ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"16" квітня 2020 р.Справа № 5023/277/11

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Міньковський С.В.

судді: Усатий В.О. , Яризько В.О.

при секретарі судового засідання Черновій В.О.

розглянувши справу

за заявою ФО ОСОБА_1 , м. Харків , ФО ОСОБА_2 , м. Харків , ФО ОСОБА_3 , м. Харків
до Кредитна спілка "Слобода-кредит", м. Харків
про та в межах справи визнання банкрутом заяву ліквідатора про стягнення грошових коштів на користь КС "Слобода-кредит" в розмірі 719450,74 грн
за участю сторін: ліквідатор - Лялюк В.М.,

кредиторів - ОСОБА_4, ОСОБА_5., ОСОБА_6,

ОСОБА_7 - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Харківської області від 28.09.2011 Кредитну спілку "Слобода - Кредит" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ухвалою суду від 09.07.18 р. ліквідатором по справі призначено арбітражного керуючого ОСОБА_7., зобов`язавши його завершити ліквідаційну процедуру.

Ухвалою суду від 17.12.2019 припинено повноваження ліквідатора КС "Слобода-кредит" ОСОБА_7., призначено нового ліквідатора арбітражного керуючого Лялюка В.М.; зобов`язано ОСОБА_7. передати всі матеріали, пов`язані з ліквідаційною процедурою арбітражному керуючому Лялюк В.М. по акту прийому-передачі та повернути на ліквідаційний рахунок банкрута грошові кошти в розмірі 719450,74 грн.

До господарського суду надійшла заява ліквідатора КС "Слобода-кредит" Лялюка В.М. про стягнення грошових коштів з фізичної особи ОСОБА_7. , в якій заявник просить суд з урахуванням поданих уточнень від 02.03.2020 та 06.03.2020: 1) винести ухвалу про стягнення грошових коштів в розмірі 719450,74 грн з фізичної особи ОСОБА_7 на користь КС "Слобода-кредит"; 2) зобов`язати ОСОБА_7 . передати всі документи, пов`язані з ліквідаційною процедурою КС "Слобода-кредит"; 3) стягнути з ОСОБА_7. судовий збір на користь КС "Слобода кредит" в розмірі 4204,00 грн.

Зазначену заяву, суд ухвалою від 10.03.2020 призначив до розгляду в судовому засіданні на 16.04.2020, залучивши до розгляду даної заяви ОСОБА_7. та зобов`язавши залучену особу в п`ятнадцятиденний строк надати суду відзив на заяву ліквідатора.

В судове засідання колишній ліквідатор ОСОБА_7 не з`явився, вимог ухвали суду не виконав, про причину неявки суду не повідомив. Як встановлено судом, ухвали суду, які були направлені на три відомі суду адреси (1.АДРЕСА_3; 2. АДРЕСА_2; 3. АДРЕСА_1) повернулись до господарського суду з відміткою пошти "адресат відсутній", "адресат не проживає". Ухвала суду, що була надіслана на абонентську скриньку АДРЕСА_3, як свідчить поштова довідка спочатку була за письмовою заявою одержувача направлена до м. Полтава - 36039, а вже з м. Полтава повернулась до господарського суду з позначкою"інші причини" та з позначками: "не знайдена", "яка адреса? уточніть".

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

За змістом п.п. 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Тобто, лише факт неотримання ОСОБА_7 кореспонденції, яку суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та, яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу (постанови КГС ВС від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 10.09.2018 у справі № 910/23064/17, від 24.07.2018 у справі № 906/587/17).

Однак, Велика Палата Верховного Суду в своїх постановах, зокрема у справі № 906/142/18 від 12.02.2019 зазначає, що повернення ухвали суду про призначення розгляду судового засідання з вказівкою причини повернення: "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення" не дозволяють дійти висновку, що це є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи. Повернення із вказаної причини не свідчить ні про відмову сторони від одержання відправлення, ні про її незнаходження за адресою, повідомленою суду.

Суд звертає увагу, що ОСОБА_7, враховуючи, що він був ліквідатором у даній справі до 17.12.2019 року включно та отримання ним інших ухвал суду в даній справі, достеменно був обізнаний про судові процеси, предметом яких є грошові кошти, які необхідно повернути на ліквідаційний рахунок банкрута, а отже ОСОБА_7 самостійно мав вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження.

