ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2020 р. Справа № 910/12463/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Демидової А.М.

суддів: Ходаківської І.П.

Владимиренко С.В.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2019 (суддя Плотницька Н.Б.)

у справі № 910/12463/19 Господарського суду міста Києва

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 120 841,31 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" (далі - ТОВ "Лемтранс", позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - АТ "Укрзалізниця", відповідач) про стягнення 120 841,31 грн. збитків.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ "Лемтранс" послалось на те, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України не забезпечив збереження вагонів позивача під час їх перебування на залізничній колії, у зв`язку з чим вагони № 60026382, № 62007539, № 60727732, № 61014858, № 56542160, № 55616775, № 56424278, № 62966106, № 63006035, № 52267408, № 62610480, № 62257563, № 59676320, № 50049493, № 62023940, № 56869746, № 56956444 та № 62313069 були пошкоджені, що стало підставою проведення їх ремонту та завдало збитків позивачу на загальну суму 120 841,31 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.11.2019 у справі № 910/12463/19 (суддя Плотницька Н.Б.) позов задоволено повністю; стягнуто з АТ "Укрзалізниця" на користь ТОВ "Лемтранс" збитки, заподіяні незбереженням прийнятих до перевезення вагонів у сумі 120 841,31 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено наявність прямого та безпосереднього причинного зв`язку між діями відповідача та сумою збитків у розмірі 120 841,31 грн., які поніс позивач у зв`язку з необхідністю встановлення нових деталей на вагони.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва від 20.11.2019 у справі № 910/12463/19, АТ "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ "Лемтранс".

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального права та не відповідає фактичним обставинам справи в частині стягнення збитків у розмірі 120 841,31 грн.

На думку скаржника, при прийнятті оскаржуваного рішення місцевим господарським судом не досліджено питання та залишено поза увагою той факт, що частина вагонів позивача знаходиться у фінансовому лізингу та застрахована від ризиків втрати, пошкодження, а отже можливе подвійне відшкодування за пошкоджені вагони. Також відповідач вказує на те, що судом не встановлено недотримання позивачем процедури досудового врегулювання спору по вагонах №№ 60727732, 61014858, 56542160, 55616775, 52267408, 62257563, що є обов'язковим по зазначеним вагонам.

Крім того, відповідач стверджує, позивач не є відправником (окрім вагонів №№ 56424278, 60026382, 62007539, 63006035) або одержувачем вантажу, не є стороною укладеного договору (накладній) на перевезення вантажу, а тому не має права від свого імені заявляти позов до залізниці з приводу пошкодження вагонів як вантажу.

Також скаржник, посилаючись на те, що пошкодження (розукомплектування) вагонів відбулось внаслідок крадіжки гальмівного обладнання сторонніми особами, а не втрати або псування вагонів з вини відповідача, зазначає, що позивач при цьому не здійснив заходів щодо подачі заяви до правоохоронних органів про визнання його потерпілою особою.

До того ж, апелянт вказує, що позивачем не доведено завдання шкоди та зазначив про безпідставність застосування до спірних правовідносин ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2020 матеріали справи № 910/12463/19 передані на розгляд колегії суддів у складі: Демидова А.М. - головуючий, Ходаківська І.П., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2020 задоволено клопотання АТ "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2019 у справі № 910/12463/19 та поновлено АТ "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" зазначений строк; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2019 у справі № 910/12463/19; розгляд апеляційної скарги ухвалено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання); зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2019 у справі № 910/12463/19 до його перегляду в апеляційному порядку.

Позиції сторін.

ТОВ "Лемтранс" у письмових запереченнях на апеляційну скаргу проти апеляційної скарги АТ "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" заперечує і просить суд залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує на безпідставність доводів відповідача щодо відсутності у позивача права на пред`явлення позову, оскільки останній є власником (орендарем) спірних вагонів, а відповідач зобов`язаний забезпечувати збереженість вагонів, що передбачено ст.ст. 110, 126 Статуту залізниць України, а тому наявні підстави для відповідальності відповідно до ст. 1166 ЦК України.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

У лютому-квітні 2019 року АТ "Укрзалізниця" здійснювало перевезення вантажних вагонів власності (оренди) позивача.

