ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2020м. ДніпроСправа № 904/763/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Колісника І.І.

розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Львівська залізниця", м. Львів

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рудомайн", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення штрафу у сумі 62 010,00 грн.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рудомайн" штрафу у сумі 62010,00 грн. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.10.2019 за залізничною накладною №47595582 у вагоні № 63835169 Товариство з обмеженою відповідальністю "Рудомайн" відправило зі станції Шмаково Придніпровської залізниці до станції Дунайварош Дунаи Вашмю 720 МАВ (Угорщина) на адресу ЗАТ «ІСД Дунаферр» вантаж - руда та концентрат залізорудний, крім обпаленого піриту неагломерованого ЕТСНГ - 141139, зазначивши в накладній масу нетто - 70000 кг, тара - 23900 кг, вантажопідйомність вагона - 70000 кг.

Під час проходження вагону через станцію Здолбунів Львівської залізниці було проведено перевірку маси вантажу, за результатами якої виявлено, що маса вантажу на 2500 кг більша, ніж зазначена у накладній та на цю ж масу ваги більша, ніж вантажопідйомність вагона.

Факт невірно зазначеної маси вантажу в накладній зафіксовано комерційним актом №350002/100 від 06.10.2019.

Правовою підставою позову позивач зазначає, серед іншого, статті 16, 29 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення.

Провадження у справі відкрито ухвалою господарського суду від 17.02.2020.

Враховуючи приписи частини тринадцятої статті 8, статті 12, частини першої статті 247 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги малозначний характер справи та незначну складність, її розгляд судом вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у порядку письмового провадження.

У відзиві на позов від 05.03.2020 відповідач позов не визнає, просить у його задоволенні відмовити. При цьому вказує на таке.

У графі 20 залізничної накладної № 47595582 наявна відмітка про визначення маси вантажу відправником, у графі 21 «Спосіб визначення маси» вказано про визначення маси вантажу на 150 т вагах відправниках, заводський № 0118, модель № ВТВ-1СБ, які в установлені строки перевіряються представниками Регіональної філії «Придніпровська залізниця». Під час приймання вантажу до перевезення претензій з боку працівників станції Шмаково Придніпровської залізниці не було, відомості у залізничній накладній зазначені відповідно до даних протоколу зважування вагонів від 03.10.2019.

Крім того, відповідач зазначає, що перш ніж вагон № 63835169 прибув до станції Здолбунів Львівської залізниці він проходив через станції Тимкове Одеської залізниці та Шепетівка Південно-Західної залізниці. При цьому працівниками вказаних станцій ознак навантаження вагона понад його вантажопідйомність виявлено не було.

Також відповідач звертає увагу суду на те, що перевезення вантажу у вагоні №63835169 здійснювалось у відкритому рухомому складі, під час якого мали місце опади у вигляді дощу. На думку відповідача, попадання атмосферних опадів на поверхню вантажу призвело до збільшення його маси, внаслідок чого й виявилося перевантаження вагону № 63835169.

На підтвердження викладеному відповідачем надана довідка Українського гідрометеорологічного центру № 01-20/1262 від 12.11.2019 щодо стану погодних умов - опадів у вигляді періодичного дощу з 04 по 06 жовтня 2019 на території Кривого Рогу Дніпропетровської області, Знам`янки Кіровоградської області, Миронівки Київської області.

У відповіді на відзив позивач зауважує на необгрунтованості заперечень відповідача.

Так, позивач зазначає, що маса вантажу у прийнятому до перевезення вагоні не перевірялася, він був прийнятий до перевезення відповідно до пункту 28 Правил приймання вантажів до перевезення шляхом візуального огляду й поставлений до складу поїзду на підставі перевізних документів, наданих та заповнених відправником. Аналогічна норма стосовно порядку приймання вантажу до перевезення закріплена у пункті 6.3 розділу 1 Додатку 1 до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення.

Щодо твердження відповідача з приводу атмосферних опадів під час перевезення вантажу у вагоні № 63835169, то позивач зауважує, що відповідно до частини третьої пункту 27 Правил видачі вантажів надлишок вантажу порівняно з вагою, вказаною у накладній, вважається таким, що не перевищує норму, якщо він не виходить за межу граничного розходження визначення ваги нетто, яке становить 0,2%. Також позивач указує на те, що відповідно до пункту 1 Додатку до Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу вантаж «руда» знаходиться у переліку вантажів, які дозволено перевозити у вагонах відкритого типу. Тобто, даний вантаж не є гігроскопічним. Обов`язок підготувати вантаж до перевезення покладається на вантажовідправника.

