ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.04.2020 Справа № 905/2384/19

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Чернової О.В. при секретарі судового засідання Шакуровій І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс - Збут", м. Харків

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Курахівська", с. Вовчанка Донецької області

про стягнення заборгованості у розмірі 642 606,79 грн., з яких 559 436,40 грн. - сума основного боргу, 70 087,72 грн. - пеня, 6 323,33 грн. - 3% річних та 6 759,34 грн. - інфляційні витрати, -

За участю представників сторін:

від позивача: Назарова А.А. за довіреністю б/н від 16.12.2019

від відповідача: не з`явився

Відповідно до ч.3 ст.177 ГПК України - 19.02.2020 строк підготовчого провадження продовжено на 30 днів до 23.03.2020 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс - Збут", м. Харків звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Курахівська", с. Вовчанка Донецької області про стягнення заборгованості у розмірі 642 606,79 грн., з яких 559 436,40 грн. - сума основного боргу, 70 087,72 грн. - пеня, 6 323,33 грн. - 3% річних та 6 759,34 грн. - інфляційні витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором поставки №970-ЦК-ДЦ від 22.03.2019р. внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 559 436,40 грн. та виникли підстави для нарахування пені, 3% річних та інфляційних витрат.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст. 193, 216, 265 Господарського кодексу України, ст. 525, 526, 530, 549, 610, 611, 612, 624, 625, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4, 13, 73, 74, 80, 91, 162-164,171, 172 Господарського процесуального кодексу України.

З дотриманням приписів ст.6 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/2384/19 визначено суддю Чернову О.В.

Ухвалою судді господарського суду Донецької області від 23.12.2019 позов прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та відкрито провадження у справі №905/2384/19.

02.03.2020 року через канцелярію господарського суду Донецької області від відповідача надійшов відзив б/н від 27.02.2020 на позовну заяву, в якому останній заперечив проти позовних вимог, зазначивши про не надання позивачем усіх документів згідно умов спірного договору, з огляду на що термін оплати не настав, отже відсутнє порушене право останнього. Крім того, відповідачем зазначено про безпідставність нарахування пені, 3% річних та інфляційних витрат.

10 березня 2020 року на адресу господарського суду Донецької області надійшла зустрічна позовна заява б/н від 05.03.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Курахівська", с. Вовчанка Донецької області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс - Збут", м. Харків про визнання зобов`язання припиненим, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення неустойки у розмірі 1 976 728,11 грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 12.03.2020 повернуто зустрічну позовну заяву б/н від 05.03.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Курахівська", с. Вовчанка Донецької області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс - Збут", м. Харків про визнання зобов`язання припиненим, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення неустойки у розмірі 1 976 728,11 грн.

18.03.2020 від позивача до господарського суду Донецької області надійшла відповідь б/н від 18.03.2020 на відзив, в якій позивач зазначив, що згідно умов специфікації від 22.03.2019 та від 07.05.2019 сторонами не погоджено обов`язку позивача передавати відповідачу будь-якої документації, у зв`язку з чим посилання відповідача на відсутність документів є безпідставним. Разом з цим, позивач зазначив, що підтвердженням факту прийняття товару відповідачем є видаткові накладні, підписані представником останнього.

У підготовчому судовому засіданні 23.03.2020 судом закрито підготовче провадження та призначено справу №905/2384/19 до розгляду по суті на 22.04.2020 року.

21 квітня 2020 року через електронну пошту господарського суду Донецької області від відповідача надійшло клопотання б/н б/д про передачу матеріалів справи №905/2384/19 до Східного апеляційного господарського суду та зупинення провадження у справі до розгляду апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Донецької області від 12.03.2020.

Згідно з п.6 ч.1 ст.255 господарського процесуального кодексу України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові).

За приписами п.5 ч.1 ст.227 господарського процесуального кодексу України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

По своїй суті зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

За приписами підпункту 17.10 пункту 17 частини першої розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України у разі подання апеляційної скарги на ухвали суду першої інстанції, передбачені пунктами 1, 6 - 8, 10, 12 - 14, 17, 19, 21, 31 - 33 частини першої статті 255 цього Кодексу (крім ухвал про відмову у прийнятті або повернення зустрічного позову, про відмову у прийнятті або повернення позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ухвал про зупинення провадження у справі, які подані з пропуском строку на їх оскарження) до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються всі матеріали. В інших випадках - до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги. У разі необхідності суд апеляційної або касаційної інстанції може витребувати також копії інших матеріалів справи.

