Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2020 р. м. Рівне Справа № 918/224/20

Господарський суд Рівненської області у складі судді О.Андрійчук, за участю секретаря судового засідання Б. Рижого, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Приватного підприємства "Бізон-Тех 2006"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Голден Агро Трейд"

про стягнення 473 866,14 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

УСТАНОВИВ:

У березні 2020 року Приватне підприємство "Бізон-Тех 2006" (позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Голден Агро Трейд" (відповідач) про стягнення 473 866,14 грн, з яких: 342 089,10 грн основного боргу, 68 417,82 грн штрафу та 63 359,22 грн процентів за неналежне виконання грошового зобов`язання за договором поставки № РВ-98 від 24.04.2019 року.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Як вбачається з позовної заяви, 24.04.2019 року між ПП "Бізон-Тех 2006" (позивач, продавець) та ТОВ "Голден Агро Трейд" (відповідач, покупець) укладено договір поставки № РВ-98 від 24.04.2019 року, за умовам якого позивач зобов`язався передати у власність товар, а відповідач - прийняти його та оплатити. На виконання умов зазначеного договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 342 089,10 грн, у свою чергу, відповідач, отримавши товар, не розрахувався за нього, відтак заборгованість відповідача з оплати поставленого товару становить 342 089,10 грн. Крім того, за період прострочення виконання відповідачем зобов`язань позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача, крім основного боргу, 68 417,82 грн штрафу та 63 359,22 грн процентів.

У матеріально-правове обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на ст. 193, 229, 230, 232 ГК України та ст.ст. 536, 546, 549, 550, 551, 552, 611, 612, 625, 629, 613, 691, 692 ЦК України.

01.04.2020 року від позивача надійшли пояснення щодо додаткових підстав для задоволення клопотання щодо застосування ч. 10 ст. 238 ГПК України.

Відповідач відзиву у строки і порядку, визначені ГПК України, не подав, а відтак розгляд справи здійснюється за наявними матеріалами.

Процесуальні рішення, заяви і клопотання сторін, результат їх розгляду.

Ухвалою суду від 06.03.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 25.03.2020 року.

13.03.2020 року від позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, у задоволенні якого ухвалою суду від 13.03.2020 року відмовлено.

19.03.2020 року від відповідача надійшло клопотання, обґрунтоване ст.ст. 202, 216 ГПК України, про відкладення розгляду справи у зв`язку із провадженням карантину.

20.03.2020 року від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні, призначеному на 25.03.2020 року, без участі його представника.

10.04.2020 року від відповідача надійшло клопотання, обґрунтоване ст.ст. 202, 216 ГПК України, про відкладення розгляду справи у зв`язку із провадженням карантину.

Суд, розглянувши повторне клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, вважає за необхідне зазначити таке.

Суд доводить до відома учасників справи, що неявка у судове засідання будь - якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами справи.

Суд нагадує, що ст. 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та нарівні з протилежною стороною користуватися правами, передбаченими принципом рівності сторін. Пункт 1 ст. 6 Конвенції надає Державам можливість на власний розсуд обирати засоби гарантування цих прав сторонам провадження. Отже, питання особистої присутності, форми здійснення судового розгляду, усної чи письмової, а також представництва у суді є взаємопов`язаними та мають аналізуватися у більш ширшому контексті «справедливого суду», гарантованого ст. 6 Конвенції. Суд повинен встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, та представити свою справу в умовах, що не ставлять його у явно гірше становище порівняно з опонентом протилежною стороною (рішення у справі "Лопушанський проти України").

З матеріалів справи вбачається, що провадження у справі відкрите 06.03.2020 року, розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження, у справі проведено 2 судових засідання, відповідачу забезпечене право на відзив, яким він не скористався, явка сторін не визнавалася обов`язковою.

Частинами 1-4 ст. 161 ГПК України передбачено, що при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Приписами ч.ч. 1, 2, 6, 8, 9 ст. 165 ГПК України унормовано, що у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відзив підписується відповідачем або його представником. До відзиву додаються, зокрема докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем. Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч.ч. 3-5, 8 ст. 80 ГПК України).

У свою чергу, як вбачається за матеріалів справи, відповідач отримав ухвалу суду від 06.03.2020 року отримав 14.03.2020 року, отже 15-денний строк для подання відзиву, встановлений вказаною ухвалою, закінчився 30.03.2020 року.