При цьому позивач також пояснив, що проведення комерційного огляду на інших станціях на шляху прямування вагона № 63835169 не свідчить про контрольне комісійне його зважування на цих станціях.

Позивач не ставить під сумнів справність вагонних ваг відповідача, однак вважає, що їх технічний стан не має відношення до предмета спору.

За результатом дослідження матеріалів справи, оцінки доказів у їх сукупності господарський суд

ВСТАНОВИВ:

04.10.2019 за залізничною накладною № 47595582 у вагоні № 63835169 (далі - вагон) Товариство з обмеженою відповідальністю "Рудомайн" відправило зі станції Шмаково Придніпровської залізниці до станції Дунайварош Дунаи Вашмю 720 МАВ (Угорщина) на адресу ЗАТ «ІСД Дунаферр» вантаж - руда та концентрат залізорудний, крім обпаленого піриту неагломерованого ЕТСНГ - 141139 (а.с. 10-11).

Під час проходження вантажу через станцію Здолбунів Львівської залізниці за підозрою у завантаженні вагона понад його вантажопідйомність було здійснено контрольне зважування вагона на тензометричних вагах, за результатом якого виявлено: брутто - 98100 кг, нетто - 74200 кг. Згідно документа: тара - 23900 кг, вага вантажу - 70000 кг, вантажопідйомність - 70000 кг, що більше проти документа та вантажопідйомності на 4200 кг. Вагон відчеплений на статичну вагу для контрольного переважування.

Результати зважування зафіксовані в акті загальної форми ГУ-23, який підписано представниками перевізника приймальниками поїздів ОСОБА_7 , ОСОБА_3 (а.с. 12).

На підставі актів загальної форми № 1261, № 8084 від 06.10.2019 на ст. Здолбунів Львівської залізниці за участю начальника станції ОСОБА_4 , комерційного агента ОСОБА_5, приймальника поїздів ОСОБА_6 , ВОХР - ОСОБА_8 проведено комісійне переважування вагона № 63835169 на 150 т електронних тензометричних вагонних вагах ТВВ-150 (зав. № 29880), повірених в межах строку (клеймо 2018), а також складено та підписано комерційний акт 350002/100 від 06.10.2019.

За наслідком контрольного зважування встановлено таке.

Вагон в технічному відношенні справний. Вантаж завантажений відправником. У перевізному документі (ПД) зазначено: навалом руда та концентрат залізорудний, крім обпаленого піриту неагломерованого ЕТСНГ - 141139. Брутто - не зазначено, тара - 23900 кг, нетто - 70000 кг. Фактично з`ясувалося: брутто - 96400 кг, тара вагона за ПД - 23900 кг, нетто - 72500 кг, що більше документа на 2500 кг. Перевантаження понад вантажопідйомність вагона - 2500 кг. Навантаження у вагоні трьома конусами. Над 1-2 розвантажувальними люками нижче верхнього обв`язувального бруса на 600 мм, над 3-4-5 розвантажувальними люками нижче верхнього обв`язувального бруса на 1400 мм, над 6-7 розвантажувальними люками нижче верхнього обв`язувального бруса на 1800 мм. Зважування вагона проводилось двічі, вага більше документа та перевантаження понад вантажопідйомність вагона на 2500 кг підтвердилось, що загрожує безпеці руху поїздів та є порушенням вимог п. 4.1 розд. 4 глави 1 Додатку 3 до СМГС.

Результати контрольного зважування занесені до Книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагоні форми ГУ-78 (а.с. 14).

Відповідно до розпорядження відповідача від 07.10.2019 на адресу В.о. начальника станції Здолбунів Львівської залізниці та згідно з актом загальної форми ГУ-23 № 499 від 13.10.2019 для усунення перевантаження у вагоні понад вантажопідйомність вагона вантаж масою 4350 кг із вагона № 63835169 було перевантажено до підготовленого вагона № 65717506 та за досильною залізничною накладною № 36244192 від 13.10.2019 відправлено зі станції Здолбунів Львівської залізниці до станції Дунайварош Дунаи Вашмю 720 МАВ (Угорщина) (а.с. 11, 18, 23).

Причиною виникнення спору є неправильно зазначена у залізничній накладній №47595582 від 04.10.2019 маса вантажу у вагоні № 63835169.

Предметом доказування є встановлення наявності чи відсутності обставин неправильного зазначення відповідачем маси вантажу у вагоні № 53835169, прийнятого до перевезення за залізничною накладною № 47595582.

