ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2020 року м. ОдесаСправа № 916/2431/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Принцевської Н.М., Ярош А.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮРІЯ-ГРУП", смт.Великодолинське Овідіопольського району Одеської області

на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 03.02.2020 року, м. Одеса, суддя Невінгловська Ю.М.

у справі № 916/2431/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮРІЯ-ГРУП", смт.Великодолинське Овідіопольського району Одеської області

до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Одеса

про відшкодування збитків у розмірі 87 363 грн. 06 коп., -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

В серпні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮРІЯ-ГРУП", смт.Великодолинське Овідіопольського району Одеської області звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Одеса, в якій просило суд стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Одеса на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮРІЯ-ГРУП", смт. Великодолинське Овідіопольського району Одеської області збитки у розмірі 152 624 грн. 29 коп., а також відшкодувати позивачу за рахунок відповідача судові витрати.

Позовні вимоги у справі обґрунтовані тим, що 21.12.2018 року між сторонами було укладено договір на перевезення вантажів № 21/12/18, на виконання умов якого відповідачем неналежно здійснено свої зобов`язання, в зв`язку з чим, позивачу було завдано значних збитків у розмірі 152624 грн. 29 коп., які складаються з витрат за демерредж, вартості втраченого контейнера, відшкодування витрат на доставку вантажу, які за твердженням позивача, мають бути відшкодовані відповідачем, що і стало підставою для звернення із відповідним позовом до суду.

24.10.2019 року до Господарського суду Одеської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮРІЯ-ГРУП", смт. Великодолинське Овідіопольського району Одеської області за вх. № 21899/19 надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в порядку п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, у відповідності до якої позивач просив зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача відшкодування суми завданих збитків у розмірі 87363 грн. 06 коп. та судові витрати по справі.

Вищевказана заява про зменшення позовних вимог обґрунтована тим, що у зв`язку з перерахуванням та зменшенням вартості втраченого обладнання (контейнера MSCU 6267618 1/20 DV) позивач вважає за потрібне зменшити позовні вимоги до 87 353 грн. 06 коп.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 08.01.2020 року у справі №916/2431/19 (суддя Невінгловська Ю.М.) у позовних вимогах Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮРІЯ-ГРУП", смт. Великодолинське Овідіопольського району Одеської області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Одеса про відшкодування збитків у розмірі 87 363 грн. 06 коп. відмовлено в повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що у діях Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Одеса при виконанні зобов`язань за умовами договору на перевезення вантажів від 21.12.2018 року № 21/12/18 були відсутні такі елементи складу цивільного правопорушення як протиправна поведінка та наявність розміру завданих збитків, що унеможливлює покладення на останнього обов`язку здійснити відшкодування коштів, заявлених до стягнення Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮРІЯ-ГРУП", смт. Великодолинське Овідіопольського району Одеської області.

08.01.2020 року до Господарського суду Одеської області від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Одеса за вх. № 335/20 надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи доказів понесення відповідачем судових витрат та повідомлення про подання решти доказів понесення повної суми судових витрат після ухвалення рішення суду, у якому відповідач просив суд врахувати, що в порядку ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України докази повної оплати вартості професійної правничої допомоги на суму 12 250 грн. будуть подані позивачем до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду по справі № 916/2431/19.

11.01.2020 року до Господарського суду Одеської області від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Одеса за вх. №2-33/20 надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи доказів понесення відповідачем судових витрат, у якому відповідач просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮРІЯ-ГРУП", смт.Великодолинське Овідіопольського району Одеської області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Одеса судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу адвоката в сумі 12 250 грн.

Клопотання обґрунтоване тим, що на підставі ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в позові. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених судових витрат представник позивача надав копію угоди про надання правової допомоги від 17.09.2019 року, додатку до угоди про надання правової допомоги від 17.09.2019 року № 1, акту приймання - передачі наданих послуг від 10.01.2020 року № 1/2019, орієнтовного розрахунку розміру судових витрат, квитанції до прибуткового касового ордеру від 10.01.2020 року № 01/10. Також, на думку відповідача, оскільки матеріалами справи повністю підтверджено факт понесення Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, м. Одеса судових витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 12 250 грн., та те, що судом першої інстанції було прийнято рішення про відмову у позовних вимогах Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮРІЯ-ГРУП", смт. Великодолинське Овідіопольського району Одеської області, є всі підстави для стягнення з останнього на користь відповідача вищевказаних витрат.

Додатковим рішенням Господарського суду Одеської області від 03.02.2020 року у справі № 916/2431/19 (суддя Невінгловська Ю.М.) заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Одеса від 11.01.2020 року про розподіл судових витрат у справі №916/2431/19 задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮРІЯ-ГРУП", смт. Великодолинське Овідіопольського району Одеської області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Одеса 12 250 грн. судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу адвоката.