Так, на підставі залізничних накладних № 48581334, № 48580575, № 26597 (УМВС), № 26596 (УМВС), № 47034293, № 37375 (УМВС), № 41455098, № 32513426, № 42609453, № 30608 (УМВС), № 47170956, № 30928 (УМВС), № 44102846, № 44102671, № 47282231, № 47282231, № 49082688, № 48797138 АТ "Укрзалізниця" здійснювало перевезення вантажних вагонів № 60026382, № 62007539, № 60727732, № 61014858, № 56542160, № 55616775, № 56424278, № 62966106, № 63006035, № 52267408, № 62610480, № 62257563, № 59676320, № 50049493, № 62023940, № 56869746, № 56956444 та № 62313069, орендарем та власником яких є ТОВ "Лемтранс", що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями договорів, а саме: договору лізингу від 08.06.2012 № 019-ФЛ, договору від 11.03.2011 № 82/11, договору лізингу від 24.07.2012 № 024-ФЛ, договору оренди залізничного рухомого складу від 23.12.2004 № 621/04, договору лізингу від 05.03.2012 № 005-ФЛ, договору оренди залізничного рухомого складу від 27.08.2013 № 226/13, договору лізингу від 25.06.2015 № 295-ФЛ, договору фінансового лізингу від 02.04.2018 № UTL-171, договору лізингу від 25.06.2015 № 294-ФЛ, договору фінансового лізингу від 15.05.2018 № UTL-175.

Як стверджує позивач, під час перебування вагонів № 60026382, № 62007539, № 60727732, № 61014858, № 56542160, № 55616775, № 56424278, № 62966106, № 63006035, № 52267408, № 62610480, № 62257563, № 59676320, № 50049493, № 62023940, № 56869746, № 56956444 та № 62313069 власності та оренди позивача, на залізничній колії, останні були пошкоджені.

З метою отримання актів про пошкодження позивач звернувся до начальника структурного підрозділу "Експлуатаційне вагонне депо Батуринська" регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" із заявами від 01.04.2019 № 1739/ДВ, від 24.04.2019 № 2179/ДВ та від 24.04.2019 № 2184/ДВ з проханням оформити акти про пошкодження вагонів форми ВУ-25М щодо вагонів № 60026382, № 62007539, № 60727732, № 61014858, № 56542160, № 55616775, № 56424278, № 62966106, № 63006035, № 52267408, № 62610480, № 62257563, № 59676320, № 50049493, № 62023940, № 56869746, № 56956444, № 62313069.

Також, з метою отримання комерційних актів, позивач звернувся до начальників станцій Терни, Шмаково та Вечірній Кут структурного підрозділу "Криворізька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" із заявами від 01.04.2019 № 1738/ДВ, від 24.04.2019 № 2178/ДВ та від 24.04.2019 № 2183/ДВ з проханням оформити комерційні акти форми ГУ-22 щодо вагонів № 60026382, № 62007539, № 60727732, № 61014858, № 56542160, № 55616775, № 56424278, № 62966106, № 63006035, № 52267408, № 62610480, № 62257563, № 59676320, № 50049493, № 62023940, № 56869746, № 56956444, № 62313069.

У відповідь на лист позивача від 24.04.2019 № 2178/ДВ, Структурний підрозділ "Криворізька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" повідомив, що нормативними документами не передбачено складання комерційних актів з підстав, зазначених позивачем.

До того ж, позивач звернувся до начальника структурного підрозділу "Криворізька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" зі скаргами від 06.05.2019 № 2357/ДВ, від 06.05.2019 № 2359/ДВ та від 06.05.2019 № 2360/ДВ у зв`язку з тим, що начальниками станцій Терни, Шмаково та Вечірній Кут не були складені комерційні акти.

