РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.04.2020Справа № 910/1532/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу

За позовом Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція»

до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Деріс Груп»

про стягнення 7 024, 72 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» про стягнення 7 000, 00 грн та 24, 72 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані обставинами неналежного виконання відповідачем свого обов`язку із сплати суми страхової гарантії за договором страхування тендерної пропозиції №1068129 від 18.09.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/1532/20 від 06.02.2020р. позовну заяву Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» залишено без руху.

18.02.2020р. на адресу Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 06.02.2020р.

Розглянувши матеріали позовної заяви з урахуванням заяви про усунення недоліків позовної заяви, господарський суд визнав їх достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/1532/20; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Деріс Груп». При цьому, з огляду на характер спірних правовідносин, заявлені позивачем вимоги та предмет доказування, суд дійшов висновку про можливість здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного провадження.

Відповідач у відзиві проти задоволення позовних вимог надав заперечення, посилаючись на те, що наведені позивачем у позовній заяві обставини, а саме підстави для відхилення тендерної пропозиції Товариства з обмеженою відповідальністю «Деріс Груп», не є страховим ризиком у відповідності до страхової гарантії (забезпечення тендерної пропозиції), виданої Приватним акціонерним товариством «Європейський страховий альянс», а отже, у останнього не виникло обов`язку сплати суми забезпечення позивачу.

Позивачем було подано відповідь на відзив, в якому вказано на безпідставність заперечень відповідача по суті справи, а саме вказано про невірне тлумачення страховиком (гарантом) норми ст.17 Закону України «Про публічні закупівлі» у сукупності з вимогами тендерної документації.

Відповідачем було подано заперечення на відповідь на відзив, в яких підтримано позицію по справі, яку викладено у відзиві на позов.

Третьою особою пояснень по суті спору надано не було, проте, ухвали суду по справі було отримано, що підтверджується поштовими повідомленнями №252 та №805.

З огляду на те, що до суду не надходило клопотань учасників справи або одного з них в порядку частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, господарський суд розглядає справу без проведення судового засідання.

Відповідно до ч.4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» було розміщено на сайті публічних закупівель оголошення про проведення публічної закупівлі №UA-2019-08-30-001180-a на закупівлю ДК 021:2015 - 42510000-4 теплообмінники, кондиціонери повітря, холодильне обладнання та фільтрувальні пристрої (фільтри).

З наявного в матеріалах справи протоколу розгляду тендерних пропозицій вбачається, що участь у проведенні процедури закупівлі приймали: Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕТАЛПРОМСЕРВІС», Товариство з обмеженою відповідальністю «Деріс Груп», Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕЛТОН».

Як встановлено судом, між Приватним акціонерним товариством «Європейський страховий альянс» (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Деріс Груп» (страхувальник) було укладено договір страхування забезпечення тендерної пропозиції №1068129 від 18.09.2019р.

Відповідно до п.1.1 договору №1068129 від 18.09.2019р., його предметом є добровільне страхування відповідальності страхувальника на підставі ліцензії серії АВ №584141 від 10.05.2011р. Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг та Правил добровільного страхування відповідальності перед третіми особами (крім відповідальності власників наземного, повітряного, водного транспорту і відповідальності перевізника) №1404/2 від 03.01.2007р.

Предметом страхування за цим договором виступають такі, що не суперечать чинному законодавству України, майнові інтереси страхувальника, пов`язані з відшкодуванням ним вигодонабувачу у порядку, що передбачений чинним законодавством суми забезпечення тендерної пропозиції за відповідним тендером (торгами) на закупівлю за державні кошти товарів, робіт, послуг, що проводиться вигодонабувачем у відповідності до вимог чинного законодавства України, в разі невиконання страхувальником своїх зобов`язань згідно цього тендеру.

Пунктом 1.3 договору №1068129 від 18.09.2019р. передбачено, що поширення страхового захисту майнових інтересів страхувальника на кожний конкретний тендер в якості забезпечення тендерної пропозиції страхувальника проводиться шляхом підписання сторонами відповідної страхової гарантії.

