ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

16.04.2020 р. Справа № 914/884/20

Господарський суд Львівської області у складі судді Фартушка Т.Б.

розглянув матеріали позовної заяви:

за позовом: Заступника керівника Львівської місцевої прокуратури №1, Львівська область, м.Львів;

в інтересах держави в особі Позивача: Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, Львівська область, м.Львів;

до Відповідача: ОСОБА_1 , Львівська область, м.Львів;

про: розірвання договору купівлі-продажу, припинення права приватної власності та скасування державної реєстрації припинення права комунальної власності на нерухоме майно.

ВСТАНОВИВ:

14.04.2020р. на розгляд до Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Заступника керівника Львівської місцевої прокуратури №1 від 13.04.2020р. вих. №14.34/106-2451вих.-20 (вх. №947) в інтересах держави в особі Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради до ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі-продажу, припинення права приватної власності та скасування державної реєстрації припинення права комунальної власності на нерухоме майно.

Підставами позовних вимог Прокурор зазначає порушення Відповідачем умов пунктів 4.4., 4.5. та 4.7. укладеного між Позивачем та Відповідачем Договору купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна шляхом викупу від 06.12.2018р. №3230.

Вирішуючи питання про прийняття позовної заяви до розгляду, судом встановлено наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі на підставі ст.175 ГПК України, зважаючи на наступне.

Статтею 125 Конституції України встановлено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Згідно ч.ч.1, 2, 3 ст.22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", місцевий суд є судом першої інстанції і здійснює правосуддя у порядку, встановленому процесуальним законом. Місцеві загальні суди розглядають цивільні, кримінальні, адміністративні справи, а також справи про адміністративні правопорушення у випадках та порядку, визначених процесуальним законом. Місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Приписами ч.1 ст.45 ГПК України передбачено, що Сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно п.1 ч.1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

При цьому, пунктом 2 ч.1 вказаної статті визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду.

Відповідно до ч.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» приватизація об`єкта вважається завершеною з моменту його продажу та переходу до покупця права власності або завершення розміщення всіх акцій, передбачених до продажу планом розміщення акцій, і оформлюється наказом відповідного органу приватизації.

Як вбачається із долученої до позовної заяви Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 30.03.2020р. №20567252, 26.01.2019р. державним реєстратором Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Львівської міської ради Хміляр Х.А. на підставі рішення від 30.01.2019р. індексний №45288642 внесено до Реєстру прав власності на нерухоме майно запис про право власності Відповідача на нерухоме майно (нежитлове приміщення підвалу V, VI, VII, VIII, IX, X загальною площею 58,4м.кв. за адресою: м.Львів, вул.Тарнавського, 35; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01) на підставі, зокрема, оспорюваного Договору купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна шляхом викупу від 06.12.2018р. №3230.

Суд враховує позицію Великої палати Верховного Суду, викладену в постанові від 07.04.2020р. у справі №473/1433/18, згідно якої з юридичної точки зору, приватизація - це майновий правочин, змістом якої є оплатне, частково оплатне або безоплатне відчуження державного та комунального майна; згідно з приватизаційним законодавством, право власності на приватизований об`єкт переходить до покупця з моменту нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу (пункт 27 Постанови). Підставами позову у даній справі було те, що відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного 29 серпня 1995 року між представництвом Фонду державного майна України у Вознесенському районі та Товариством покупців членів трудового колективу ательє «Головні убори», у власність останнього було передано державне майно та приміщення ательє «Головні убори». 06 вересня 1995 року до цього договору було складено та підписано акт приймання-передачі. Відповідно до чинного на час укладення цього договору законодавства та п.5.4 договору покупець був зобов`язаний в місячний строк з моменту підписання акта приймання-передачі підготовити установчі документи та провести державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності, однак протягом цього строку це зроблено не було (п.п.1.1., 1.2. Постанови).

У вказаній постанові Великої палати Верховного Суду від 07.04.2020р. у справі №473/1433/18 зазначено наступне:

«29. Таким чином, в даних правовідносинах процедура приватизації державного майна завершена, жодна із сторін не ставить під сумнів правильність процедури приватизації, а сторони договору від 29 серпня 1995 року його чинність та дійсність.

30. У справі, що розглядається, суть позовних вимог зводиться не до оспорювання процедури приватизації чи порядку набуття права власності в ході приватизації державного майна, а до неможливості зареєструвати набуте майно.

31. Отже, суд апеляційної інстанції, не перевіривши належним чином предмет та підстави заявленого позову, дійшов передчасного висновку про закриття провадження у справі з огляду на положення п. 2 ч. 1 ст. 20 ГПК України, оскільки такий спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.».

Судом також враховано позицію Великої палати Верховного Суду, викладену в постанові від 18.12.2019р. у справі №559/2664/15-ц, згідно якої при визначенні юрисдикції справи слід виходити з характеру спірних правовідносин, прав, свобод та інтересів, за захистом яких звернувся Прокурор. При цьому, у вказаній справі Прокурор посилався на те, що оспорюваний договір купівлі-продажу нерухомого майна був укладений з порушенням вимог чинного законодавства щодо приватизації комунального майна та просив визнати такий договір недійсним.

Таким чином підставами позову були саме порушення законодавства про приватизацію, які існували саме на момент укладення оспорюваного правочину (продажу об`єкта приватизації), а не порушення умов укладеного правочину, за яким Стороною вже набуто нерухоме майно.