У відповідь на скарги позивача від 06.05.2019 № 2357/ДВ, від 06.05.2019 № 2359/ДВ та від 06.05.2019 № 2360/ДВ Структурний підрозділ "Криворізька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" повідомив, що складання комерційних актів з приводу пошкодження порожніх вагонів (відсутності частин вагонів) нормативними документами не передбачено, у зв`язку з чим скарги не можуть бути задоволені.

Структурним підрозділом "Експлуатаційне вагонне депо Батуринська" регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" складено акти про пошкодження вагонів загальної форми ВУ-25М, а саме від 11.03.2019 про пошкодження вагона № 60026382, від 11.03.2019 про пошкодження вагона № 62007539, від 11.03.2019 про пошкодження вагона № 60727732, від 11.03.2019 про пошкодження вагона № 61014858, від 14.03.2019 про пошкодження вагона № 56542160, від 19.03.2019 про пошкодження вагона № 55616775, від 19.03.2019 про пошкодження вагона № 56424278, від 21.03.2019 про пошкодження вагона № 62966106, від 23.03.2019 про пошкодження вагона № 63006035, від 25.03.2019 про пошкодження вагона № 52267408, від 26.03.2019 про пошкодження вагона № 62610480, від 27.03.2019 про пошкодження вагона № 62257563, від 31.03.2019 про пошкодження вагона № 59676320, від 31.03.2019 про пошкодження вагона № 50049493, від 21.03.2019 про пошкодження вагона № 62023940, від 26.03.2019 про пошкодження вагона № 56869746, від 19.04.2019 про пошкодження вагона № 56956444, від 22.03.2019 про пошкодження вагона № 62313069, відповідно до яких виявлено відсутність/розукомплектованість головної та/або магістральної частини повітророзподільника.

У зв`язку з пошкодженням вагонів, їх було направлено в ремонт, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями на ремонт або технічне обслуговування вагонів форми ВУ-23М: від 11.03.2019 № 8018 щодо вагону № 60026382, від 11.03.2019 № 8016 щодо вагону № 62007539, від 11.03.2019 № 8041 щодо вагону № 60727732, від 11.03.2019 № 8040 щодо вагону 61014858, від 14.03.2019 № 8186 щодо вагону № 56542160, від 19.03.2019 № 8360 щодо вагону № 55616775, від 19.03.2019 № 8355 щодо вагону 56424278, від 21.03.2019 № 8482 щодо вагону № 62966106, від 25.03.2019 № 8554 щодо вагону № 63006035, від 25.03.2019 № 8636 щодо вагону № 52267408, від 26.03.2019 № 8680 щодо вагону № 62610480, від 27.03.2019 № 8698 щодо вагону № 62257563, від 31.03.2019 № 8909 щодо вагону 59676320, від 31.03.2019 № 8921 щодо вагону № 50049493, від 21.03.2019 № 8236 щодо вагону № 62023940, від 26.03.2019 № 8408 щодо вагону № 56869746, від 19.04.2019 № 8992 щодо вагону № 56956444, від 22.03.2019 № 5121 щодо вагону № 62313069.

01.02.2018 між АТ "Укрзалізниця" (Виконавець) та ТОВ "Лемтранс" (Замовник) укладено договір на технічне обслуговування з відчепленням вантажних вагонів № ПР/В-18129/НЮдч, відповідно до умов якого Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується виконувати протягом терміну дії цього Договору технічне обслуговування з відчепленням (далі - ТО з відчепленням) під час експлуатації вагонів власності Замовника, орендованих вагонів, або вагонів, що знаходяться в оперативному управлінні, згідно з договорами суборенди та даними довідки 2610 ГІОЦ УЗ, на момент передачі повідомленням 1354 з кодом 4, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги в порядку та на умовах, передбачених цим Договором, за реквізитами, обумовленими переліком (Додаток № 2).

