ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2020 р. Справа № 922/432/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

при секретарі судового засідання Джерелій В.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут", м. Харків
до Комунального некомерційногно підприємства "Люботинська міська лікарня" Люботинської міської ради, м. Люботин, Харківська обл.
про стягнення коштів 28662,19 грн
за участю представників сторін:

позивача - не з`явився;

відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут", м. Харків звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Комунального некомерційногно підприємства "Люботинська міська лікарня" Люботинської міської ради, м. Люботин, Харківська обл. 28662,19 грн., з яких:

23294,96 грн. заборгованості за електричну енергію;

4639,38 грн. пені;

450,95 грн. 3% річних;

276,90 грн. індексу інфляції.

Позов обґрунтовано з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 18006 від 01.01.2019 щодо своєчасного та повного проведення розрахунків за спожиту електричну енергію.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.02.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; зазначену справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено розгляд справи по суті на 13.03.2020.

Протокольними ухвалами господарського суду Харківської області від 13.03.2020 та від 30.03.2020 розгляд справи відкладався.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву (вх. № 6150 від 10.03.2020), в якому просить суд позовні вимоги задовольнити частково, а саме, вимоги в частині стягнення заборгованості за вересень 2019 у розмірі 23294,96 грн. задовольнити повністю, в іншій частині в задоволенні позову відмовити частково.

Свої вимоги відповідач обґрунтовує з посиланням на те, що позивач надавав та направляв відповідачу рахунки не у узгоджені договором строки, а саме до завершення календарного місяця, у якому здійснюється споживання. При цьому, відповідач наполягає на тому, що згідно з умовами договору він мав право протягом 5 робочих днів після завершення місяця споживання самостійно отримати рахунки у позивача, а в подальшому протягом 10 днів їх оплатити, а у випадку невиконання цих вимог позивач мав право самостійно направляти відповідачу відповідні рахунки. Таким чином, на думку відповідача, нарахування будь-яких штрафних санкцій, а також 3% річних та інфляційних збитків за спожиту електричну енергію є неправомірним.

Позивач не скористався своїм правом щодо подачі відповіді на відзив у порядку та строки, встановлені ухвалою господарського суду Харківської області від 17.02.2020.

На судове засідання 13.04.2020 сторони своїх уповноважених представників не направили, хоча судом вжито всіх передбачених законом для повідомлення останніх про дату, час та місце проведення судового засідання, про що свідчать долучені до матеріалів справи зворотні поштові повідомлення (а. с. 106-107).

Відповідач у відзиві на позовну заяву просив суд проводити розгляд справи № 922/432/20 без своєї особистої участі та участі свого представника.

Позивач про причини неприбуття представника не повідомив.

Оскільки неявка у судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне розглядати справу за відсутності останніх, за наявними в матеріалах справи документами, як це передбачено ст. 202 ГПК України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив:

Як свідчать матеріали справи, ПрАТ "Харківенергозбут" (позивач), як постачальник універсальних послуг, здійснює постачання електричної енергії з 01.01.2019 року у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Таким чином, розрахунки за поставлену електроенергію зі споживачем ПрАТ "Харківенергозбут" проводить на підставі переданих від оператора системи розподілу показів приладу обліку у відповідності до наведених вимог згідно з умовами договору.

Договір між електропостачальником та споживачем укладається шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником, зокрема за фактом споживання електричної енергії.

01.01.2019 відповідач, як споживач, приєднався до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (ПрАТ "Харківенергозбут") на умовах комерційної пропозиції № 2 для установ, які утримуються з державного та місцевого бюджетів (Договір № 18006 від 01.01.2019).

Згідно з умовами даного договору, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (п. 2.1 договору).

За змістом п. п. 5.1, 5.8 договору споживач розраховується с постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої регулятором, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього договору. Розрахунковим періодом є календарний місяць.

Пунктами 5.9 та 5.13 договору передбачено, що оплата вартості електричної енергії здійснюється споживачем шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника. Споживач здійснює оплату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії через постачальника.

