У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

24 квітня 2020 року м. Чернігівсправа № 927/351/20

Суддя Шморгун В. В., розглянувши матеріали позовної заяви № НЮ-16-20/20 від 15.04.2020

Позивач: Акціонерне товариство «Українська залізниця»,

, вул. Тверська, 5, м. Київ, 03680

Відповідач: Дочірнє підприємство «Чернігівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», , вул. Київська, 17, м. Чернігів, 14000

Предмет спору: про стягнення 55 500,96 грн,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» звернулось до суду з позовом до Дочірнього підприємства «Чернігівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», у якому позивач просить стягнути з відповідача 55 500,96 грн, з яких 10 717,56 грн з ПДВ плата за користування вагонами, 43 059,36 грн з ПДВ збір за зберігання вантажу у вагонах та 1724,04 грн з ПДВ збір за зберігання порожніх вагонів на коліях.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що під час здійснення перевезення вантажу на станції Сновськ Регіональної філії «Південно-західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» відбулась затримка вагонів, які прямували на адресу філії «Корюківський райавтодор» Дочірнього підприємства «Чернігівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України». Позивач зазначає, що така затримка виникла у зв`язку з порушенням умов укладеного між позивачем та відповідачем договору про подачу та збирання вагонів від 09.06.2017 № 3331 щодо загальної кількості вагонів, які передаються на під`їздну колію однією групою, з причин, які залежать від вантажовласника в очікуванні оформлення перевізних документів, звільнення фронту вивантаження, внаслідок чого було нараховано плату за користування вагонами та збори за зберігання вантажу у вагонах та порожніх вагонів на коліях, які підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно з ч. 2 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

При викладенні обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, останній у позовній заяві зазначив про прибуття власних вагонів на станцію Сновськ Регіональної філії «Південно-західна залізниця» АТ «Укрзалізниця», де вони були затримані, вказано час затримання, подачі вагонів, вивантаження, оформлення перевізних документів, закінчення затримки.

Однак позивач у порушення вимог п. 5 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві не зазначив доказів (назва доказу, номер, дату), які підтверджують вказані ним обставин щодо затримки кожного із вагонів.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлюються Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви справляється судовий збір.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена ставка судового збору - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Так, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2020 року становить 2102,00 грн.

Отже, позивач за подання цієї позовної заяви повинен сплатити судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Судовий збір за подання позовної заяви до Господарського суду Чернігівської області сплачується за наступними реквізитами: отримувач - УК у м.Чернігові/м. Чернігів 22030101; рахунок: UA3025002; ; банк - Казначейство України (ЕАП); МФО 899998; код класифікації доходів бюджету - 22030101; найменування коду класифікації доходів бюджету: судовий збір (ДСА України, 050); наявність відомчої ознаки: « 83» Господарські суди; призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб); судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Господарський суд Чернігівської області (назва суду, де розглядається справа).

Як доказ сплати судового збору у розмірі 2102,00 грн позивач надав платіжне доручення №2662921 від 31.03.2020, у якому зазначені наступні реквізити, на які перераховувались вказані кошти: отримувач - УДКСУ у м. Чернігові Державний бюджет; рахунок: UA0025002; ; банк - Казначейство України (ЕАП); призначення платежу «*;101;40075815;(_954_) судовий збір, за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця»; Господарський суд Чернігівської області (_357_).

Отже, позивач сплатив судовий збір у сумі 2102,00 грн за неналежними реквізитами для сплати судового збору за подання позовної заяви до Господарського суду Чернігівської області, оскільки ним невірно вказаний рахунок та отримувача.

Крім того, при перевірці зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України встановлено, що у базі даних комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" відсутнє підтвердження про зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України судового збору у розмірі 2102,00 грн, сплаченого згідно із платіжним дорученням №2662921 від 31.03.2020.

Таким чином, позивач не надав доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Відповідно до приписів ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою. Заяви, скарги, клопотання, визначені цим Кодексом, за подання яких передбачено сплату судового збору, залишаються судом без руху також у випадку, якщо на момент відкриття провадження за відповідною заявою, скаргою, клопотанням суд виявить, що відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду державного бюджету.

У справах "Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany", "Kreuz v. Poland", Пелевін проти України, Наталя Михайленко проти України та інших Європейський суду з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. У цьому відношенні Високі Договірні Сторони користуються певними межами свободи розсуду, хоча остаточне рішення про те, чи було дотримано вимог Конвенції, має виносити Суд. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права. Крім того, обмеження суперечитиме пункту 1 статті 6, якщо воно не ставить законної мети і якщо не забезпечено відповідного пропорційного співвідношення між застосованими засобами та поставленою метою (див. згадане вище рішення у справі Вайт і Кеннеді проти Німеччини, п. 59; рішення у справі Т. Р. та К. М. проти Сполученого Королівства (T.P. and K.M. v. The United Kingdom) [GC], № 28945/95, п. 98, ECHR 2001; а також у справі Z. Та інші проти Сполученого Королівства (Z. And Others v. The United Kingdom) [GC], № 29392/95, п. 93, ECHR 2001). Якщо дане обмеження відповідає таким принципам, то воно не становить порушення статті 6.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст. 162, 164, 174, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі суду, шляхом подання до суду та відповідачу, у порядку, визначеному ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України, заяви про усунення недоліків, яка повинна містити:

- зазначення доказів (назва доказу, номер, дату), які підтверджують вказані у позовній заяві обставини щодо затримки кожного із вагонів (час затримання, подачі вагонів, вивантаження, оформлення перевізних документів, закінчення затримки).

До заяви мають бути додані:

- докази на підтвердження викладених обставин (у разі, якщо такі докази не були додані до позовної заяви);

- докази сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2102,00 грн, сплаченого за належними реквізитами.

Докази направлення відповідачу вказаних документів надати суду у встановлений судом десятиденний строк.

3. Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 4, 6 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою. Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

4. Попередити позивача про те, що відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, у тому числі щодо неподання або несвоєчасного подання своїх доводів та доказів на їх підтвердження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В. В. Шморгун