За умовами п.1.5 договору №1068129 від 18.09.2019р. страховий випадок за цим договором - це виникнення зобов`язання страховика здійснити виплату страхового відшкодування вигодонабувачу в разі настання страхових ризиків. Згідно п.1.5.3 договору №1068129 від 18.09.2019р. страховим ризиком є ненадання переможцем у строк, визначений в абзаці другому частині 3 ст.17 Закону України №922-VIII «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015р. із змінами внесеними Законом України №1078-VIII від 12.06.2016р., документів, що підтверджують відсутність підстав, передбачених ст.17 цього Закону.

Вигодонабувачем за цим договором є Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (п.1.7 договору №1068129 від 18.09.2019р.).

В забезпечення тендерної пропозиції за закупівлею №UA-2019-08-30-001180-a Товариством з обмеженою відповідальністю «Деріс Груп» було надано страхову гарантію сертифікат №1068130 від 18.09.2019р. Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс». Вказана страхова гарантія складена до договору страхування забезпечення тендерної пропозиції №1068129 від 18.09.2019р., укладеного між Приватним акціонерним товариством «Європейський страховий альянс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Деріс Груп».

Згідно змісту вказаної страхової гарантії страховим ризиком є ненадання переможцем у строк, визначений в абзаці другому частині 3 ст.17 Закону України №922-VIII «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015р. із змінами внесеними Законом України №1078-VIII від 12.06.2016р., документів, що підтверджують відсутність підстав, передбачених ст.17 цього Закону.

Ліміт відповідальності страховика становить 7000 грн. Франшиза не застосовується.

Згідно змісту протоколу розгляду тендерних пропозицій пропозицію Товариства з обмеженою відповідальністю «Деріс Груп» визнано такою, що відповідає кваліфікаційним критеріям та технічним вимогам тендерної документації.

31.10.2019р. тендерним комітетом відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» було прийнято рішення про оголошення переможцем процедури закупівлі Товариства з обмеженою відповідальністю «Деріс Груп» та повідомлено про намір укласти договір з вказаною особою.

Відповідно до витягу з протоколу від 07.11.2019р. засідання тендерного комітету з огляду на те, що всупереч вимогам п.5 розділу 3 тендерної документації переможцем (третя особа) не було подано чинної на дату подання замовнику довідки податкової інспекції про наявність/відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів, а 06.11.2019р. надано замовнику довідку, строк дії якої закінчився 01.11.2019р. З огляду на викладене, тендерну пропозицію третьої особи було відхилено.

15.11.2019р. засобами поштового зв`язку Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» звернулось до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» з заявою-вимогою про виплату страхового відшкодування за страховою гарантією сертифікатом №1068130 від 18.09.2019р.

02.12.2019р. позивачем було отримано лист №5321/13 від 27.11.2018р. Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс», в якому останнім повідомлено про відмову у виплаті страхового відшкодування з огляду на ненастання страхового ризику.

Наразі, за твердженнями позивача, відмова відповідача у виплаті страхового відшкодування є необгрунтованою, оскільки учасником процедури закупівлі всупереч вимогам п.5 розділу 3 тендерної документації не було подано чинної на дату подання замовнику довідки податкової інспекції про наявність/відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів, а 06.11.2019р. надано замовнику довідку, строк дії якої закінчився 01.11.2019р. Тобто, третьою особою не надано документів, що підтверджують відсутність підстав, передбачених ст.17 Закону України «Про публічні закупівлі», для відхилення тендерної пропозиції. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з розглядуваним позовом.

За приписами ст.560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно ст.563 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією. Кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано. Кредитор не може передавати іншій особі право вимоги до гаранта, якщо інше не встановлено гарантією.

Після одержання вимоги кредитора гарант повинен негайно повідомити про це боржника і передати йому копії вимоги разом з доданими до неї документами. Гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності - в розумний строк і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії (ст.564 Цивільного кодексу України).

Статтею 565 Цивільного кодексу Унормовано, що гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії. Гарант повинен негайно повідомити кредитора про відмову від задоволення його вимоги. Якщо гарант після пред`явлення до нього вимоги кредитора дізнався про недійсність основного зобов`язання або про його припинення, він повинен негайно повідомити про це кредитора і боржника. Повторна вимога кредитора, одержана гарантом після такого повідомлення, підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Виходячи зі змісту ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

За таких обставин, враховуючи зміст ст.129 Конституції України, ч.ч.1-3 ст.13, ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України позивачем при зверненні до суду з вимогами про стягнення суми страхової гарантії повинно бути доведено суду, у першу чергу, обставини наявності відповідного обов`язку - гарантійного випадку (порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією).