Додаткове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачем у повному обсязі документально підтверджено проведену адвокатом роботу, неспівмірність розміру гонорару якого жодним чином не спростовано позивачем по справі. Крім того, суд першої інстанції, посилаючись на п. 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам - членам стосовно шляхів полегшення доступу до правосуддя №R(81) 7 зазначив, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла, відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮРІЯ-ГРУП", смт. Великодолинське Овідіопольського району Одеської області з додатковим рішенням суду першої інстанції не погодилось, тому звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 03.02.2020 року у справі № 916/2431/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні клопотання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Одеса про стягнення судових витрат, у вигляді витрат на правову допомогу адвоката - відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм процесуального права та не надана належна оцінка нормам чинного законодавства. Зокрема, скаржник зазначає, що судом першої інстанції при постановленні додаткового рішення не було надано належної правової оцінки запереченням позивача щодо часу, витраченого адвокатом відповідача при наданні правничої допомоги. При цьому, посилаючись на правові позиції Верховного Суду, позивач зазначив, що в підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Крім того, скаржник у апеляційній скарзі звертає увагу колегії суддів Південно-західного апеляційного господарського суду, на те, що під час визначення розміру витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, компенсації підлягають лише послуги, визначені договором. Натомість, акт приймання-передачі наданих послуг адвокатом Воробйовим А.В. містить вид послуг, які не були передбачені договором про надання правової допомоги, а тому такі послуги не підлягають до компенсації.

Також з приводу наданої в матеріали господарської справи відповідачем квитанції до прибуткового касового ордеру скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що з тексту останньої вбачається про отримання готівкових коштів адвокатом Воробйовим А.В. від фізичної особи ОСОБА_1, а не від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, яка була стороною за угодою про надання правової допомоги. Крім того, реальність отримання готівкою плати за надані послуги адвоката не підтверджено завіреною належним чином копією витягу з Книги обліку доходів і витрат, а також з тексту вищевказаної квитанції не вбачається за яким саме договором про надання правової допомоги відбувається оплата за послуги.

Крім того, на думку скаржника, суд першої інстанції не надав належної оцінки тому факту, який вказує на невідповідність між датою складання акту приймання-передачі наданих адвокатом послуг та датами судових засідань по справі, в яких адвокат Воробйов А.В. приймав участь як представник відповідача. Тому, на підставі вищевикладеного, апелянт вважає, що додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 03.02.2020 року у справі № 916/2431/19 підлягає до скасування.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.03.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮРІЯ-ГРУП", смт. Великодолинське Овідіопольського району Одеської області на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 03.02.2020 року у справі № 916/2431/19, розгляд справи призначено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

16.03.2020 року через канцелярію, до Південно-західного апеляційного господарського суду від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Одеса надійшов відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮРІЯ-ГРУП", смт. Великодолинське Овідіопольського району Одеської області на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 03.02.2020 року у справі № 916/2431/19 у якому відповідач просить суд залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а вищевказане додаткове рішення суду першої інстанції без змін. Відзив колегією суддів долучено до матеріалів справи.

У відзиві, відповідач, посилаючись на норми Господарського процесуального кодексу України зазначає, що будь-яких заперечень з приводу визначення розміру судових витрат, який був поданий відповідачем як додатком до відзиву, від позивача не надходило. Крім того, угода про надання правової допомоги містить посилання на суть справи, що спростовує доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі. Крім того, в акті приймання -передачі наданих послуг № 1/2019 детально відображено опис та вартість послуг, наданих адвокатом. Отже, на думку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Одеса, відповідачем було виконано всі вимоги процесуального закону, які є необхідними для отримання відшкодування понесених витрат на професійну правову допомогу за рахунок іншої сторони, оскільки останнім надано всі належні та допустимі докази таких витрат в матеріали справи.

Крім того, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, м. Одеса у відзиві зазначає, що отримання готівкових коштів від фізичної особи, а не від фізичної особи-підприємця не спростовує факту отримання цих коштів на виконання умов договору про надання правової допомоги, а тому квитанція до прибуткового касового ордеру є належним підтвердженням понесених витрат відповідача. При цьому, посилаючись на правові позиції Верховного Суду, відповідач зазначає, що надання належним чином завіреного витягу з Книги обліку доходів та витрат у даному випадку не вимагається, оскільки облік отриманих доходів адвокатом не є предметом спору.