При цьому, відповідно до п. п. 3-5 комерційної пропозиції № 2 для установ, які утримуються з державного та місцевого бюджетів, що є невід`ємним додатком до договору про закупівлю електричної енергії та постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг 18006 від 01.01.2019 (а. с. 14, далі за текстом - комерційна пропозиція) розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата електричної енергії, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, здійснюється споживачем один раз за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка споживачу постачальником, в якому зазначаються сума до сплати за електричну енергію, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії.

Рахунок за спожиту електричну енергію надається споживачу протягом 5 робочих днів від дня закінчення розрахункового періоду. Рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка споживачем. Рахунки на оплату надаються споживачу у відповідних структурних підрозділах постачальника. В разі неотримання споживачем рахунків постачальник направляє рахунки споживачу поштовим зв`язком. У такому разі рахунки вважаються отриманими споживачем з дня їх відправлення.

Звіряння фактичного обсягу спожитої електричної енергії здійснюється шляхом фактичного обсягу спожитої електричної енергії оформлення між споживачем та постачальником "Акту прийому-передачі електричної енергії", сформованого згідно з даними на останній день розрахункового періоду споживача.

За змістом п. 7 комерційної пропозиції, у разі порушення споживачем строків оплати електричної енергії в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, передбачених п. 4 комерційної пропозиції постачальник проводить нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюються нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочки; 3% річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобов`язання за договором повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції. Суми пені, З% річних, інфляційних зазначаються у розрахунковому документі окремим рядком, та повинні бути сплачені протягом 10 робочих днів від дня його отримання споживачем.

Вказаний вище договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 18006 від 01.01.2019 є припиненим з 01.10.2019 на підставі п. 13.5 зазначеного договору, про що зокрема вказано в рішенні господарського суду Харківської області від 02.12.2019 по справі № 922/3221/19, яке набрало законної сили.

Як свідчать матеріали справи, позивач на виконання умов договору на протязі зокрема липня-вересня 2019 року здійснював постачання на користь відповідача електроенергії, про що позивачем були сформовані та направлені наступні рахунки на оплату електричної енергії (а. с. 23-25):

- нараховану в липні 2019 року на суму 11870,00 грн. Відповідний рахунок вручено представнику відповідача 22.07.2019, а оплачено лише 02.09.2019;

- нараховану в серпні 2019 року на суму 32027,33 грн. Відповідний рахунок направлено представнику відповідача поштовим зв`язком 27.08.2019, однак відповідачем не сплачено, а борг за цим рахунком стягнуто з відповідача на користь позивача рішенням господарського суду Харківської області від 02.12.2019 по справі № 922/3221/19;

- нараховану у вересні 2019 року на суму 23294,96 грн. (рахунок направлено представнику відповідача поштовим зв`язком 25.09.2019, однак відповідачем не сплачено;

З посиланням на зазначені обставини позивач вказує, що відповідач має перед ним заборгованість за договором № 18006 від 01.01.2019, що підлягає стягненню в судовому порядку, в сумі 23294,96 грн.

З метою досудового врегулювання спору, позивач надсилав на адресу відповідача претензію № 16-РЦ/22-111 від 29.01.2020 (а. с. 49-55) з вимогою про сплату існуючої заборгованості, проте зазначена претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення викладених у ній вимог.

Обставини щодо стягнення зазначеного боргу в судовому порядку стали підставами для звернення позивача до суду з позовом у даній справі.

Крім того, у зв`язку з простроченням відповідачем виконання зобов`язань, що мали місце в процесі виконання умов договору, позивачем на підставі умов договору та відповідних вимог чинного законодавства України, нараховано до стягнення з відповідача 276,90 грн. інфляційних та 450,95 грн. 3% річних та 4639,38 грн. пені.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд виходить з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За змістом ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

За змістом ч. 6-7 ст. 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/ визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором № 18006 від 01.01.2019 щодо сплати на користь позивача вартості спожитої електроенергії за вересень 2019 року підтверджується матеріалами справи та відповідачем не заперечуються. Строк виконання цих зобов`язань є таким, що настав.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову в зазначеній частині та стягнення з відповідача на користь позивача 23294,96 грн. заборгованості за електричну енергію.