Отже враховуючи, що подання апеляційної скарги б/н від 30.03.20р. Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Курахівська" на ухвалу господарського суду Донецької області від 12.03.2020р. про повернення зустрічної позовної заяви заявнику, супровідним листом господарського суду Донецької області від 06.04.2020 на адресу Східного апеляційного господарського суду надіслані матеріали оскарження ухвали від 12.03.2020 згідно положень пп.17.10 п.17 ч.1 розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

У зв`язку з чим, підстави для передачі матеріалів справи №905/2384/19 до Східного апеляційного господарського суду та зупинення провадження у справі до розгляду апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Донецької області від 12.03.2020 відсутні.

Крім того, зупинення провадження на стадії розгляду справи по суті положеннями ГПК України не передбачено.

Представник позивача у судовому засіданні 22.04.2020 підтримав позовні вимоги у повному обсязі, крім того, зазначив про подання доказів понесення відповідачем витрат на правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи по суті повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази в порядку ст. 210 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

22 березня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика "Курахівська» (далі - Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Альянс - Збут» (далі - Постачальник) укладено договір поставки №970-ЦК-ДЦ (далі - Договір), відповідно до п.1.1. якого в порядку та на умовах, передбачених цим договором, Постачальник зобов`язується поставити у власність Покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення (далі - Продукція) в асортименті, кількості, у строки, за ціною та с якісними характеристиками, узгодженими Сторонами в цьому Договору та Специфікаціях, що є невід`ємними частинами цього Договору. Покупець зобов`язується прийняти та здійснити оплату поставленого у його власність Продукції згідно умов цього договору (п.1.2. Договору).

Розділом 2 Договору визначені умови щодо якості, комплектності та кількості.

Згідно з п.2.2. Договору прийомка Продукції здійснюється на підставі фактичних даних якості та кількості відповідно до звичаїв ділового обороту. Під звичаями ділового обороту Сторони розуміють перевірку дотримання Постачальником умов цього Договору відносно кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) пакування Продукції згідно з «Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості», затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 №П-6 (зі змінами та доповненнями) та «Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю», затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 №П-7.

Відповідно до п.4.1. Договору поставка Продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками та у строки, узгоджені Сторонами у Специфікаціях до цього Договору.

Умовами п.4.4. Договору визначено, що у разі поставки Продукції без товаросупровідних документів, що тягне неможливість здійснити приймання Продукції за кількістю, якістю, асортименту, комплектності, Покупець має право відмовитись від приймання поставленої Продукції. У такому разі, повернення Продукції здійснюється в порядку, передбаченому п.2.5. цього договору.

За приписами п.4.8. Договору зобов`язання Постачальника вважаються виконаними з моменту передачі Продукції у розпорядження Покупця в узгоджене місце призначення поставки у відповідній якості, комплектності, асортименті, кількості, у строки, з якісними характеристиками, узгодженими Сторонами у Договорі та Специфікаціях до нього. Зобов`язання Покупця вважаються виконаними з моменту оплати поставленої Продукції.

Умовами п.5.2. Договору визначено, що ціни на поставлену Продукцію встановлюються Сторонами у відповідних Специфікаціях до Договору.

Згідно з п.5.4. Договору розрахунки за поставлену Постачальником Продукцію за цим Договором здійснюється Покупцем шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів на поточний рахунок Постачальника на 30 (тридцятий) день з дати поставки відповідної Продукції на підставі отриманого Покупцем рахунку та за умови надання Постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 4 цього Договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку Покупця.

Пунктом 6.8. Договору встановлено, що у разі несвоєчасної оплати Продукції, Покупець, за письмовою вимогою Постачальника, сплачує Постачальнику неустойку у вигляді пені, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення оплати від вартості своєчасно несплаченої Продукції, але не більш 5% від вартості своєчасно несплаченої Продукції.

Відповідно до п.8.1. цей Договір може бути скріплений печатками Сторін, набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін. Сторони дійшли згоди, що у разі належного виконання обома Сторонами своїх зобов`язань, строк дії Договору встановлюється до 21.03.2021 року включно.

Договір підписано Сторонами та скріплений печатками підприємств у встановленому порядку.