Аналогічного висновку щодо предмету доказування при вирішенні спору про існування обов`язку гаранта платити за гарантією наведено у постанові Верховного Суду від 27.11.2019р. по справі №910/20306/17.

Як вказувалось вище, обґрунтовуючи наявність підстав для стягнення з відповідача суми страхового відшкодування, позивачем було вказано, що учасником процедури закупівлі всупереч вимогам п.5 розділу 3 тендерної документації не було подано чинної на дату подання замовнику довідки податкової інспекції про наявність/відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів, а 06.11.2019р. надано замовнику довідку, строк дії якої закінчився 01.11.2019р. Тобто, третьою особою не надано документів, що підтверджують відсутність підстав, передбачених ст.17 Закону України «Про публічні закупівлі», для відхилення тендерної пропозиції, що згідно страхової гарантії сертифікату №1068130 від 18.09.2019р. та договору страхування забезпечення тендерної пропозиції №1068129 від 18.09.2019р., укладеного між Приватним акціонерним товариством «Європейський страховий альянс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Деріс Груп», є страховим ризиком, а отже, підставою для виплати страхового відшкодування вигодонабувачу.

Заперечуючи проти задоволення позову відповідач вказав, що наведені позивачем у позовній заяві обставини, а саме підстави для відхилення тендерної пропозиції Товариства з обмеженою відповідальністю «Деріс Груп» не є страховим ризиком у відповідності до страхової гарантії (забезпечення тендерної пропозиції), виданої Приватним акціонерним товариством «Європейський страховий альянс», а отже, у останнього не виникло обов`язку зі сплати страхового відшкодування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв`язок, господарський суд вважає що позов не підлягає задоволенню. При цьому, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 200 Господарського кодексу України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони. Гарант має право висунути управненій стороні лише ті претензії, висунення яких допускається гарантійним листом. Зобов`язана сторона не має права висунути гаранту заперечення, які вона могла б висунути управненій стороні, якщо її договір з гарантом не містить зобов`язання гаранта внести до гарантійного листа застереження щодо висунення таких заперечень. До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Судом вказувалось, що відповідно до статті 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

За положеннями статті 563 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії (частина 1 статті 565 Цивільного кодексу України).

Тобто, при вирішенні спору про існування обов`язку гаранта платити за гарантією, в предмет доказування входить, у першу чергу, дослідження наявності чи відсутності виникнення відповідного обов`язку - гарантійного випадку (порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією).

Між Приватним акціонерним товариством «Європейський страховий альянс» (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Деріс Груп» (страхувальник) було укладено договір страхування забезпечення тендерної пропозиції №1068129 від 18.09.2019р.

Відповідно до п.1.1 договору №1068129 від 18.09.2019р. його предметом є добровільне страхування відповідальності страхувальника перед третіми особами на підставі ліцензії серії АВ №584141 від 10.05.2011р. Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг та Правил добровільного страхування відповідальності перед третіми особами (крім відповідальності власників наземного, повітряного, водного транспорту і відповідальності перевізника) №1404/2 від 03.01.2007р.

Предметом страхування за цим договором виступають такі, що не суперечать чинному законодавству України, майнові інтереси страхувальника, пов`язані з відшкодуванням ним вигодонабувачу у порядку, що передбачений чинним законодавством суми забезпечення тендерної пропозиції за відповідним тендером (торгами) на закупівлю за державні кошти товарів, робіт, послуг, що проводиться вигодонабувачем у відповідності до вимог чинного законодавства України, в разі невиконання страхувальником своїх зобов`язань згідно цього тендеру.

Пунктом 1.3 договору №1068129 від 18.09.2019р. передбачено, що поширення страхового захисту майнових інтересів страхувальника на кожний конкретний тендер в якості забезпечення тендерної пропозиції страхувальника проводиться шляхом підписання сторонами відповідної страхової гарантії.