Суд зазначає, що інформацію з Єдиного державного реєстру судових рішень слід вважати загальновідомою згідно із Законом України "Про доступ до судових рішень", що дозволяєть залученим особам ознайомитись з повним текстом ухвали суду без одержання копії цієї ухвали поштою.

Стаття 202 ГПК України визначає наслідки неявки в судове засідання учасника справи.

Частина 1 цієї статті встановлює, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Частина 3 цієї статті передбачає, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:

1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;

2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Присутні в судовому засіданні кредитори підтримують заяву ліквідатора Лялюка В.М. в повному обсязі та просять суд її задовольнити.

Враховуючи викладене, суд констатує, що всіх учасників даного судового засідання було повідомлено про дату, час та місце розгляду заяви ліквідатора належним чином, в зв`язку з чим суд розглядає заяву ліквідатора про стягнення коштів та повернення їх на ліквідаційний рахунок банкрута по суті.

Крім того, необхідно зазначити, що відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та те, що відповідно до статті 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів по справі покладено на сторони, суд, враховуючи ненадання залученими особами відзиву у встановлений судом строк, без поважних причин, згідно ч. 9 ст. 165 ГПК України вирішує справу (заяву) за наявними матеріалами та поданими доказами.

Одночасно, застосовуючи положення Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, суд зазначає, що частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, який кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Розглянувши матеріали справи, подану суду заяву ліквідатора з урахуванням доповнень та уточнень, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

У відповідності до ч. 6 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

Згідно ч. 3 ст. 3 ГПК України судочинство у господарстких судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Ухвалою суду від 17.12.2019 судом здійснено перехід на нові норми Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

За приписами статті 9 зазначеного Кодексу визначено, що за результатом розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, суд виносить ухвали.

Згідно ст. 11 ГПК України суд при розгляді справи керується верховенством права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міднародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано ВРУ, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Колегія суддів зазначає, що Господарський суд в справі про банкрутство відповідно як до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції до 19.01.13, так і норм нового Кодексу України з процедур банкрутство від 21.10.2019, виконує контролюючу функцію над учасниками процедури банкрутства і перевіряє належне виконання своїх обов`язків сторонами та учасниками процедури.

Для регулювання відносин неплатоспромжності (галузевих принципів), суттєве значення має принцип судового нагляду у відносинах неплатоспроможності та банкрутства, який розпочинається з призначення розпорядника майна чи ліквідатора банкрута. Суд у справі про банкрутство повинен сам приймати рішення стосовно виду та інтенсивності нагляду з урахуванням процедури провадження, особи боржника та арбітражного керуючого, а також інших обставин справи.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 25.02.2019 р. у справі №906/864/17.

Ухвалою суду від 17.12.2019 припинені повноваження ліквідатора КС "Слобода-кредит" ОСОБА_7. та призначено нового ліквідатора арбітражного керуючого Лялюка В.М.; зобов`язано ОСОБА_7. передати всі матеріали, пов`язані з ліквідаційною процедурою, арбітражному керуючому Лялюку Василю Михайловичу по акту прийому-передачі та повернути на ліквідаційний рахунок грошові кошти в розмірі 719450,74 грн.

Кодегія суддів при прийнятті ухвали від 17.12.2019 року встановила, що 16.12.19 ліквідатором ОСОБА_7 було надано звіт ліквідатора, в якому були зазначені статті витрат та надходжень грошових коштів. Зі звіту ліквідатора вбачається, що на рахунку банкрута було 3 577 443,03 грн. З цих коштів, ліквідатором ОСОБА_7 було витрачено 1 246 776,01 грн в якості оплати послуг за договором про надання правової та юридичної допомоги від 25.07.12. Залишок суми, після сплати за договором склав - 2 330 667,03 грн. З цієї суми, ліквідатором було направлено на задоволення вимог кредиторів згідно реєстру вимог кредиторів 2 014 678,32 грн. Матеріалами справи підтверджується фактична виплата кредиторам сума в розмірі 1 512 512,21 грн. Грошові кошти в сумі 486 787,85 грн були повернуті Укрпоштою, в зв`язку з неотриманням кредиторами.

Однак зазначена сума грошових коштів в розмірі 486 787,85 грн ліквідатором не була доведена куди вона була витрачена в подальшому і не підтверджена матеріалами справи.