Відповідач, подаючи клопотання про відкладення розгляду справи, жодним чином не обґрунтовує наявність об`єктних причин, як це передбачено вимогами ст.ст. 13, 76, 77 ГПК України, з яких він позбавлений можливості подати відзив та докази в заперечення заявлених позовних вимог, у тому числі у зв`язку із провадженням карантину, здійснюючи лише цитування ст.ст. 202, 216 ГПК України.

Окрім того, позивач у позовній заяві поставив відповідачу запитання у порядку ст. 90 ГПК України, за якою учасник справи має право поставити в першій заяві по суті справи або у додатку до неї не більше десяти запитань іншому учаснику справи про обставини, що мають значення для справи. Учасник справи, якому поставлено питання іншим учасником справи, зобов`язаний надати вичерпну відповідь окремо на кожне питання по суті. На запитання до учасника справи, який є юридичною особою, відповіді надає її керівник або інша посадова особа за його дорученням. Відповіді на запитання подаються до суду учасником справи - фізичною особою, керівником або іншою посадовою особою юридичної особи у формі заяви свідка не пізніше як за п`ять днів до підготовчого засідання, а у справі, що розглядається в порядку спрощеного провадження, - за п`ять днів до першого судового засідання. Копія такої заяви свідка у той самий строк надсилається учаснику справи, який поставив письмові запитання. Якщо поставлене запитання пов`язане з наданням доказів, що підтверджують відповідні обставини, учасник справи разом із заявою свідка надає такі докази. За наявності підстав для відмови від відповіді учасник справи повинен повідомити про відмову іншого учасника та суд у строк для надання відповіді на запитання. Суд за клопотанням іншого учасника справи може визнати підстави для відмови відсутніми та зобов`язати учасника справи надати відповідь.

Заразом відповідач відповіді на запитання, поставлені позивачем, у строк, визначений ГПК України, не подав, так само як і не зазначив про наявність підстав для відмови від відповіді.

Суд також зазначає, що до вказаних правовідносин не підлягають застосуванню вимоги Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", оскільки вказаний Закон набрав чинності після завершення строку на подання відзиву та відповідей на запитання (відмови від відповіді), що кореспондується з приписами ч. 3 ст. 3 ГПК України, за якою судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За таких обставин відповідач мав достатньо часу для ефективного представлення своєї справи в суді, а тому розгляд справи може здійснюватися без участі представника відповідача за наявними матеріалами.

У силу вимог ч.ч. 4, 5 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки (ч. 2 ст. 42 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд уважає за необхідне також зазначити, що у справі «Смірнова проти України» зазначено, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції. У справі "Union Alimentaria Sanders SA v. Spain" зазначено, що передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Зважаючи на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача.

13.04.2020 року від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні, призначеному на 13.04.2020 року, без участі його представника.

Інших заяв і клопотань від сторін не надходило.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, оцінивши надані докази, суд установив таке.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

24.02.2019 року між відповідачем (покупець) та позивачем (постачальник) укладено договір поставки № РВ - 98 (договір), за п. 1.1. якого в порядку, строки та на умовах, визначених цим договором і специфікаціями до нього, постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця: насіння для сівби, пестициди, мінеральні добрива (товар), а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його.

Договір є укладеним з моменту його підписання сторонами і діє до кінця року, в якому він був укладений. Усі поставки постачальником покупцю товару з моменту укладення цього договору і до кінця року, в якому був укладений цей договір, а також порядок їх оплати регулюється цим договором (п. 9.1. договору).

Погоджені сторонами асортимент, кількість і ціна товару вказуються у специфікаціях до договору, що є невід`ємними його частинами (п. 2.1. договору).

Відповідно до п.п. 2.2., 2.3., 2.5. договору сторонами може бути укладено як одну, так і більшу кількість специфікацій до договору. Кожна наступна специфікація після першої регулює окрему поставку товару в рамках цього договору й не скасовує та не змінює попередні специфікації ні повністю, ні частково, якщо тільки інше не вказано в ній. Сторони в специфікації можуть вказати про непоширення на неї певних умов договору або застосування їх до певної специфікації на умовах, вказаних у такій специфікації, тобто у випадку розходжень між умовами договору і умовами певної специфікації пріоритет мають умови такої специфікації. У специфікаціях і в накладних сторонами вказується базова ціна товару. Зокрема, повною ціною товару, яку покупець зобов`язаний сплатити постачальнику є його базова ціна разом із сумою індексації ціни товару (порядок визначення якої наведено в розділі 5 договору). Якщо товар буде отриманий покупцем за видатковою накладною, то вважається, що покупець погодився на ціну товару у гривнях, що вказана в ній, проконтролював та погодив її в момент прийняття товару і в майбутньому не може її оспорювати. Кількість поставленого товару може коливатися в межах такого допуску +/- 5% від кількості, вказаної в специфікації (на вибір постачальника), а при поставці добрив залізничним транспортом максимальна їх недопоставлена вага не може бути більше за технічну норму завантаження одного вагону, контейнера або цистерни (призначених для їх перевезення) за однією специфікацією. При цьому покупець оплачує фактично поставлену йому кількість товару.