Підписаними та скріпленими печатками сторін актами від 22.04.2019 № 32, від 23.04.2019 № 33, від 24.04.2019 № 35, від 30.04.2019 № 36 та від 17.05.2019 № 37 підтверджується використання запчастин, поставлених позивачем для технічного обслуговування напіввагонів власності та оренди ТОВ "Лемтранс" структурним підрозділам "Експлуатаційне вагонне депо Батуринська" регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" відповідно до договору на технічне обслуговування з відчепленням вантажних вагонів від 01.02.2018 № ПР/В-18129/НЮдч.

Відповідач надав, а позивач прийняв послуги з технічного обслуговування вантажних вагонів, що підтверджується наявними в матеріалах справи підписаними сторонами актами наданих послуг за договором № ПР/В-18129/НЮдч від 01.02.2018, а саме від 22.04.2019 № 32 на суму 15 067,39 грн., від 23.04.2019 № 33 на суму 16 546,73 грн., від 30.04.2019 № 36 на суму 25 755,01 грн., від 17.05.2019 № 37 на суму 15 613,60 грн., від 24.04.2019 № 35 на суму 12 946,20 грн.

Структурний підрозділ "Експлуатаційне вагонне депо Батуринська" регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" виставив позивачу рахунки: від 22.04.2019 № 73/253 на суму 15 067,39 грн., від 23.04.2019 № 86/253 на суму 16 546,73 грн., від 05.04.2019 № 18/253 на суму 22 500,00 грн., від 30.04.2019 № 121/253 на суму 3 195,01 грн., від 17.05.2019 № 71/253 на суму 15 613,60 грн. та від 24.04.2019 № 102/253 на суму 12 946,20 грн., які оплачені позивачем, що підтверджується платіжними дорученнями від 22.05.2019 № 4063 на суму 15 067,39 грн., від 22.05.2019 № 4064 на суму 16 546,73 грн., від 25.04.2019 № 3349 на суму 22 560,00 грн., від 22.05.2019 № 4053 на суму 3 195,01 грн., від 29.05.2019 № 4245 на суму 15 613,60 грн. та від 22.05.2019 № 4062 на суму 12 946,20 грн.

До того ж, позивачем було придбано деталі на загальну суму 107 966,40 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи договором поставки від 01.11.2016 № 710/16 та специфікацією до нього від 01.06.2018 № 27, від 01.06.2018 № 28, накладною від 30.08.2018 № 6132, платіжним дорученням від 04.09.2018 № 6861, договором поставки від 13.04.2016 № 235/16 та специфікацією до нього від 17.04.2018, рахунком від 12.04.2018 № 1004, платіжним дорученням від 18.05.2018 № 3973, договором поставки від 11.12.2014 № 558/14 та специфікацією до нього від 27.12.2017, рахунком від 17.01.2018 № 50, платіжним дорученням від 05.02.2018 № 778, договором поставки від 15.11.2012 № 773/12 та специфікацією до нього від 05.11.2018, рахунком на оплату від 31.10.2018 № 1014, платіжним дорученням від 05.12.2018 № 9476.