Крім того, як свідчить звіт ліквідатора, ліквідатором було витрачено: 73 761,40 грн на сплату судового збору по справі №910/11548/18; 3000,00 грн - нотаріальні послуги за відомості з реєстрів рухомого та нерухомого майна; 95600,00 грн - сплата за оцінку заборгованості по кредитним договорам; 35000,00 грн - аванс по договору про надання правової допомоги та юридичних послуг від 25.07.12; 51100,45 грн - оплата послуг ліквідатора за період з 09.07.18 по 31.01.19; 2578,16 грн - витрати ліквідатора на канцтовари, 855,80 грн - поштові послуги, 1627,00 - послуги Інтернет, 5632,78 грн - пальне, 1090,00 грн - заправка та ремонт картриджа.

Проте, матеріалами справи зазначені вище суми, витрачені ліквідатором, документально суду не доведені, в зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку, що сума в загальному розмірі 719 450,74 грн підлягає поверненню арбітражним керуючим ліквідатором ОСОБА_7 на ліквідаційний рахунок банкрута.

Ухвала господарського суду Харківської області від 17.12.2019 року не оскаржувалась і набрала законної сили.

Набрання рішення суду законної сили означає, що воно набуває властивостей: обов`язковості, винятковості, виконуваності і преюдиціальності. Це означає, що рішення (ухвала) суду повинно виконуватися всіма сторонами та учасниками провадження, неприпустимо оспорювання фактів та правовідносин, установлених в рішенні (ухвалі) суду, що набрало законної сили в порушення відповідного порядку визначеного в ГПК України та положеннями Закону про банкрутство (Кодексу України з процедур банкрутства).

Крім того, суд зазначає, що кошти, присуджені зацікавленій особі відповідно до остаточного та обов`язкового рішення суду, щодо яких доведено, що вони можуть бути витребувані, вважаються власністю.

Так, у масиві однотипних рішень Європейського суду з прав людини про порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції підставою для відповідного порушення є тривала невиплата заборгованостей, які присуджені остаточним рішенням суду, що набуло законної сили (наприклад, рішення Суду у справах "Безуглий проти України" від 22.12.12 р., "Сук проти України" від 10.03.2011, "Абрамов проти України" від 10.07.08 р., тощо).

Щодо вимог ліквідатора зобов`язати ОСОБА_7. передати всі документи, пов`язані з ліквідаційною процедурою, колегія суддів зазначає, що ухвалою господарського суду від 17.12.2019, суд зобов`язав ОСОБА_7. передати всі матеріали, пов`язані з ліквідаційною процедурою, арбітражному керуючому Лялюку Василю Михайловичу по акту прийому-передачі.

Як вже зазначалось судом вище, зазначена ухвала не оскаржувалась і набрала законної сили. Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що господарським судом питання щодо зобов`язання ОСОБА_7 . передати всі матеріали, пов`язані з ліквідаційною процедурою КС "Слобода-кредит" вже вирішено судом, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні заяви ліквідатора Лялюка В.М. в цій частині.

Згідно ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що заява ліквідатора Лялюк В.М. про стягнення з ОСОБА_7. грошових коштів в сумі 719450,74 грн, розмір яких встановлений ухвалою суду від 17.12.2019, що набрала законної сили, є обгрунтованою і такою, що підлягає задоволенню, а грошові кошти - стягненню.

Згідно ст. 129 ГПК України у разі задоволення позову (заяви) судові витрати покладаються на відповідача, в зв`язку з чим судові витрати по сплаті судового збору за подання заяви ліквідатором про стягнення коштів покладаються на ОСОБА_7., оскільки з його вини спір був доведений до суду.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 2, 58-67 Кодексу України з процедур банкрутства, ч. 6 ст. 12, ст.ст. 3, 11, 75, 86, 202, 233-235 ГПК України,

УХВАЛИВ:

1. Заяву ліквідатора КС "Слобода-кредит" задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_7 ( АДРЕСА_1 , код іпн НОМЕР_1 ) на користь Кредитної спілки "Слобода-кредит" (, 61050, м. Харків, пр-т Московський, 65, кв. 4) грошові кошти в розмірі 719 450,74 грн та суму судового збору в розмірі 4204,00 грн.

Видати наказ.

3. В решті вимог відмовити.

4. Ухвалу направити ліквідатору, комітету кредиторів, ОСОБА_7 (на три адреси: 1) АДРЕСА_2) АДРЕСА_3; 3) АДРЕСА_1).

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, з урахуванням п. 4 Розділу Х Перехідних положень ГПК України.

Ухвала підписана 17.04.2020.

Головуючий суддя Суддя Суддя Міньковський С.В. Усатий В.О. Яризько В.О.