За умовами п.1.5 договору №1068129 від 18.09.2019р. страховий випадок за цим договором - це виникнення зобов`язання страховика здійснити виплату страхового відшкодування вигодонабувачу в разі настання страхових ризиків. Згідно п.1.5.3 договору №1068129 від 18.09.2019р. страховим ризиком є ненадання переможцем у строк, визначений в абзаці другому частині 3 ст.17 Закону України №922-VIII «Про публічні закупівлі» від 25.12,2015р. із змінами внесеними Законом України №1078-VIII від 12.06.2016р., документів, що підтверджують відсутність підстав, передбачених ст.17 цього Закону.

Вигодонабувачем за цим договором є Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (п.1.7 договору №1068129 від 18.09.2019р.).

В забезпечення тендерної пропозиції за закупівлею №UA-2019-08-30-001180-a Товариством з обмеженою відповідальністю «Деріс Груп» було надано страхову гарантію сертифікат №1068130 від 18.09.2019р. Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс». Вказана страхова гарантія складено до договору страхування забезпечення тендерної пропозиції №1068129 від 18.09.2019р., укладеного між Приватним акціонерним товариством «Європейський страховий альянс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Деріс Груп».

Згідно змісту вказаної страхової гарантії страховим ризиком є ненадання переможцем у строк, визначений в абзаці другому частині 3 ст.17 Закону України №922-VIII «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015р. із змінами внесеними Законом України №1078-VIII від 12.06.2016р., документів, що підтверджують відсутність підстав, передбачених ст.17 цього Закону.

Тобто, підставою для сплати відповідачем позивачу відшкодування за страховою гарантією №1068130 від 18.09.2019р. є настання певного страхового ризику, зокрема, ненадання переможцем у строк, визначений в абзаці другому частині 3 ст.17 Закону України №922-VIII «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015р. із змінами внесеними Законом України №1078-VIII від 12.06.2016р., документів, що підтверджують відсутність підстав, передбачених ст.17 цього Закону.

За приписами ч.1 ст.17 Закону України «Про публічні закупівлі» замовник приймає рішення про відмову учаснику в участі у процедурі закупівлі та зобов`язаний відхилити тендерну пропозицію учасника в разі, якщо: 1) він має незаперечні докази того, що учасник пропонує, дає або погоджується дати прямо чи опосередковано будь-якій посадовій особі замовника, іншого державного органу винагороду в будь-якій формі (пропозиція щодо найму на роботу, цінна річ, послуга тощо) з метою вплинути на прийняття рішення щодо визначення переможця процедури закупівлі або застосування замовником певної процедури закупівлі; 2) відомості про юридичну особу, яка є учасником, внесено до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення; 3) службову (посадову) особу учасника, яку уповноважено учасником представляти його інтереси під час проведення процедури закупівлі, фізичну особу, яка є учасником, було притягнуто згідно із законом до відповідальності за вчинення у сфері закупівель корупційного правопорушення; 4) суб`єкт господарювання (учасник) протягом останніх трьох років притягувався до відповідальності за порушення, передбачене пунктом 4 частини другої статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів (тендерів); 5) фізична особа, яка є учасником, була засуджена за злочин, учинений з корисливих мотивів, судимість з якої не знято або не погашено у встановленому законом порядку; 6) службова (посадова) особа учасника, яка підписала тендерну пропозицію, була засуджена за злочин, вчинений з корисливих мотивів, судимість з якої не знято або не погашено у встановленому законом порядку; 7) тендерна пропозиція подана учасником процедури закупівлі, який є пов`язаною особою з іншими учасниками процедури закупівлі та/або з членом (членами) тендерного комітету, уповноваженою особою (особами) замовника; 8) учасник визнаний у встановленому законом порядку банкрутом та стосовно нього відкрита ліквідаційна процедура; 9) у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутня інформація, передбачена пунктом 9 частини другої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань"; 10) юридична особа, яка є учасником, не має антикорупційної програми чи уповноваженого з реалізації антикорупційної програми, якщо вартість закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) або робіт дорівнює чи перевищує 20 мільйонів гривень.