Спір між сторонами у справі виник з приводу того, що відповідач, як перевізник, належним чином не виконав зобов`язань щодо збереження вагонів позивача під час їх перебування на залізничній колії, у зв`язку з чим вагони № 60026382, № 62007539, № 60727732, № 61014858, № 56542160, № 55616775, № 56424278, № 62966106, № 63006035, № 52267408, № 62610480, № 62257563, № 59676320, № 50049493, № 62023940, № 56869746, № 56956444 та № 62313069 були пошкоджені (розукомплектовані), що стало підставою для їх ремонту шляхом заміни деталей та завдало збитків позивачу на загальну суму 120 841,31 грн., які позивач просив суд стягнути з відповідача.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України) умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 2 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Згідно з п. 5 Статуту залізниць України на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує: а) Правила перевезення вантажів (далі - Правила); б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень пасажирів); г) інші нормативні документи. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Пунктом 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до п. 5.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 № 17, перевезення власних вантажних вагонів у завантаженому і порожньому стані в усіх випадках (передислокація, ремонт тощо) оформляється перевізним документом (накладною) в електронному (із накладенням електронного цифрового підпису) або паперовому вигляді згідно з Правилами оформлення перевізних документів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, у лютому-квітні 2019 року АТ "Українська залізниця" здійснювало перевезення вантажних вагонів власності та оренди позивача № 60026382, № 62007539, № 60727732, № 61014858, № 56542160, № 55616775, № 56424278, № 62966106, № 63006035, № 52267408, № 62610480, № 62257563, № 59676320, № 50049493, № 62023940, № 56869746, № 56956444 та № 62313069, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями залізничних накладних № 48581334, № 48580575, № 26597 (УМВС), 26596 (УМВС), № 47034293, № 37375 (УМВС), № 41455098, № 32513426, № 42609453, № 30608 (УМВС), № 47170956, № 30928 (УМВС), № 44102846, № 44102671, № 47282231, № 47282231, № 49082688, № 48797138.

У п. 8 Статуту залізниць України вказано, що перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України.

За приписами п. 3.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів власні вантажні вагони, що виходять на колії загального користування, за конструкцією, строком служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом повинні відповідати всім вимогам, які встановлюються до вагонів інвентарного парку залізниць, включаючи спеціалізований рухомий склад, та мати відомості про комплектацію вагона.

Відповідно до п. 4.1 вказаних Правил випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред`явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу. Номер свідоцтва і результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в книзі пред`явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14).

Північний апеляційний господарський суд погоджується з позицією суду першої інстанції, що прийняття відповідачем до перевезення спірних вагонів свідчить про те, що останні перебували у технічно справному стані.

Як вбачається з матеріалів справи, на станціях Терни, Шмакове та Вечірній Кут виявлено розукомплектованість головної (або головної та магістральної) частини (частин) повітророзподільника, розукомплектування ручного гальма спірних вагонів, про що свідчать акти про пошкодження вагонів загальної форми ВУ-25М та повідомлення на ремонт або технічне обслуговування вагонів форми ВУ-23М.

Відповідно до п. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Відповідно до п. 4.6 Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, обов`язок охорони вагонів і вантажів на під`їзній колії покладається на підприємство. Якщо під`їзна колія обслуговується локомотивом залізниці, то охорону вагонів і вантажів до моменту фактичної подачі вагонів і з моменту збирання вагонів з під`їзної колії організовує залізниця.

Згідно з п.п. 20, 21 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці. Ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, вагони № 60026382, № 62007539, № 60727732, № 61014858, № 56542160, № 55616775, № 56424278, № 62966106, № 63006035, № 52267408, № 62610480, № 62257563, № 59676320, № 50049493, № 62023940, № 56869746, № 56956444 та № 62313069 були відремонтовані зі встановленням магістральних частин та головних частин повітророзподільника, що підтверджується відповідними актами, наявними в матеріалах справи.

Загальна вартість послуг з технічного обслуговування вантажних вагонів становить 12 874,91 грн., що підтверджується актами наданих послуг за договором від 01.02.2018 № ПР/В-18129/НЮдч, рахунками на оплату та платіжними дорученнями, копії яких містяться в матеріалах справи.

Загальна вартість придбаних позивачем деталей становить 107 966,40 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи договорами поставки, специфікаціями, накладними, рахунками на оплату та платіжними дорученнями.