Разом з цим, між Сторонами узгоджено та підписано Специфікацію від 22.03.2019 на загальну суму 321 360,00 грн. з ПДВ, згідно якої розрахунки за Продукцію, що поставляється за цією Специфікацією: оплата на 30 календарний день (а.с.28).

07.05.2019 року між Сторонами підписано Специфікацію до договору поставки №970-ЦК-ДЦ від 22.03.2019 на загальну суму 423 715,80 грн., за умовами якої розрахунки за Продукцію, що поставляється за цією Специфікацією: оплата на 30 календарний день (а.с.27).

На виконання умов специфікацій від 22.03.2019 від 07.05.2019, позивачем здійснено поставку на користь відповідача на суму 559 436,40 грн., що підтверджується видатковими накладними №579 від 13.06.2019, №591 від 13.06.2019, №580 та №592 від 14.06.2019, №600 від 01.07.2019, №607 від 27.06.2019, №601 від 01.07.2019, №606 від 27.06.2019, №621 від 19.07.2019, №635 від 19.07.2019, а також товарно-транспортними накладними №Р597 від 13.06.2019, №Р580 від 14.06.2019, Р600 від 01.07.2019, №Р601 від 01.07.2019, №Р621 від 19.07.2019, які підписані уповноваженим представником відповідача.

15 жовтня 2019 року позивачем звернувся до відповідача з вимогою №15/10/19-1 про стягнення заборгованості за договором поставки №970-ЦК-ДЦ від 22.03.2019 у розмірі 601 085,19 грн., з яких 559 436,40 грн. - сума основного боргу, 38 222,79 грн. - пеня, 3 426,00 грн. - 3% річних (а.с.63-67).

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором поставки №970-ЦК-ДЦ від 22.03.2019р. у розмірі 559 436,40 грн., позивачем нараховані пеня, 3% річних та інфляційні витрати, на примусовому стягнення яких наполягає останній.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги Позивача такими, що підлягають задоволенню частково, з огляду на наступне:

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного позову полягає у примусовому спонукані відповідача до виконання грошових зобов`язань за договором №970-ЦК-ДЦ від 22.03.2019 року.

Дослідивши Договір, з якого виникли цивільні права та обов`язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм §1,3 Глави 54 ЦК України та статті 264 ГК України.

Згідно ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, ст. 265 ГК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч.6 ст. 264 ГК).

Частиною 1 ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Отже, укладений між Позивачем та Відповідачем договір поставки №970-ЦК-ДЦ від 22.03.2019 є належною підставою для виникнення у останнього зобов`язань з поставки товару у строк, визначений його умовами.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, Відповідач не мав жодних підстав для ухилення від виконання обов`язку з поставки товару в строк, узгоджений сторонами у договорі поставки №970-ЦК-ДЦ від 22.03.2019, а саме на 30 (тридцятий) день з дати поставки відповідної Продукції у відповідності до п.5.4.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Як вбачається із матеріалів справи, і Відповідачем, всупереч ст.ст. 13, 74 Господарського процесуального кодексу України належних у розумінні ч.1 ст. 76 цього Кодексу належних доказів іншого до матеріалів справи не надано, внаслідок неналежного виконання зобов`язань за договором поставки №970-ЦК-ДЦ від 22.03.2019 утворилась та має місце заборгованість останнього в сумі 559 436,40 грн.

Таке невиконання грошових зобов`язань кваліфікується судом як порушення згідно ст.610 Цивільного кодексу України, а сам Відповідач вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення основного боргу у розмірі 559 436,40 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Посилання відповідача про ненастання строку оплати за договором у зв`язку з ненаданням позивачем усієї технічної документації судом не приймається до уваги, оскільки ненадання рахунку та технічної документації не є відкладальною умовою в розумінні ст.212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні ст.613 Цивільного кодексу України, тому, наявність або відсутність рахунку не звільняє відповідача від обов`язку внесення плати за користування майном.

Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду від 13.07.2018 у справі №905/915/17.

Згідно із ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі - сплата неустойки, що узгоджується із ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України.

Аналогічні положення закріплені і в ст.ст. 216, 217 Господарського кодексу України. При цьому, несвоєчасне виконання грошових зобов`язань є належною підставою у розумінні ст. 218 Господарського кодексу України для застосування заходів господарсько-правової відповідальності.