Окрім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.02.2018р. у справі №125/703/16-ц виклала аналогічну правову позицію; предметом спору у цій справі було визнання результатів аукціону з продажу нежитлових приміщень у частині лоту та визнання договору купівлі-продажу недійсними. Тобто, також порушення законодавства про приватизацію, які існували саме на момент здійснення приватизації та на момент укладення оспорюваного договору.

Такої ж правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.03.2019р. у справі №903/456/18, де предметом спору було скасування рішення селищної ради, визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та зобов`язання повернути у комунальну власність нежитлове приміщення колишньої пожежної частини.

З врахуванням укладення Договору купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна шляхом викупу від 06.12.2018р. №3230 та переходу до Відповідача права власності на нерухоме майно, а також того, що Прокурор не ставить під сумнів правильність проведення процедури приватизації комунального майна, так само як чинність та дійсність укладеного між Позивачем та Відповідачем Договору купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна шляхом викупу від 06.12.2018р. №3230, в даних правовідносинах (у справі №914/884/20) процедура приватизації комунального майна завершена в силу приписів ч.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна». Даного висновку суд дійшов з врахуванням пункту 27 постанови Великої палати Верховного Суду від 07.04.2020р. у справі №473/1433/18: «29. Таким чином, в даних правовідносинах процедура приватизації державного майна завершена, жодна із сторін не ставить під сумнів правильність процедури приватизації, а сторони договору від 29 серпня 1995 року його чинність та дійсність.».

З врахуванням наведеного суд дійшов висновків про те, що суть позовних вимог у поданій Прокурором до господарського суду позовній заяві зводиться не до оспорювання процедури приватизації чи порядку набуття Відповідачем права власності в ході приватизації комунального майна, а до порушень Відповідачем умов укладеного із Позивачем Договору купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна шляхом викупу від 06.12.2018р. №3230 (до виконання договору купівлі-продажу), за яким він набув у власність нерухоме майно та зареєстрував за собою на таке майно право приватної власності. Даного висновку суд дійшов з врахуванням пункту 30 постанови Великої палати Верховного Суду від 07.04.2020р. у справі №473/1433/18: «30. У справі, що розглядається, суть позовних вимог зводиться не до оспорювання процедури приватизації чи порядку набуття права власності в ході приватизації державного майна, а до неможливості зареєструвати набуте майно.».

При цьому, у справі №473/1433/18, як і у поданій Прокурором позовній заяві у справі №914/884/20, підставою позову також було невиконання умов договору купівлі-продажу, укладеного в процедурі приватизації (п.1.2 постанови Великої палати Верховного Суду від 07.04.2020р. у справі №473/1433/18).

При цьому, згідно позовної заяви Прокурора у справі №914/884/20 право власності за Відповідачем на підставі укладеного договору купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна шляхом викупу від 06.12.2018р. №3230 вже зареєстроване. З постанови ж Великої палати Верховного Суду від 07.04.2020р. у справі №473/1433/18 вбачається, що право власності за покупцем за договором купівлі-продажу зареєстроване не було (п.п.1.3-1.5 Постанови), «… У зв`язку з цим ТОВ «Ательє «Головні убори» просило визнати за ним право власності на 11/100 частин у загальному складі будівлі…» (п.1.6 Постанови).

Таким чином, з огляду на визначені Прокурором предмет та підстави позову, даний спір не є спором щодо приватизації майна, а є спором, який виник при виконанні Відповідачем Договору купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна шляхом викупу від 06.12.2018р. №3230.

Відтак, перевіривши предмет та підстави позову, враховуючи суб`єктний склад сторін, суд зазначає, що даний спір, з врахуванням положення п.1 ч.1 ст.20 ГПК України, не відноситься до господарської юрисдикції і повинен розглядатись в порядку цивільного судочинства, оскільки не є спором щодо приватизації майна, а є спором, який виник при виконанні Відповідачем Договору купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна шляхом викупу від 06.12.2018р. №3230, де як Відповідачем у справі, так як і стороною Покупця за Договором купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна шляхом викупу від 06.12.2018р. №3230, є фізична особа ОСОБА_1 .

Відповідно до п.1 ч.1 ст.175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

З врахуванням наведеного суд дійшов висновків про наявність правових підстав до відмови у відкритті провадження у справі за позовом Заступника керівника Львівської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради до ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі-продажу, припинення права приватної власності та скасування державної реєстрації припинення права комунальної власності на нерухоме майно.

Згідно ч.6 ст.175 ГПК України відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Суд роз`яснює Прокурору (заявнику), що, з врахуванням розгляд даної справи, з врахуванням вищенаведених положень ст.22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та положень ЦПК України, віднесено до юрисдикції місцевого загального суду.

Враховуючи вищенаведене, ст.ст.4, 12, 20, 45, 175, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Заступника керівника Львівської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради до ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі-продажу, припинення права приватної власності та скасування державної реєстрації припинення права комунальної власності на нерухоме майно.

2. Ухвала набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.235 ГПК України.

3. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою І розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Додатки: Позовна заява Заступника керівника Львівської місцевої прокуратури №1 від 13.04.2020р. вих. №14.34/106-2451вих.-20 (вх. №947 від 14.04.2020р.) із доданими до неї документами на 43 арк.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя Фартушок Т. Б.