до уваги з огляду на таке.

Звітом №138243 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного Фізичною особою-підприємцем Карета Олександру Євгенійовичу, від 28.11.2019 (дата оцінки 08.07.2019), визначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «RAVON R2», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження при ДТП, складає 21328,39 грн. (а.с.12-27)

Втім, у постанові Верховного Суду від 25.07.2018 року у справі №922/4013/17 зроблено висновок, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Норма ч.1 ст.22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Згідно з п.1.6 Методики відновлювальний ремонт - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісних транспортних засобів чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів, а відповідно до п.2.3 Методики вартість відновлювального ремонту дорожнього транспортного засобу - це грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.

Відповідно до ст.1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суд, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинен виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Таким чином, Суд зазначає, що рахунок № 76 від 06.08.2019 ФОП Волоховича П.В. та платіжне доручення № 14590 від 15.08.2019 на суму 26774,50 грн. є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат з виплати страхового відшкодування, які виникли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, Заява про виплату яких направлена Позивачем Відповідачу. (а.с. 44)

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 911/482/17.

Згідно зі статтею 228 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

В той же час, у даному випадку, при визначенні розміру заподіяної шкоди, що підлягає виплаті Відповідачем як страховиком винної особи, Суд виходить із вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля «RAVON R2», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно із сумою, яка вказана у Звіті № 138243 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеному Фізичною особою-підприємцем Карета Олександром Євгенійовичем, від 28.11.2019 (дата оцінки 08.07.2019), оскільки відповідно до частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України суд при ухваленні рішення не може виходити у рішенні за межі заявлених позовних вимог.

Отже, враховуючи визначені Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/9863688 розміри лімітів відповідальності та франшизи, Суд приходить до висновку, що Відповідач зобов`язаний відшкодувати Позивачу витрати в розмірі 1530,78грн. (21328,39 грн. вартість відновлювального ремонту згідно зі звітом №138243 -1000,00 грн. франшизи - 18797,61 грн. відшкодовані відповідачем витрати)

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

Позивачем також заявлено про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АЛЬФА-ГАРАНТ» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок позивача має бути встановлено, що позов позивача не підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України „Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, п. 269). (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 22.11.2017 року у справі № 914/434/17).

Як вбачається з матеріалів справи, 03.01.2019 між АТ «Просто-страхування» (Клієнт) та Адвокатським бюро «Синюк та Партнери» (Адвокатське бюро) укладений Договір про надання правової допомоги №23, за змістом якого КЛІЄНТ доручає, а АДВОКАТСЬКЕ БЮРО приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором. (а.с. 50-53)

Відповідно до умов п.п. 4.1., 4.2. Договору вартість наданих юридичних послуг Адвокатське бюро визначає самостійно після одержання від Клієнта замовлення на надання юридичної допомоги, та ви ставляє Клієнту відповідний рахунок. Оплата за даним Договором здійснюється не пізніше 3-х днів з моменту отримання Клієнтом рахунку від Адвокатського бюро.

Згідно з п. 4.5. Договору за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної із сторін. в акті вказується обсяг наданої Адвокатським бюро юридичної допомоги та її вартість. Акт надсилається Клієнту Адвокатським бюро факсимільним зв`язком або поштою. На письмову вимогу Клієнта Адвокатське бюро може надавати Акти про надання юридичної допомоги, в яких буде вказано перелік наданої юридичної допомоги із ідентифікацією.

Відповідно до Додатку № 1 від 01.11.2019 «Реєстр справ» Адвокатським бюро прийнято від Клієнта з метою надання правничої допомоги справи за період «листопад 2019 року», зокрема за страховою справою № 138243, страхувальник - ОСОБА_1 , учасник дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_3 , сума збитку - 26774,50 грн. (а.с. 54)

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат Позивачем було подано платіжне доручення № 19631 від 07.11.2019 на суму 54000,00 грн., Акт виконаних робіт від 29.11.2019, Детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних для надання правової допомоги від 29.11.2019. (а.с.55-57)

Судом встановлено, що Синюк Станісла Леонідович є адвокатом в розумінні Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», що підтверджується свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю Серії КС № 6423/10, виданого 15.02.2018, інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті Національної Асоціації Адвокатів України.

29.11.2019 між Адвокатським бюро та Позивачем підписаний Акт виконаних робіт з якого вбачається, що Адвокатським бюро надано Клієнту правову допомогу за період «листопад 2019 року» на суму 54000,00 грн., зокрема, за страховою справою № 138243, страхувальник - ОСОБА_1 , учасник дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_3 , сума збитку - 26774,50 грн., витрати на правову допомогу - 5000,00 грн.. (а.с. 55)

Згідно з Детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних для надання правової допомоги, від 29.11.2019, заявлена Позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.., складається з:

1. Консультація Замовника щодо порядку та строків надання правової допомоги Адвокатом по стягненню грошових коштів з відповідача - 1 год. - 1000 грн. 00 коп.;

2. Підготовчі дії: - 2 год. - 2000 грн. 00 коп.

- з`ясування чи мали місце обставини (факти), про які вказує Замовник, та якими доказами вони підтверджуються;

- з`ясування чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та які докази на їх підтвердження;

- визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин;

- визначення правової норми, які підлягає застосуванню до спірних правовідносин з врахуванням висновків щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду;

- збір необхідних доказів на підтвердження позовних вимог;

- аналіз судової практики;

3. Підготовка та подання позовної заяви в суд - - 2 год. - 2000 грн. 00 коп.

- визначення підсудності розгляду позовної заяви;

- визначення складу учасників судового процесу;

- розрахунок ціни позову та розміру судових витрат;

- написання, підготовка, копіювання, зшивання та надсилання позовної заяви з додатками і суд.

Відповідач заперечує проти розміру заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу, посилаючись на те, що акт виконаних робіт від 29.11.2019 , складений ще до того, як було надано відповідні послуги; вартість заявленого гонорару завищена відносно ціни та предмету позову; до відшкодування включена вартість консультації замовника щодо порядку та строків надання правової допомоги, а також підготовчі дії, проте вказана правова допомога була надана по 9 аналогічним типовим справам.

Враховуючи викладене та подані заперечення відповідача щодо заявленого до відшкодування розміру витрат на правову допомогу, беручи до уваги час на підготовку матеріалів до судового засідання, складність юридичної кваліфікації правовідносин у справі, Суд зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову, а відтак необґрунтованими вимоги про стягнення 1000,00 грн.. - витрат, необхідних для консультації щодо порядку та строків надання правової допомоги Адвокатом по стягненню грошових коштів з відповідача (п. 1 Опису); 1000,00 грн. - підготовчих дій (п. 2 Опису) та 1000,00 грн. - підготовка та подання позовної заяви в суд (п. 3 опису). Отже, до відшкодування Позивачу за рахунок Відповідача підлягає 2000,00 грн. витрат на правову допомогу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

УХВАЛИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» до Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АЛЬФА-ГАРАНТ» про стягнення 1530,78грн. - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АЛЬФА-ГАРАНТ» (01133, м.Київ, БУЛЬВАР ЛЕСІ УКРАЇНКИ, будинок 26, Ідентифікаційний код юридичної особи 32382598) на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ» (04050, м.Київ, ВУЛИЦЯ ГЕРЦЕНА, будинок 10, Ідентифікаційний код юридичної особи 24745673) страхове відшкодування у розмірі 1530,78грн. (одна тисяча п`ятсот тридцять грн. 78коп.), судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн. 00 коп.), витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі грн.. 00коп.).

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 07 квітня 2020 року

Суддя О.В. Чинчин