ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

п р о в і д м о в у у в и д а ч і с у д о в о г о н а к а з у

16 квітня 2020 року Справа № 926/829/20

Суддя Господарського суду Чернівецької області Тинок Олександр Сергійович, розглянувши заяву стягувача Приватного підприємства «Регіон-Центр»

до боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2

про видачу судового наказу про стягнення в рівних частинах заборгованості у сумі 15134,88 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватним підприємством "Регіон-Центр" 14 квітня 2020 року до Господарського суду Чернівецької області подано заяву про видачу судового наказу за вимогою про стягнення в рівних частинах з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості по відшкодуванню витрат на утримання багатоквартирного житлового будинку та прибудинкової території по АДРЕСА_1 , що за період з 01.02.2018 по 01.04.2020 роки становить 15134,88 грн.

Згідно з Витягом з протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи №926/829/20, заяву для розгляду передано судді Тинку О.С.

Згідно із ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про наявність його заявнику невідомо.

Судовий наказ, відповідно до положень статті 232 ГПК України, є судовим рішенням.

Відповідно до ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 148 цього Кодексу. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

За змістом статті 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним в письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 154 ГПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Суд зазначає, що зважаючи на принципи наказного провадження та встановлений порядок розгляду заяви про видачу судового наказу, наказне провадження у господарському судочинстві забезпечує можливість стягнення грошової заборгованості, якщо подана заява та заявлені у ній вимоги відповідають вимогам, за якими може бути видано судовий наказ, викладені у заяві обставини підтверджується доданими до заяви документами.

Згідно із вимогами п. 2, 4, 5 ч. 2, ч. 3 ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено, зокрема: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу, зокрема, додаються: копія договору, укладеного в письмовій формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Боржниками у заяві вказано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як фізичних осіб, без зазначення статусу суб`єкта підприємницької діяльності.

В прохальній частині також викладено вимоги про стягнення заборгованості в рівних частинах з боржників - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як з фізичних осіб, що не відповідає приписам ч. 3 ст. 147 ГПК України.

Крім того, до заяви про видачу судового наказу не додано договору, на підставі якого боржники як фізичні особи - підприємці отримують житлово - комунальні послуги.

У зв`язку із цим виключається можливість розгляду заявлених заявником вимог у порядку наказного провадження, зважаючи на принципи наказного провадження та встановлений порядок розгляду заяви про видачу судового наказу.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо: заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу.

Приписами ч. 2 ст. 152 ГПК України визначено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Як вже було встановлено вище, в заяві про видачу судового наказу в порядку ст. 147 ГПК України, боржниками зазначено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які як фізичні особи не можуть виступати боржниками за правилами, передбаченими ст. 147 ГПК України.

Отже, на підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що у задоволенні заяви про видачу судового наказу слід відмовити, оскільки заяву подано з порушенням вимог п.п. 2, 4, 5 ч. 2, п. 4 ч. 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України та на підставі п. 1 частини першої статті 152 ГПК України.

За змістом ч. 1 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків. Крім того, заявник має право звернутися з тими самими вимогами у позовному провадженні.

У разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України).

Так, керуючись статтями 150, 152, 153, 154, 155, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Чернівецької області

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви Приватного підприємства "Регіон-Центр" (вул. М. Заньковецької, 16 м. Чернівці 58002) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення в рівних частинах з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) заборгованості по відшкодуванню витрат на утримання багатоквартирного житлового будинку та прибудинкової території по АДРЕСА_1 , що за період з 01.02.2018 по 01.04.2020 роки становить 15134,88 грн.

Ухвала підписана 16.04.2020 року.

Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені ст. ст. 254 - 256 Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Суддя О.С. Тинок