Стаття 610 ЦК України вказує на те, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Факт прострочення відповідачем виконання своїх зобов`язань щодо сплати заборгованості за спожиту протягом липня - вересня 2019 року електроенергію підтверджується матеріалами справи, та відповідачем жодним чином не спростовується. Зазначене надає позивачу право на нарахування інфляційних та 3% річних за таке прострочення в порядку, визначеному ст. 625 ЦК України.

Розглянувши здійснений позивачем розрахунок інфляційних та річних суд констатує, що його здійснено з певними арифметичними помилками та неточностями щодо періоду прострочення. Однак, з огляду на те, що в силу положень ст. 14 ГПК України формування позовних вимог є диспозитивним правом позивача, а суд розглядає позов в межах заявлених нею вимог, в даному випадку є підстави для задоволення позову в зазначеній частині, та стягнення з відповідача на користь позивача 276,90 грн. інфляційних та 450,95 грн. 3% річних.

Стаття 216 Господарського кодексу України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно з п. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як зазначалось, п. 7 комерційної пропозиції встановлено, що у разі порушення споживачем строків оплати електричної енергії в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, передбачених п. 4 комерційної пропозиції постачальник проводить нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюються нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочки.

Як вже зазначалося, факт прострочення відповідачем виконання своїх зобов`язань щодо сплати заборгованості за спожиту протягом липня - вересня 2019 року електроенергію підтверджується матеріалами справи, та відповідачем жодним чином не спростовується. Зазначене надає позивачу право на нарахування пені в порядку та за правилами, визначеними вказаними умовами договору.

Розглянувши здійснений позивачем розрахунок пені суд констатує, що його здійснено з певними арифметичними помилками та неточностями щодо періоду прострочення. Однак, з огляду на те, що в силу положень ст. 14 ГПК України формування позовних вимог є диспозитивним правом позивача, а суд розглядає позов в межах заявлених нею вимог, в даному випадку є підстави для задоволення позову в зазначеній частині, та стягнення з відповідача на користь позивача 4639,38 грн. пені.

При цьому, суд критично ставиться до посилань відповідача на те, що нарахування будь-яких штрафних санкцій, а також 3% річних та інфляційних збитків за спожиту електричну енергію з боку позивача є нібито неправомірним, з тих підстав що позивач надавав та направляв відповідачу рахунки не у узгоджені договором строки, а саме до завершення календарного місяця, у якому здійснюється споживання; що згідно з умовами договору відповідач мав право протягом 5 робочих днів після завершення місяця споживання самостійно отримати рахунки у позивача, а в подальшому протягом 10 днів їх оплатити, а у випадку невиконання цих вимог позивач мав право самостійно направляти відповідачу відповідні рахунки.

Пунктом 4 Комерційної пропозиції № 2 зокрема передбачено, що Рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка споживачем.

За приписом статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріали справи містять докази вручення (направлення) позивачем відповідачу рахунків на оплату електроенергії. Такі рахунки мають бути оплачені відповідачем в строк, визначений вказаним пунктом комерційної пропозиції. При цьому, умови договору не забороняють позивачу здійснювати вручення або направлення рахунків як до завершення календарного місяця, у якому здійснюється споживання (до того ж відображена в рахунку вартість спожитої електроенергії визначається за показами розрахункових засобів обліку), так і не дочекавшись самостійного отримання відповідачем рахунку протягом визначеного договором терміну.

З урахуванням вимог ст. 123, 126, 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 2102,00 грн.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 232-233, 237-238, 240-241, 247 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунального некомерційногно підприємства "Люботинська міська лікарня" Люботинської міської ради Харківської області (адреса: 62433, Харківська обл., м. Люботин, вул. Шевченка, буд. 15; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (адреса: 61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 126; ):

23294,96 грн. заборгованості за електричну енергію на п/р із спеціальним режимом використання НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк», МФО 351823;

4639,38 грн. пені, 450,95 грн. 3% річних, 276,90 грн. індексу інфляції та 2102,00 грн. судового збору на п/р НОМЕР_2 в АТ «Мегабанк», МФО 351629.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "21" квітня 2020 р.

Суддя О.І. Байбак