Статтею 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі статтею 908 Цивільного кодексу України, передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Стаття 3 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлює, що нормативні документи, які визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту та комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статут залізниць України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 (із змінами та доповненнями) (далі - Статут залізниць України), визначає обов`язки, права та відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Відповідно до частини першої статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (частини перша - третя статті 909 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до пункту 4 статті 1 Статуту залізниць України перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

З огляду на викладене, враховуючи вимоги Закону України "Про приєднання України до Протоколу від 3 червня 1999 року, що стосується змін Конвенції про міжнародні залізничні перевезення (КОТІФ) від 9 травня 1980 року" та те, що Україна приєдналася 05.06.1992 до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 при вирішенні спорів, пов`язаних із перевезенням вантажів у міжнародному залізничному сполученні, слід застосовувати приписи Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - Угода).

За змістом §§ 1, 2 статті 2 Угоди на її умовах здійснюється перевезення вантажів в прямому міжнародному вантажному сполученні між станціями, які відкриті для виконання вантажних операцій відповідно до національного законодавства Сторін цієї Угоди та за накладними, передбаченими цією Угодою, і тільки по мережі доріг - учасників цієї Угоди.

Ця Угода має обов`язкову силу для залізниць, відправників та отримувачів вантажів і діє незалежно від державної належності Сторін договору перевезення.

Договірні відносини виникли у залізниці з резидентом України - Товариством з обмеженою відповідальністю "Рудомайн" відносно міжнародного сполучення, у зв`язку з чим норми цієї Угоди мають обов`язкову силу для обох учасників спору.

За відсутності відповідних положень у цій Угоді застосовується національне законодавство тієї Сторони, в якій повноважна особа реалізує свої права (стаття 5 Угоди).

Згідно з § 2 статті 19 Угоди національним законодавством країни відправлення визначається, ким повинно здійснюватися завантаження вантажу у вагон - перевізником чи відправником.

Отже, у цих питаннях, у тому числі й щодо визначення маси вантажу, слід керуватися Статутом залізниць України та Правилами приймання вантажів до перевезень, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 861/5082.

За § 3 статті 14 Угоди укладення договору перевезення підтверджується накладною єдиного зразка, зміст якої визначений статтею 15 цієї Угоди.

Відтак залізнична накладна № 47595582 від 04.10.2019 є договором на перевезення вантажів залізничним транспортом у міжнародному сполученні.

Відповідно до статті 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

За статтею 15 Угоди в залізничній накладній, серед іншого, зазначається маса вантажу.

Згідно з § 1 статті 16 Угоди правильність відомостей і заяв у накладній забезпечує відправник. Саме він несе відповідальність за всі наслідки від неправильного, неточного або неповного зазначення відомостей чи заяв, а також від того, що вони внесені у невідповідну графу накладної.

Аналогічний нормативний припис міститься також і в статті 37 Статуту залізниць України, згідно з якою під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса; маса вантажів визначається відправником.

Приписами § 1 статті 23 Угоди передбачено, що перевізник має право перевіряти дотримання відправником умов перевезення та чи відповідає відправка відомостям, зазначеним відправником у накладній. Перевірка проводиться в порядку, встановленому національним законодавством.

Згідно з абзацом четвертим пункту 28 Правил приймання вантажів до перевезення вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Пунктом 1 § 1 статті 29 Угоди встановлено, що перевізник складає комерційний акт, якщо при перевірці вантажу під час його перевезення або видачі констатує невідповідність маси вантажу відомостям, зазначеним у накладній.

Відповідно до статті 129 Статуту залізниць України, що кореспондується з пунктом 5.5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000. № 644, обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини, або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Отже, допустимими доказами неправильного зазначення у накладній маси вантажу, відправленого вантажовідправником залізницею до станції призначення для отримання вантажоодержувачем, у розумінні частини першої статті 77 Господарського процесуального кодексу України є належно складені працівниками залізниці комерційні акти за наслідком контрольного зважування вантажу, який було здано до перевезення залізницею.

Порядок складання комерційних актів визначено Правилами складання актів, які затверджено наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002.

Правильність складення позивачем комерційного акта № 350002/100 від 06.10.2019 відповідачем не оспорюється.

За частиною четвертою статті 165 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

З огляду на викладене зазначений комерційний акт є належним й допустимим доказом порушення відповідачем порядку складення залізничної накладної № 47595582 в частині зазначення правильної маси вантажу у вагоні № 63835169.