Також, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, м. Одеса, звертає увагу колегії суддів Південно-західного апеляційного господарського суду, що під час розгляду справи судом першої інстанції позивач не звертався з клопотанням про неспівмірність витрат на правову допомогу, а тому додаткове рішення Господарського суду Одеської області, на думку відповідача, є законним та обґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Переглянувши у порядку письмового провадження оскаржуване у справі рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи та вимоги апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮРІЯ-ГРУП", смт. Великодолинське Овідіопольського району Одеської області не підлягає до задоволення, а додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 03.02.2020 року у справі № 916/2431/19 не підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Господарським судом Одеської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

17.09.2019 року між адвокатом Воробйовим Артемієм Валерійовичем та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, м. Одеса було укладено угоду про надання правової допомоги, відповідно до якої Адвокат зобов`язується за дорученням Клієнту надавати йому правову допомогу. Зміст доручення та обсяг повноважень Адвоката визначаються даною угодою та/або будь-якими додатками до неї, якщо вони оформлені у такий самий спосіб, як і вказана угода (п. 1).

Пунктом 2 вищевказаної угоди передбачено, що представництво інтересів Клієнта в усіх судових інстанціях як сторони по справі № 916/2431/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮРІЯ-ГРУП", смт. Великодолинське Овідіопольського району Одеської області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Одеса про стягнення збитків, провадження у якій відкрите господарським судом Одеської області, із усіма правами, які надаються Клієнту відповідним процесуальним законом. Органи, в яких здійснюється захист/представництво інтересів Клієнта: Господарський суд Одеської області, Південно-західний апеляційний господарський суд.

Додатком до угоди про надання правової допомоги від 17.09.2019 року № 1, крім номеру справи визначено обсяг правової допомоги, яка надається Адвокатом Клієнту, а саме: представництво інтересів Клієнта в усіх судових інстанціях по вищевказаній справі; участь у всіх судових засіданнях; складання всіх необхідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань, клопотань, скарг, тощо (п. 1). Пунктом 2 визначено розмір гонорару Адвоката, який складає 12 250 грн. Сплата гонорару здійснюється Клієнтом на користь Адвоката протягом 10 днів з моменту укладення угоди (п. 3).

Також в матеріалах справи наявний Ордер ОД № 395200 від 19.09.2019 року, відповідно до якого Адвокатом Воробйовим А.В. на підставі договору про надання правової допомоги від 17.09.2019 року надається правнича допомога Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1, м. Одеса.

10.01.2020 року між адвокатом Воробйовим Артемієм Валерійовичем та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, м. Одеса було укладено Акт приймання-передачі наданих послуг № 1/2019, відповідно до якого загальна вартість правової допомоги, наданої Адвокатом Клієнту на виконання умов угоди про надання правової допомоги від 17.09.2019 року, з урахуванням Додатку до угоди № 1, складає 12 250 грн. При цьому, вищевказаний Акт містить перелік наданих адвокатом послуг та їх вартість. А саме: проведення усної консультації, вивчення матеріалів справи, аналіз законодавства, складення процесуальних документів, участь в судових засіданнях.

З квитанції до прибуткового касового ордеру від 10.01.2020 року № 01/10 вбачається, що адвокатом Воробйовим Артемієм Валерійовичем від ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги від 17.09.2019 року прийнято грошові кошти в розмірі 12 250 грн.

Крім того, матеріали справи містять складені представником позивача адвокатом Воробйовим А.В. процесуальні документи, а саме: відзив на позовну заяву від 19.09.2019 року, заперечення на відповідь на відзив від 10.10.2019 року.

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮРІЯ-ГРУП", смт.Великодолинське Овідіопольського району Одеської області про зменшення понесених відповідачем витрат на професійну правову допомогу матеріали справи не містять.

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви прийняття аргументів, викладених скаржником в апеляційній скарзі, за якими суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За частиною третьою зазначеної статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Колегія суддів зазначає, що однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України). Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 цього Кодексу).

За змістом ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами п`ятою, шостою цієї статті передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).

Разом із тим згідно зі ст. 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 зазначеного Кодексу ).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст.124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

Дослідивши надані позивачем доводи апеляційної скарги, пов`язані з наявністю чи відсутністю доказів на підтвердження фактичного витраченого часу здійснення відповідачем витрат на професійну правову допомогу, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду доходить до висновку про їх відхилення у зв`язку з безпідставністю, оскільки позивачем при розгляді справи судом першої інстанції не заявлялось жодного клопотання про зменшення розміру таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.07.2019 року у справі № 923/726/18.

При цьому, посилання позивача на викладені в апеляційній скарзі правові позиції Верховного Суду є недоречними, оскільки вказана останнім постанова від 16.05.2019 року у адміністративній справі № 823/2638/18 стосувалася ненадання позивачем прайс-листа вартості послуг правової допомоги, акту здачі-прийняття наданих послуг, розрахунку погодинної вартості правової допомоги за певний вид такої допомоги, тобто відсутності усіх необхідних доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до Додатку до угоди про надання правової допомоги від 17.09.2019 року № 1 визначено обсяг правової допомоги, яка надається Адвокатом Клієнту, а саме: представництво інтересів Клієнта в усіх судових інстанціях по вищевказаній справі; участь у всіх судових засіданнях; складання всіх необхідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань, клопотань, скарг, тощо (п. 1). Пунктом 2 визначено сталий розмір гонорару Адвоката, який складає 12 250 грн. До того ж, позивачем не зазначено, чому саме угода та додаток до неї не можуть бути підтвердженням оплати витрат на правову допомогу. Що стосується акту виконаних робіт, то його складення не передбачено умовами договору, а виставлення рахунку клієнту та його оплата свідчать про їх прийняття.