Доданими до матеріалів справи документами підтверджується понесення позивачем витрат на відновлення внаслідок розукомплектування вагонів № 60026382, № 62007539, № 60727732, № 61014858, № 56542160, № 55616775, № 56424278, № 62966106, № 63006035, № 52267408, № 62610480, № 62257563, № 59676320, № 50049493, № 62023940, № 56869746, № 56956444 та № 62313069, які належали та перебували в користуванні (оренді) позивача, під час їх перевезення залізницею на загальну суму 120 841,31 грн., яка складається з вартості придбаних взамін втрачених деталей у розмірі 107 966,40 грн., та вартості послуг з технічного обслуговування у розмірі 12 874,91 грн.

При цьому, вказані деталі були придбані позивачем за власні кошти у контрагентів.

Відповідно до п. 22 Правил користування вагонами і контейнерами сума збитків за пошкодження вагона складається з:

витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 15.11.99 № 551 (z0828-99), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.99 за № 828/4121, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування;

вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин;

витрат на перевантаження вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо відремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надається разом з розрахунком збитків;

плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням (додаток 9), визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з пунктом 14 цих Правил.

Згідно з п. 126 Статуту залізниць України за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Приписами ст. 623 ЦК України встановлено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною першою статті 225 ГК України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається, зокрема, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1 ст. 22, ст. 611, ч. 1 ст. 623 ЦК України). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Згідно з ч. 2 ст. 623 ЦК України розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як зазначено у п. 11 Оглядового листа Вищого господарського суду України від 29.11.2007 № 01-8/917 "Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства", порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", і якими залізниця не має права розпоряджатись на свій розсуд, як вона розпоряджається вагонами загального парку залізниць, а зобов`язана доставити ці власні порожні вагони на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт" підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Згідно з ч. 3 ст. 314 ГК України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Відповідно до п. 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

У свою чергу, суд відзначає, що в даному випадку мова йде про встановлену законодавством відповідальність залізниці за незбереження приватних вагонів (майна іншої особи) під час їх використання (перевезення), а відтак статус такого майна (чи вантаж, чи порожні вагони) для встановлення складу цивільного правопорушення принципового значення немає.

У п. 114 Статуту залізниць України встановлено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

Згідно з абз. 2 п. 126 Статуту залізниць України за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Беручи до уваги вищенаведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості (схоронності) належного позивачу майна, завданої шкоди - пошкодження складових частин вагонів, та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою. При цьому, відповідачем не доведено суду належними та допустимими доказами, що пошкодження вагонів № 60026382, № 62007539, № 60727732, № 61014858, № 56542160, № 55616775, № 56424278, № 62966106, № 63006035, № 52267408, № 62610480, № 62257563, № 59676320, № 50049493, № 62023940, № 56869746, № 56956444, № 62313069 під час їх перевезення залізницею сталось не з вини відповідача.

Зважаючи на викладене, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача збитків у розмірі 120 841,31 грн. та правомірно задовольнив позовні вимоги ТОВ "Лемтранс".

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, щодо того, що позивач не має право на пред`явлення позову до залізниці про відшкодування збитків, заподіяних незбереженням прийнятих до перевезення вагонів, оскільки позивач звертається до суду з позовом як власник (орендар) спірних вантажних вагонів, який має право на відшкодування збитків, заподіяних відповідачем. У даному спорі позивач звернувся з позовом як суб`єкт, який безпосередньо поніс витрати на ремонт вагонів, що пов`язані з закупівлею за власний рахунок необхідних запасних частин та сплатою за виконані роботи з ремонту.

Відтак позивач є суб`єктом права, законні інтереси якого порушено діями (бездіяльністю) відповідача, та має майновий інтерес у відшкодуванні збитків відповідачем, який, у свою чергу, не забезпечив збереження цілісності вагонів під час здійснення вантажних перевезень.

До того ж, суд зазначає, що поданими документами підтверджується, що відповідач прийняв вагони до перевезення без заперечень та зауважень, а обов`язок відповідача забезпечувати схоронність вагонів передбачена п. 110 Статуту залізниць України, відповідно до якого залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами перевезення вантажів іншому підприємству.

