УХВАЛА

14 квітня 2020 року

м. Київ

Справа № 909/649/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т.М. (головуючий), Бенедисюка І.М., Колос І.Б.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , заявник)

про відвід колегії суддів Малашенкової Т.М., Бенедисюка І.М., Колос І . Б.

у справі № 909/649/19

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 18.02.2020

у справі № 909/649/19

за позовом Приватного підприємства АОВВ «Ліга-люкс»

до Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району

про стягнення вартості капітального ремонту в сумі 367 929,19 грн.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 10.04.2020 повторно через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 18.02.2020 у справі № 909/649/19 про повернення апеляційної скарги, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції. Крім того, скаржником подано заяву про заміну сторони його правонаступником у цій справі та клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №909/649/19 визначено раніше визначений склад суду: головуючий суддя - Малашенкова Т.М., суддя- Бенедисюк І.М., суддя -Колос І.Б., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 10.04.2020.

13.04.2020 на електронну адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід складу суду: Малашенкової Т.М. - головуючого, Бенедисюка І.М., Колос І.Б., від участі в розгляді справи №909/649/19.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 без повідомлення учасників справи (з урахуванням вимог частини восьмої статті 39 Господарського процесуального кодексу України) про відвід складу суду: Малашенкової Т.М ., Бенедисюка І.М., Колос І.Б., у справі №909/649/19, Касаційний господарський суд вважає, що зазначена заява є необґрунтованою, виходячи з такого.

Заяву про відвід мотивовано тим, що Верховним Судом при розподілі справи №909/649/19 порушено автоматизований порядок визначення судді для розгляду справи, що є підставою для відводу суддів на підставі пункту 4 частини першої статті 35 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Скаржник вказує, що подає повторно касаційну скаргу на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 18.02.2020 у справі № 909/649/19, оскільки касаційну скаргу, що подавалась вперше, Верховний Суд безпідставно повернув на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України. Водночас у порушення вимог статті 32 ГПК України касаційну скаргу відповідно до протоколу автоматизованого розподілу передано раніше визначеному складу суду: Малашенковій Т.М., Бенедисюк І.М., Колос І . Б . , а не іншому складу суду, визначеного за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ як це визначено Законом.

Підстави для відводу, самовідводу судді встановлені статтями 35, 36 ГПК України.

За статтею 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, установлених статтею 36 цього Кодексу.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» наголосив на тому, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді (аналогічна правова позиція, викладена в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2018 у справі №9901/22/17).

Наявність безсторонності для цілей пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хаушильд проти Данії» від 24.05.1989).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ветштайн проти Швейцарії» від 21.12.2000).

Відповідно до частин 4 та 8 статті 15 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційною (автоматизованою) системою у порядку, визначеному процесуальним законом. Несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи та в розподіл справ між суддями має наслідком відповідальність, встановлену законом. На розподіл судових справ між суддями не може впливати бажання судді чи будь-яких інших осіб.

Згідно частини третьої статті 6 ГПК України визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою у порядку, визначеному цим Кодексом (автоматизований розподіл справ).

Поряд з цим, відповідно до підпункту 17.4 пункту 17 частини першої Розділу XI «Перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 № 2147-VІІІ (далі - Закон № 2147-VІІІ) зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей, зокрема: до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється після приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із цією редакцією Кодексу в частині порядку визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи - за допомогою автоматизованої системи документообігу суду за правилами, встановленими цією редакцією Кодексу.

Відповідно до Положення Ради Суддів України від 26.11.2010 (з подальшими змінами та доповненнями) №30, зокрема, розподіл судових справ, здійснюється модулем автоматизованого розподілу виключно в автоматизований спосіб (без участі посадових осіб) під час реєстрації в суді передбачених законом процесуальних документів, на підставі інформації, внесеної уповноваженими особами суду до АСДС та до підсистеми обліку кадрів.

Як вбачається із інформації наданої заступником керівника апарату - керівником секретаріату Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, розподіл судової справи № 909/649/19 відбувся відповідно до вимог підпункту 2.3.44 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 №30 (зі змінами та доповненнями), згідно з яким раніше визначеному у судовій справі головуючому судді (судді-доповідачу), зокрема, передаються касаційні скарги, що надійшли до суду касаційної інстанції після визначення судді-доповідача у цій судовій справі.

Отже, враховуючи вищевказані норми, судді не мають жодного впливу на формування складу суду для розгляду конкретної справи, що спрямовано на забезпечення реалізації учасниками справи права на судовий захист незалежним та безстороннім судом, встановленим законом, як складової права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, доводи заявника щодо порушення порядку визначення суддів для розгляду справи з урахуванням наведених вище обставин справи та враховуючи вищевказані норми спростовуються, а відтак підстава для відводу колегії суддів передбачена пунктом 4 частини першої статті 35 ГПК України відсутня.

Згідно з частиною третьою статті 39 ГПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що доводи, викладені в заяві про відвід є необґрунтованими, а тому дана заява відповідно до частини третьої статті 39 ГПК України підлягає передачі на авторозподіл для визначення судді для розгляду даної заяви.

Керуючись статтями 35, 38, 39, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Визнати доводи, викладені в заяві ОСОБА_1 про відвід у справі № 909/649/19 колегії суддів: Малашенкової Т.М. (головуючий суддя), Бенедисюка І.М., Колос І.Б., необґрунтованими.

2. Передати касаційну скаргу у справі №909/649/19 та заяву про відвід на авторозподіл для визначення судді з розгляду заяви про відвід колегії суддів: Малашенкової Т.М. (головуючий суддя), Бенедисюка І.М., Колос І.Б.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя І. Колос