Щодо посилання позивача на відсутність в акті приймання-передачі наданих послуг від 10.01.2020 року № 1/2019 посилання на справу, в межах якої заявлені витрати до відшкодування, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

Як вбачається з вищевказаного акту, останній містить посилання на умови, укладеної між сторонами угоди про надання правової допомоги від 17.09.2019 року, з урахуванням додатку № 1, яка в свою чергу містить відомості щодо сторін, які її уклали та номер господарської справи. Тому, на підставі вищевикладеного, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду відхиляє доводи позивача в цій частині апеляційної скарги.

Крім того, посилання позивача на правову позицію Верховного Суду у справі №821/1594/17 у даному випадку є недоречним, оскільки у вищевказаній справі судом касаційної інстанції розглядалося питання відшкодування та відмежування витрат на професійну правову допомогу без уточнення, чи мав акт приймання-передачі наданих послуг посилання на договір про надання правничої допомоги.

Крім того, колегією суддів не приймаються доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі щодо сплати грошових коштів ОСОБА_1, як фізичною особою, а не фізичною особою - підприємцем, що підтверджується квитанцією до касового ордеру від 10.01.2020 року, оскільки даний документ виданий на підставі знову ж таки угоди про надання правової допомоги, підтверджує лише сам факт сплати за отримані послуги та не може слугувати підставою для відмови у відшкодуванні витрат на правову допомогу.

Разом з тим, колегія суддів вважає безпідставними доводи позивача і щодо відсутності у матеріалах справи витягу з Книги обліку доходів і витрат адвоката на підтвердження реальності понесення таких витрат відповідачем, оскільки наявність чи відсутність таких відомостей у самозайнятої особи без інших доказів, які б підтверджували витрати на правову допомогу в сукупності також не виключають можливості їх стягнення.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що за змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст.126 цього Кодексу).

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

Південно-західний апеляційний суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). З огляду на викладене, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що судом першої інстанції вірно, з урахуванням процесуальних норм, надано оцінку усім доказам у справі та зроблено висновки щодо наявності підстав для задоволення клопотання відповідача про стягнення на його користь з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮРІЯ-ГРУП", смт. Великодолинське Овідіопольського району Одеської області витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 12 250 грн.

Враховуючи вищевикладене та те, що відповідачем, на підставі ст. 73-74 Господарського процесуального кодексу України до суду першої інстанції не подано жодних належних та допустимих доказів про неспівмірність витрат на правову допомогу адвоката, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду приходить до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮРІЯ-ГРУП", смт. Великодолинське Овідіопольського району Одеської області не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді додаткового рішення Господарського суду Одеської області від 03.02.2020 року у справі № 916/2431/19.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвеція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України", no. 4241/03, від 28.10.2010 року).

Обґрунтованим визнається рішення суду, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів зауважує, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд. Однак ця стаття не закріплює будь-яких правил допустимості доказів чи правил їх оцінки, а тому такі питання регулюються передусім національним правом і належать до компетенції національних судів.

Для того, щоб судовий розгляд був справедливим, як того вимагає п. 1 ст. 6 Конвенції, суд зобов`язаний належним чином вивчити та перевірити зауваження, доводи й докази, а також неупереджено їх оцінити на предмет того, чи будуть вони застосовуватися в рішенні суду.

І хоча Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях констатує, що п. 1 ст. 6 Конвенції дійсно вимагає, щоб суди мотивували висновки в рішеннях, однак ця вимога не означає обов`язку суду надавати детальну відповідь на кожен аргумент; таке питання вирішується виключно у світлі обставин конкретної справи.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.05.2018 року у справі № 918/519/17.

За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮРІЯ-ГРУП", смт. Великодолинське Овідіопольського району Одеської області на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 03.02.2020 року у справі № 916/2431/19 не підлягає задоволенню, а додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 03.02.2020 року у справі № 916/2431/19 відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 126, 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮРІЯ-ГРУП", смт.Великодолинське Овідіопольського району Одеської області на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 03.02.2020 року у справі № 916/2431/19 залишити без задоволення, а додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 03.02.2020 року у справі № 916/2431/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Г.І. Діброва
Судді Н.М. Принцевська
А.І. Ярош