ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

24.04.2020 р. Справа№ 914/963/20

м.Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Кітаєвої С.Б., розглянувши заяву Мостиської міської ради Львівської області, м.Мостиська Львівської області

про забезпечення позову (вх. № 997/20 від 22.04.2020)

у справі № 914/963/20

за позовом: Мостиської міської ради Львівської області, м.Мостиська Львівської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Мостиський господар», м.Мостиська Львівської області

про: витребування майна з чужого незаконного володіння

ВСТАНОВИВ

Мостиська міська рада Львівської області звернулася до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мостиський господар» про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Разом з позовною заявою Мостиською міською радою Львівської області подано до суду заяву про забезпечення позову за вх.№ 997/20, в якій позивач просить суд: заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Мостиський господар», Мостиській райдержадміністрації та будь-яким іншим особам (в тому числі фізичним особам, підприємствам, установам, організаціям та їх посадовим особам тощо) вчиняти будь-які дії, пов`язані з відчуженням (зміною володіння, користування чи розпорядження, розробкою детальних планів та зміні цільового призначення земельних ділянок: площею 2 га, кадастровий номер: :15:000:0018, площею 2 га, кадастровий номер: :15:000:0022, площею 2 га, кадастровий номер: :15:000:0023, площею 14 га, кадастровий номер: :15:000:0029, площею 16 га, кадастровий номер: :15:000:0030.

Відповідно до ч.1 ст.140 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Частиною першою статтею 139 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4)захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.141 Господарського процесуального кодексу України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснене шляхом:

1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів;

2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Частиною третьою статті 141 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Таким чином, застосування зустрічного забезпечення та визначення його конкретного розміру є прерогативою суду, який повинен, з урахуванням обставин справи, оцінити ймовірність завдання збитків відповідачу.

У той же час законодавець, урівноважуючи можливості реалізації та захисту прав сторін, на підставі принципу диспозитивності, зобов`язав особу, яка бажає забезпечити позов, запропонувати спосіб зустрічного забезпечення.

А отже, вимоги господарського процесуального законодавства про необхідність внесення заявником пропозицій щодо зустрічного забезпечення, є умовою для застосування останнього судом при вирішенні питання про забезпечення позову.

Отже, на заявника (позивача) покладено обов`язок надати пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

Як вже зазначено вище, згідно п. 6 ч. 1 ст. 139 ГПК України, заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення. Таке положення закону є імперативним та не допускає подвійного тлумачення.

Судом встановлено, що в порушення вимог п. 6 ч. 1 статті 139 Господарського процесуального кодексу України заява позивача про забезпечення позову не містить пропозицій щодо зустрічного забезпечення, що відповідно до ч. 7 статті 140 Господарського процесуального кодексу України, є підставою для повернення зазначеної заяви.

Також суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пп. 3 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду заяви про забезпечення позову ставка судового збору становить 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" з 1 січня 2020 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2102,00 грн.

Відтак, за подання до господарського суду заяви про забезпечення позову заявник мав сплатити судовий збір в сумі 1051,00 грн.

Судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, в тому числі з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу (відповідно до частини 1 статті 6 Закону "Про судовий збір").

Постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004 затверджена Інструкція про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (далі - Інструкція), якою встановлені загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків. Нормами Інструкції встановлені вимоги щодо заповнення розрахункових документів.

Відповідно до пункту 3.1. Інструкції платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.

З додатків 2, 8 до Інструкції вбачається, що одним із реквізитів платіжного доручення є "Призначення платежу", який заповнюється з урахуванням вимог, установлених главою 3 Інструкції.

Пунктом 3.8. Інструкції визначено, що реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу".

Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Як роз`яснено Вищим господарським судом України у п.п.2.20 п.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України (із змінами та доповненнями) чинним законодавством не встановлено якихось спеціальних вимог щодо оформлення платіжних документів, за якими перераховуються суми судового збору. Отже, таке перерахування здійснюється за загальними правилами, згідно з вимогами Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.

Пунктом 2.21 вказаної Постанови визначено, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

На підтвердження сплати судового збору заявником долучено до заяви про забезпечення позову платіжне доручення за № 255 від 18.03.2020 року, де у графі призначення платежу, зазначено: «;101;26307500;0110180; Судовий збір, за позовом до Господарський суд Львівської області», а не за заяву про забезпечення позову.

Отже, платіжне доручення № 255 від 18.03.2020 року не може вважатися належним доказом сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Таким чином, дана заява про забезпечення позову подана без дотримання вимог ч.5 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 7 ст.140 ГПК України визначено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, заява про забезпечення позову підлягає поверненню.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 139, 140, 141, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути Мостиській міській раді Львівської області заяву про забезпечення позову (вх.№997/20 від 22.04.2020 р.) у справі № 914/963/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - lv.arbitr.gov.ua/sud5015/.

Додатки: заява про забезпечення позову з додатком на 4 аркушах (в т.ч. платіжне доручення № 255 від 18.03.2020) для заявника.

Суддя Кітаєва С.Б.