У розділі 4 договору сторони погодили умови поставки та приймання товару. Так, товар поставляється покупцю на таких умовах: FCA (склад постачальника) або DAP (склад покупця). У специфікації сторони вказують, на яких саме умовах поставляється товар за нею, і адресу місця поставки, під яким сторони розуміють місце, в якому постачальник зобов`язується передати товар покупцеві. Якщо в специфікації не визначені умови поставки, то товар поставляється на умовах FCA, адреса якого повідомляється покупцю на його запит. Строк поставки товару, протягом якого товар повинен бути переданий покупцю або перевізнику, вказується у специфікації. У ній також може бути вказана лише гранична дата поставки товару. Якщо їх не вказано, то товар поставляється покупцю за його письмовими заявками по мірі необхідності покупця в ньому, але не пізніше 30 календарних днів з моменту одержання постачальником заявки на поставку товару. Постачальник зобов`язується передати покупцю або перевізнику товар у строки, зумовлені сторонами, тільки за умови надходження на поточний рахунок постачальника у строки, визначені у специфікації, повністю суми попередньої оплати або авансових платежів, якщо такі умови оплати товару були передбачені у відповідній специфікації, разом із сумою індексації ціни товару. Під попередньою оплатою, авансом, авансовим платежем сторони розуміють платіж, що повинен бути здійснений покупцем і отриманий постачальником до моменту передачі покупцю товару. Постачальник має право поставити покупцю товар і до отримання від нього попередньої оплати або авансових платежів і такі дії постачальника не є порушенням ним зобов`язань за цим договором. Підписання покупцем накладної або іншого документу про передачу йому товару засвідчує факт передачі йому разом із товаром усієї необхідної документації, що його стосується, у тому числі документів про якість товару, рекомендацій виробника щодо його використання, транспортування та зберігання. Датою поставки товару є дата, що вказана у накладній. Перевірку кількості та якості товару покупець здійснює під час його отримання від постачальника або перевізника. Покупець до підписання накладної або іншого документу на отримання товару зобов`язується перевірити його кількість, цілісність його упаковки, пломб на ньому, наявність і відповідність маркування, а також відсутність пошкоджень або ознак псування товару, а в разі їх виявлення зобов`язується негайно письмово заявити про це постачальнику. Усі претензії з вказаних підстав повинні бути заявлені покупцем до підписання накладної або іншого документу на отримання товару. Невідповідність фактичної кількості товару його кількості, вказаної у супровідних документах, а також наявність вищезазначених недоліків товару оформлюється двостороннім актом, який підписується сторонами. Після підписання покупцем накладної або іншого документу на отримання товару приймання товару вважається таким, що відбулося, і претензії (вимоги) покупця з кількості та якості товару не підлягають задоволенню, окрім претензії щодо прихованих недоліків товару, під якими сторони розуміють такі, що неможливо було виявити під час приймання товару.

У специфікації № 1 від 24.04.2019 року до договору поставки сторони погодили найменування та асортимент товару - гербіцид "Дуал Голд 960 ЕС, КЕ", одиниця виміру - л, кількість - 745,00, ціну товару за 1 одиницю виміру - 274,27 грн, ціну товару без ПДВ - 204 331,15 грн, ціну товару з ПДВ - 245 197,38 грн, граничну дату поставки (відвантаження) товару - 30.04.2019 року, базис і місце поставки товару - FCA, склад постачальника, що знаходиться за адресою: 33013, м. Рівне, вул. Князя Володимира, 75, вид транспорту - автомобільний. Товар оплачується покупцем повністю на умовах попередньої оплати в порядку, вказаному в договорі, і в такий строк: не пізніше 30.04.2019 року.

Судом установлено, що 26.04.2019 року на виконання умов цього договору та специфікації №1 до нього позивач поставив відповідачу товар: гербіцид "Дуал Голд 960 ЕС, КЕ" у кількості 745 л на загальну суму 245 197,38 грн, що підтверджується видатковою накладною № 19275 від 26.04.2019 року, що підписана та скріплена печатками сторін.