У частині 2 вказаної статті визначено, що замовник може прийняти рішення про відмову учаснику в участі у процедурі закупівлі та може відхилити тендерну пропозицію учасника у разі, якщо учасник має заборгованість із сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).

У ч.3 ст.17 Закону України «Про публічні закупівлі» передбачено, що замовник у тендерній документації зазначає, що інформація про відсутність підстав, визначених у частинах першій і другій цієї статті, надається в довільній формі. Спосіб документального підтвердження згідно із законодавством відсутності підстав, передбачених пунктами 2, 3, 5, 6 і 8 частини першої та частиною другою цієї статті, визначається замовником для надання таких документів лише переможцем процедури закупівлі. Замовник не вимагає документального підтвердження інформації, що міститься у відкритих єдиних державних реєстрах, доступ до яких є вільним (абзац 1). Переможець торгів у строк, що не перевищує п`яти днів з дати оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу повідомлення про намір укласти договір, повинен надати замовнику документи, що підтверджують відсутність підстав, визначених пунктами 2, 3, 5, 6 і 8 частини першої цієї статті (абзац).

З системного аналізу норм ч.ч.1-3 ст.17 Закону України «Про публічні закупівлі» вбачається, що законодавцем визначено перелік підстав за наявності яких замовник зобов`язаний відхилити тендерну пропозицію (ч.1 ст.17) та умови, за яких замовник наділений правом на відхилення відповідної пропозиції.

При цьому, у даному випадку, норма ч.1 ст.17 Закону України «Про публічні закупівлі» є імперативною, а її застосування не залежить та не може доповнюватись умовами тендерної документації.

Тобто, у за висновками суду, визначення у п.5 розділу 3 тендерної документації обов`язку переможця торгів у строк, що не перевищує п`яти днів з дати оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу повідомлення про намір укласти договір, надати замовнику копії документів, що підтверджують відсутність підстав, визначених пунктами 2, 3, 5, 6 і 8 частини першої та частини другої ст.17 Закону України «Про публічні закупівлі», в тому числі чинну на дату подання замовнику довідку податкової інспекції про наявність/відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів, ніяким чином не розширює переліку документів, що визначений у ч.1 ст.17 Закону України «Про публічні закупівлі», строк подачі частини з яких визначено абзацом 2 ч.3 вказаної статті, а отже і не розширює переліку страхових ризиків, що визначені умовами страхової гарантії, яка була видана відповідачем.

В контексті наведеного суд акцентує увагу на тому, що у спірних правовідносинах страховим ризиком визначено саме ненадання переможцем у строк, визначений в абзаці другому частині 3 ст.17 Закону України №922-VIII «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015р. із змінами внесеними Законом України №1078-VIII від 12.06.2016р., документів, що підтверджують відсутність підстав, передбачених ст.17 цього Закону. Жодні посилання у даному випадку у страховій гарантії на умови тендерної документації щодо кваліфікаційних критеріїв до учасників та вимог встановлених ст.17 Закону України «Про публічні закупівлі» відсутні.

За таких обставин, за висновками суду, ненадання третьою собою всупереч вимогам п.5 розділу 3 тендерної документації чинної на дату подання замовнику довідки податкової інспекції про наявність/відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів, а 06.11.2019р. надано замовнику довідку, строк дії якої закінчився 01.11.2019р., не є страховим випадком у розумінні договору №1068129 від 18.09.2019р. та страхової гарантії сертифікату №1068129 від 18.09.2019р.

Виходячи з вищевикладеного у сукупності, з огляду на те що позивачем не було доведено суду виникнення обставин, які є страховим ризиком згідно договору №1068129 від 18.09.2019р. та страхової гарантії сертифікату №1068129 від 18.09.2019р., суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для стягнення суми страхового відшкодування з відповідача.

Таким чином, позов Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» в частині стягнення 7 000, 00 грн підлягає залишенню без задоволення.

Позовні вимоги про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» 24, 72 3% річних підлягають залишенню без задоволення як похідні.

Надаючи оцінку іншим доводам сторін судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того,

вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від

27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019 Верховного Суду по справах №910/13407/17 та №915/370/16.

З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не впливають на висновки суду щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Згідно ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір залишається за позивачем.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст.241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно ч.1 ст.256 та п.п.17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Спичак О.М.