РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.04.2020Справа № 910/1392/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Приватного підприємства Фірма "Юнікс Трейд Ко"

до Фізичної особи-підприємця Рибака Максима Олександровича

про стягнення 243695,42 грн.

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство Фірма "Юнікс Трейд Ко" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Рибака Максима Олександровича про стягнення заборгованості за договором поставки від 10.03.2017 № 67/17 у загальній сумі 243695,42 грн., з якої: 166247,75 грн. основного боргу, 49874,32 грн. штрафу, 22019,11 грн. пені, 3434,26 грн. інфляційних втрат, 2119,98 грн. трьох процентів річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2020 вказану позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.

17.02.2020 через відділ діловодства та документообігу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 20.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Вказана ухвала суду направлена, зокрема, відповідачу рекомендованим листом із повідомленням про вручення на адреси місцезнаходження відповідача, зазначені в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 02232, м. Київ, просп. В. Маяковського, 44/10, кв.55.

Проте конверт із копією вищенаведеної ухвали повернуто на адресу суду підприємством поштового зв`язку без вручення відповідачу, оскільки адресат не значиться.

У той же час, згідно з частиною 7 статті 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

Таким чином, ухвала суду про відкриття провадження у справі направлялася за адресою місцезнаходження відповідача згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за відсутності заяви про зміну його місцезнаходження.

За приписами частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

При цьому, судом також враховано, що згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Таким чином, відповідач мав право та можливість ознайомитися з ухвалою суду від 20.02.2020 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

10.03.2017 між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як покупцем, укладено договір поставки № 67/17, за умовами якого постачальник зобов`язався протягом дії договору поставляти зі складу ППФ «Юнікс Трейд Ко» запасні частини, автохімію, мастила та супутні товари для автомобілів тощо, окремими партіями та в асортименті (за номенклатурою), кількості, за цінами та в строки, що остаточно погоджуються сторонами у відповідності з рахунками або накладними (перелік на поставку), що є невід`ємною частиною даного договору, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити товар (пункт 1.1 договору).

Згідно з пунктом 1.3 договору остаточна загальна сума договору визначається, виходячи з цін на товар, асортименту та загальної кількості товару, поставленого відповідно до умов договору.

Пунктом 3.3 договору передбачено, що факт здійснення постачання партії товару фіксується накладною, актом звіряння взаєморозрахунків, розпискою, гарантійним листом, квитанцією, декларацією про відправку товару перевізником або іншими документами, що свідчать про отримання товару покупцем. У випадку не підписання, неповернення протягом 10 робочих днів покупцем підписаної накладної постачальнику, накладна вважається підтвердженою покупцем, товар прийнятим покупцем без претензій та підлягає оплаті згідно умов договору.

При поставці товару з оплатою «за фактом отримання товару» покупець зобов`язаний повністю розрахуватися за кожну отриману партію товару протягом трьох банківських днів з моменту прийняття покупцем зазначеної партії на суму, вказаній у накладній. У випадку надання покупцю відстрочки платежу її термін вказується в рахунках на партію товару (пункти 4.5.2, 4.6 договору).

Відповідно до пункту 10.1 договору останній вступає в дію з моменту його підписання та діє до 31.12.2021 року включно.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач здійснив поставку товару відповідачу на загальну суму 166247,75 грн., що підтверджується підписаними та скріпленими печатками обох сторін видатковими накладними: від 01.08.2019 № 82590 на суму 33142,92 грн., від 08.08.2019 № 85703 на суму 102573,20 грн., від 20.08.2019 № 89672 на суму 30531,63 грн.

Оскільки відповідач оплату поставленого товару не здійснив, позивач звертався до останнього з претензією від 06.09.2019 № 443, що не була вручена під час доставки відповідачу 14.09.2019 згідно з відомостями з веб-сайту АТ «Укрпошта» щодо пошуку поштового відправлення № 334.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст. 712 ЦК України).

Виходячи зі змісту статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина 1 статті 692 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Ураховуючи викладене, оскільки сума боргу відповідача, яка складає 166247,75 грн., підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, і останній на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовної вимоги про стягнення з відповідача вказаної суми боргу, у зв`язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню.

Також позивачем за несвоєчасну оплату товару нараховані 22019,11 грн. пені та 49874,32 грн. штрафу.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини 2, 3 статті 549 ЦК України).

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 8.3 договору у випадку несплати чи сплати не в повному розмірі платежів, передбачених даним договором, у встановлені строки, сторона, яка прострочила виконання грошового зобов`язання, зобов`язана сплатити іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу та неустойку в розмірі двадцяти відсотків річних.

Пунктом 8.8 договору передбачено, що в разі, якщо прострочення платежу триватиме більше тридцяти календарних днів, постачальник матиме право, окрім суми боргу та пені, додатково стягнути з покупця штраф у розмірі 30 відсотків від простроченої суми. Сплата штрафу не призупиняє нарахування пені, яка буде нараховуватися до повного розрахунку покупця. Сторони погодили, що строк позовної давності по нарахуванню пені складає три роки.

Як встановлено судом, прострочення відповідача з оплати поставленого товару триває більше тридцяти календарних днів, що за пунктом 8.8 договору надає позивачу право на нарахування штрафу у розмірі 30 відсотків від простроченої суми.

За арифметичним перерахунком суду відповідні штрафні санкції у вигляді пені та штрафу підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі.

Крім того, позивач нарахував на суму боргу 2119,98 грн. трьох процентів річних та 3434,26 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

Здійснивши арифметичний перерахунок інфляційних втрат за визначений позивачем період, суд дійшов висновку про задоволення відповідної позовної вимоги частково, в розмірі 2090,25 грн. Разом із цим, заявлені до стягнення три проценти річних нараховані позивачем за перерахунком суду вірно, а відтак підлягають стягненню в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України у зв`язку з частковим задоволенням позову покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного підприємства Фірма "Юнікс Трейд Ко" задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Рибака Максима Олександровича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Приватного підприємства Фірма "Юнікс Трейд Ко" (02099, м. Київ, вул. Бориспільська, 7; ідентифікаційний код 20873670) 166247 (сто шістдесят шість тисяч двісті сорок сім) грн. 75 коп. заборгованості, 22019 (двадцять дві тисячі дев`ятнадцять) грн. 11 коп. пені, 49874 (сорок дев`ять тисяч вісімсот сімдесят чотири) грн. 32 коп. штрафу, 2119 (дві тисячі сто дев`ятнадцять) грн. 98 коп. трьох процентів річних, 2090 (дві тисячі дев`яносто) грн. 25 коп. інфляційних втрат, а також 3635 (три тисячі шістсот тридцять п`ять) грн. 27 коп. витрат зі сплати судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.В. Полякова