Колегія суддів зазначає, що пошкодження вагонів підтверджено належними доказами та за фактом встановлення пошкоджень вагони власності (оренди) ТОВ "Лемтранс" були направлені на технічне обслуговування, про що свідчать оформлені відповідні повідомлення форми ВУ-23М.

Оскільки порожні приватні вагони мають статус "вантажу", відповідно до п. 2 Правил складання актів повинен бути складений комерційний акт у зв`язку з пошкодженням вантажу (вагону). Однак, відповідач, прийнявши вагони до перевезення без заперечень, після виявлення їх пошкодження відмовив позивачу в оформленні комерційних актів.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, протиправність поведінки відповідача полягає у бездіяльності та незабезпеченні схоронності (збереження) належних позивачу вагонів під час їх курсування залізничними коліями, чим порушено положення Статуту залізниць України та Закону України "Про залізничний транспорт", внаслідок чого вагони були розукомплектовані і позивачу завдані збитки в розмірі вартості їх ремонту та придбаних позивачем для цілей ремонту запасних частин.

Між протиправною поведінкою відповідача та завданими збитками існує прямий причинно-наслідковий зв`язок, також матеріали справи не містять доказів того, що розукомплектування вантажних вагонів сталося не з вини відповідача, який взяв на себе відповідальність за збереження прийнятих до перевезення вагонів позивача, але не зберіг майно позивача.

Вказаним спростовуються викладені в апеляційній скарзі твердження відповідача про те, що судом помилково застосовано положення ст. 1166 ЦК України.

Відповідачем жодними належними та допустимими доказами не спростований розмір понесених позивачем збитків у сумі 120 841,31 грн.

При цьому колегія суддів зауважує на тому, що у правовідносинах, пов`язаних з відшкодуванням позивачеві шкоди, відповідач виступає саме як перевізник, і те, що пошкодження спірних вагонів було виявлено відповідачем під час дії іншого укладеного ним з позивачем договору, а саме вищезгаданого договору на технічне обслуговування з відчепленням вантажних вагонів, не звільняє відповідача як перевізника від відповідальності у вигляді відшкодування завданих у процесі перевезення збитків.

Також не може бути підставою для звільнення відповідача від вказаного обов`язку і твердження відповідача про нездійснення позивачем дій та заходів щодо співпраці з правоохоронними органами щодо розукомплектування. Складені відповідачем акти про пошкодження вагона форми ВУ-25М, за відсутності встановлених правоохоронними органами обставин крадіжки у межах кримінального провадження, не можуть вважатися такими, що підтверджують здійснення крадіжки деталей вагонів третіми особами. При цьому, в силу п. 20 Правил складання актів (пункт 129 Статуту залізниць України), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334, акт про пошкодження вагона (контейнера) складається у разі пошкодження вагона (контейнера) під час перевезення, навантаження, вивантаження вантажу, виконання маневрових робіт, а також в інших випадках для засвідчення обставин і розмірів пошкодження і є підставою для матеріальної відповідальності винних у пошкодженні згідно із статтею 124 Статуту залізниць України.

Щодо доводів скаржника про те, що позивачем за накладними УМВС не дотримано процедури досудового врегулювання спору в порядку, передбаченому ст. 46 УМВС, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до положень УМВС зазначена стаття не підлягає застосуванню до спірних правовідносин з відшкодування збитків за пошкодження вагонів.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги АТ "Укрзалізниця" відсутні.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Нормою ст. 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладені обставини, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2019 у справі № 910/12463/19 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2019 у справі № 910/12463/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2019 у справі № 910/12463/19 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2019 у справі № 910/12463/19.

4. Матеріали справи № 910/12463/19 повернути до місцевого господарського суду.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 23.04.2020.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді І.П. Ходаківська

С.В. Владимиренко