Так, за змістом п.6.8. Договору встановлено, що у разі несвоєчасної оплати Продукції, Покупець, за письмовою вимогою Постачальника, сплачує Постачальнику неустойку у вигляді пені, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення оплати від вартості своєчасно несплаченої Продукції, але не більш 5% від вартості своєчасно несплаченої Продукції.

Статтею 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Враховуючи, що домовленість сторін про застосування пені у разі випадку прострочення оплати поставленої продукції встановлено п.6.8. спірного договору, вимоги ст. 547 Цивільного кодексу України стосовно форми правочину щодо забезпечення виконання зобов`язання, видом якого у розумінні ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України є неустойка, у розглядуваному випадку дотримані.

Отже, перевіривши арифметичний наданий позивачем розрахунок пені за період з 16.07.2019 по 17.12.2019, загальний розмірі якої складає 70 087,72 грн., суд дійшов висновку, що її розмір є арифметично вірним, з огляду на що, позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню у розмірі 70 087,72 грн.

За змістом ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та на вимогу кредитора має сплатити суму боргу з урахуванням 3% річних і інфляційної індексації за весь період прострочення.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, отже, проценти річних входять до складу грошового зобов`язання.

Перевіривши арифметичні розрахунки позовних вимог щодо 3% річних за період з 16.07.2019 по 17.12.2019, суд дійшов висновку, що їх розмір є арифметично вірним, з огляду на що, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у розмірі 6 323,33 грн.

Перевіривши арифметичні розрахунки позовних вимог щодо інфляційних витрат за період з липня 2019 по грудень 2019, суд дійшов висновку, що їх розмір є арифметично вірним, у зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в сумі 6 759,34 грн.

Щодо стягнення з відповідача витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1,2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано договір про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 09.12.2019, укладеного між Адвокатським бюро «Анни Назарової» та ТОВ «Альянс - Збут»; Опис та вартість робіт (послуг), яки виконуються Адвокатом від 09.12.2019 року.

Так, згідно Опису вартості робіт (послуг), які виконуються Адвокатом від 09.12.2019 визначено обсяг наданої правової допомоги та її вартість на загальну суму 20 000,00 грн., а саме: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань щодо наявності правових підстав для подання позовної заяви - 4 000,00 грн.; ознайомлення та правовий аналіз Договору поставки №970-ЦК-ДЦ від 22.03.2019, укладених Специфікацій до договору, первинних документів, товарно-транспортних накладних, податкових накладних тощо - 3 000,00 грн.; збір доказів, опрацювання правової позиції у справі за позовом Клієнта, вивчення правових позицій Верховного Суду за аналогічними справами, постанов Вищого господарського суду України - 4 000,00 грн.; складання позовної заяви клієнта - 5 000,00 грн.; складання відповіді на відзив - 1 000,00 грн.; представництво інтересів у господарському суді Донецької області - 3 000,00 грн. (а.с.16).

За змістом п.1 ч.2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.126 ГПК України).

Крім того, за приписами ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ст. 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу (ч.2,3 ст.221 ГПК України).

Отже, враховуючи, що позивачем заявлено про подання доказів понесення останнім витрат на правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, вирішення питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу буде розглянуто судом в порядку п.2,3 ст.221 та ст.244 ГПК України.

Судові витрати у відповідності до вимог п.1 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України стягуються з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 7, 13, 42, 86, 123, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс - Збут", м. Харків до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Курахівська", с. Вовчанка Донецької області про стягнення заборгованості у розмірі 642 606,79 грн., з яких 559 436,40 грн. - сума основного боргу, 70 087,72 грн. - пеня, 6 323,33 грн. - 3% річних та 6 759,34 грн. - інфляційні витрати - задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Курахівська" (85621, Донецька область, с. Вовчанка, вул. Нагорна, буд.1А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс - Збут" (61038, м. Харків, вул. Маршала Батицького, буд.8; ) заборгованість у розмірі 642 606,79 грн., з яких 559 436,40 грн. - сума основного боргу, 70 087,72 грн. - пеня, 6 323,33 грн. - 3% річних та 6 759,34 грн. - інфляційні витрати, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 9639,10 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення через Господарський суд Донецької області в порядку, передбаченому розділом ІV ГПК України, з урахуванням положень п.4 розділу Х «Прикінцевих положень» ГПК України.

Суддя О.В. Чернова

Повний текст рішення складено та підписано 27.04.2020 року.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/