25.06.2019 року сторонами укладено акт коригування (збільшення) ціни товару за договором поставки у зв`язку із досягненням домовленості про відстрочення переказу авансових платежів за товар, що станом на дату укладення цього акту не були переказані покупцем постачальнику, і про збільшення ціни товару внаслідок такого відстрочення, згідно з яким нова ціна товару за 1 одиницю виміру складає 108,38 грн, а сума збільшення ціни вказаної кількості товару - 96 891,72 грн.

Пунктом 2 вказаного акту передбачено, що товар за специфікацією № 1 від 24.04.2019 року (у тому числі сума збільшення його ціни) підлягає оплаті покупцем в такий строк: не пізніше 10.10.2019 року, що є граничною датою виконання покупцем грошового зобов`язання з оплати товару за вказаною специфікацією. Сума збільшення ціни товару є сумою грошового зобов`язання покупця перед постачальником з оплати товару за договором. Нова ціна товару є базовою його ціною. Суми платежів підлягають індексації в порядку, передбаченому договором.

Цей акт є підставою для коригування податкових зобов`язань сторін, при цьому накладні й специфікації заміні (викладенню в новій редакції) не підлягають; є угодою сторін, якою змінено умови специфікації у частині, що вказана в ньому; є укладеним з дати його підписання сторонами і діє разом із договором, як невід`ємна його частина (п. 3 акта).

Отже, загальна сума, на яку було поставлено товар позивачем відповідачу, становить 342 089,10 грн (245 197,38 грн + 96 891,72 грн).

У матеріалах справи відсутні докази складання актів у зв`язку з наявністю претензій відповідача по кількості чи якості товару.

Натомість 31.12.2019 року між сторонами підписано акт звірки взаємних розрахунків за договором поставки, відповідно до якого сума боргу відповідача перед позивачем складає 342 089,10 грн.

Розділом 5 договору, зокрема у п.п. 5.1., 5.2. передбачено, що покупець зобов`язується оплатити постачальнику товару у строк, що вказаний у специфікації. Оплата товару здійснюється у гривнях через банки у безготівковій формі шляхом переказу платіжними дорученнями коштів на поточний рахунок позивача. Підставою для платежу є цей договір. Товар вважається оплачений покупцем, а кошти - перерахованими в момент їх надходження на поточний рахунок постачальника.

Відповідачем оплату поставленого товару не здійснено, отже за ним рахується заборгованість в сумі 342 089,10 грн.

Крім того, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань позивачем нараховано та заявлено до стягнення 68 417,82 грн штрафу та 63 359,22 грн 48% річних.

Відповідальність сторін за несвоєчасні розрахунки за поставку товару передбачена розділом 7 договору. Так, за підп. 7.1.3. п. 7.1. договору встановлено, що за прострочення виконання грошових зобов`язань за цим договором понад 40 календарних днів відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 20% від суми грошового зобов`язання, простроченої понад 40 календарних днів.

У разі прострочення відповідачем виконання грошових зобов`язань за цим договором він замість 3 % річних, зобов`язується сплатити позивачу 48 % річних від простроченої суми за весь час її прострочення (підп. 7.2.3. п. 7.2. договору).

З урахуванням викладеного судом установлено, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані із несвоєчасною оплатою товару за договором поставки, та відповідальністю за порушення строків оплати за поставлений товар, регулювання яких здійснюється ГК України та ЦК України.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

У силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 526 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що поставка товару відбулася 26.04.2019 року, тобто у строк, визначений у специфікації. Оплата товару, відповідно до акту коригування ціни товару, мала бути здійснена відповідачем не пізніше 10.10.2019 року, проте здійснена останнім не була.

Отже, відповідач, отримавши від позивача товар на загальну суму (з урахуванням збільшення ціни на товар) 342 089,10 грн, що підтверджується видатковою накладною та актом коригування ціни, розрахунків за нього не провів, а відтак позовна вимога в частині стягнення з відповідача 342 089,10 грн основного боргу підлягає задоволенню.

Окрім того, за прострочення виконання грошових зобов`язань за поставлений товар позивачем нараховано 68 417,82 грн штрафу та 63 359,22 грн 48 % річних.

Право на нарахування штрафу та 48% річних визначене підп. 7.1.3 п. 7.1., та підп. 7.2.3. п. 7.2. договору відповідно.

За ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Умовами договору сторони погодили розмір процентів - 48% річних від простроченої суми за весь час її прострочення.