В силу приписів частин першої та другої статті 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

За змістом пункту 3 § 3 статті 16 та § 2 статті 23 Угоди відправник сплачує перевізнику неустойку, якщо після укладення договору перевезення перевізник виявить неправильність, неточність або неповноту вказаних відправником в накладній даних і при цьому встановлює, що при завантаженні вантажу відправником було допущено перевантаження вагона поза його вантажопідйомність.

При цьому неустойка стягується відповідно до приписів статті 31 «Сплата провізних платежів і неустойок» в п`ятикратному розмірі провізної плати за перевезення надлишку маси вантажу, що належить перевізнику, який виявив цей надлишок.

Відповідно до § 1 статті 31 Угоди якщо угодою між учасниками перевезення не передбачено інше, сплата провізних платежів є обов`язком:

1) відправника, який бере участь у перевезенні вантажу, за винятком перевізника, який видає вантаж, за перевезення, яке їм здійснюється;

2) отримувача - перевізнику, який видає вантаж, за перевезення, яке їм здійснюється.

Відносно неустойки діє такий же порядок.

Згідно з § 5 статті 31 Угоди провізні платежі та неустойки сплачуються перевізнику в порядку, передбаченому національним законодавством держави, в якій здійснюється оплата.

Абзацом першим статті 118 Статуту залізниць України встановлено, що за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

За неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли (стаття 122 Статуту залізниць України).

За перевезення надлишку вантажу, виявленого у вагоні № 63835169, позивачем здійснений розрахунок провізної плати у точній відповідності до Тарифного керівництва № 1 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ним послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 26.03.2009 № 317 (зареєстр. в МЮ України 15.04.2009 р. за № 340/16356).

Провізна плата становить 12402,00 грн, відтак неустойка у п`ятикратному її розмірі за пунктом 3 § 3 частини першої та частини третьої статті 16 Угоди становить 62010,00 грн (12402,00 х 5 = 62010,00).

Розрахунок неустойки позивачем здійснений правильно, відповідачем не оспорюється.

За таких обставин позовні вимоги є законними й обґрунтованими.

Доводи відповідача щодо безпідставності позову судом не приймаються з огляду на таке.

Сам факт справності вагонних ваг, якими визначалася відповідачем вага вантажу у спірному вагоні під час його завантаження, не є доказом правильного зазначення відправником маси вантажу у залізничній накладній.

Відсутність заперечень з боку працівників залізничних станцій Шмаково Придніпровської залізниці при прийманні вантажу до перевезення, а також проміжних станцій на шляху прямування до станції Здолбунів Львівської залізниці, не є свідченням відсутності порушень з боку відповідача при завантаженні вагона, оскільки згідно з пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом лише візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Щодо проміжних станцій, через які прямував поїзд із спірним вагоном, зокрема ст. Тимкове Одеської залізниці, то належних доказів перевірки на цих станціях маси вантажу у спірному вагоні відповідач суду не надав. Відомості щодо справності вагонних ваг на цих станціях, їх повірки відсутні.

Що стосується збільшення ваги вантажу внаслідок зволоження за рахунок атмосферних опадів, то надана відповідачем довідка УкрГМЦ свідчить лише про періодичні дощові опади, але не підтверджує факту збільшення ваги вантажу у спірному вагоні на 2500 кг внаслідок цього.

Крім того, за змістом статей 32, 33 Статуту залізниць України відправник зобов`язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов.

Необхідні для навантаження і перевезення пристосування та матеріали (козли, стояки, прокладки, підкладки, дріт, брезент, вірьовка, щитові огородження тощо) повинні заготовляти вантажовідправники.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях у справі, питання вичерпності висновків судів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Отже, заперечення відповідача не спростовують законність й обгрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню повністю.

Судовий збір у сумі 2 102,00 грн покладається на відповідача відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рудомайн" про стягнення штрафу у сумі 62 010,00 грн задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рудомайн" (ідентифікаційний код 37064892; місцезнаходження: 50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Поштовий, буд. 1, кабінет 430) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (ідентифікаційний код 40075815; місцезнаходження: 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5) в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" (ідентифікаційний код 40081195; місцезнаходження: 79007, м. Львів, вул. Гоголя, буд. 1) штраф у сумі 62010,00 грн, судовий збір у сумі 2 102,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду у строк, передбачений статтею 256 ГПК України з урахуванням пункту четвертого розділу Х «Прикінцеві положення» та підпункту 17.5 підпункту 17 пункту 1 розділу XI «Перехідні положення» цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 17.04.2020.

Cуддя І.І. Колісник