З наведеної норми матеріального права, яка регулює відповідальність за неналежне виконання грошового зобов`язання, вбачається право кредитора здійснити нарахування 48%річних.

Суд, здійснивши перерахунок 48% річних, установив, що 48% річних становить 63 359,23 грн (при заявленому - 63 359,22 грн), отже, 48% річних підлягають задоволенню у заявленому розмірі.

Стосовно нарахування штрафу, то слід зазначити таке.

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, зокрема сплата неустойки.

За змістом ч. 2 ст. 217 ГК України вбачається, що одним із видів господарських санкцій у сфері господарювання є штрафні санкції, які в силу ч. 1 ст. 230 ГК України визначаються у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України встановлюється законом, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 20% штрафу, суд установив, що його розмір становить 68 417,82 грн (при заявленому 68 417,82 грн) (розрахунок додається), а відтак підлягає задоволенню у заявленому розмірі.

Окрім того, позивач, звертаючись з позовом, керуючись положеннями ст. 238 ГПК України, просив суд зазначити в резолютивній частині рішення таке: "органу, що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати проценти за такою формулою: (СОБ х 48 х КДП) : КДР : 100 = сума процентів.

За приписами ч. 10 ст. 238 ГПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Суд зазначає, що при розрахунку суми відсотків, який буде здійснюватись органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду, необхідно врахувати, що на момент прийняття рішення заборгованість відповідача за договором поставки становить 342 089,10 грн. Прострочення оплати товару почалося з 11.10.2019 року. Суд розглянув вимогу про стягнення 48% річних за період з 11.10.2019 року по 28.02.2020 року, отже нарахування 48% річних може бути продовжене, починаючи з 29.02.2020 року.

Обчислення розміру 48% річних необхідно здійснювати за формулою: (СОБ х 48 х КДП) : КДР : 100 = сума процентів, де СОБ - сума основного боргу, 48 - розмір процентів, КДП - кількість днів прострочення оплати суми основного боргу за період з 29.02.2020 року і до моменту виконання цього рішення в частині сплати основного боргу, КДР - кількість днів у році, у якому нараховані проценти. День фактичної сплати суми заборгованості (у повному обсязі або частково) не включається в період часу, за який здійснюється нарахування 48% річних.

Відповідно до ч.ч. 11, 12 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені), за правилами, визначеними у виконавчому документі. До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), яка підлягає стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст.ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та про стягнення з відповідача на користь позивача 342 089,10 грн основного боргу, 68 417,82 грн штрафу, 63 359,22 грн 48% річних.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

У позовній заяві позивачем зазначено попередній розрахунок судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 7 107,99 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи, що позов задоволено повністю, відтак судовий збір в розмірі 7 107,99 грн покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного підприємства "Бізон-Тех 2006" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Голден Агро Трейд" про стягнення 473 866,14 грн задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Голден Агро Трейд" (34164, Рівненська область, Дубровицький район, с. Бережниця, вул. Центральна, буд. 10, ідентифікаційний код 41350294) на користь Приватного підприємства "Бізон-Тех 2006" (70605, Запорізька область, м. Пологи, вул. Лесі Українки, буд. 162, кв. 11, ідентифікаційний код 34216986) 342 089,10 грн основного боргу, 68 417,82 грн штрафу та 63 359,22 грн процентів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Голден Агро Трейд" (34164, Рівненська область, Дубровицький район, с. Бережниця, вул. Центральна, буд. 10, ідентифікаційний код 41350294) на користь Приватного підприємства "Бізон-Тех 2006" (70605, Запорізька область, м. Пологи, вул. Лесі Українки, буд. 162, кв. 11, ідентифікаційний код 34216986) 7 107,99 грн судового збору.

Органу (особі), що здійснює примусове виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 25.03.2020 року у справі №918/224/20 здійснювати нарахування 48% річних на суму основного боргу за договором поставки № РВ-98 від 24.04.2019 року за період з 29.02.2020 року і до моменту виконання рішення суду з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування, та правил, визначених у мотивувальній частині рішення.

Позивач: Приватне підприємство "Бізон-Тех 2006" (70605, Запорізька область, м. Пологи, вул. Лесі Українки, буд. 162, кв. 11, ідентифікаційний код 34216986).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Голден Агро Трейд" (34164, Рівненська область, Дубровицький район, с. Бережниця, вул. Центральна, буд. 10, ідентифікаційний код 41350294).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину (підп. 3 п. 11 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)").

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повне судове рішення складене та підписане 13.04.2020 року.

Суддя О.Андрійчук