ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2020 року м.Дніпро Справа № 904/3201/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Березкіної О.В., Іванова О.Г.

Розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2019 (повний текст складено та підписано 28.12.2019р. суддя Загинайко Т.В.) у справі №904/3201/19

за позовом Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" (69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, 72; ідентифікаційний код 00191230)

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108; ідентифікаційний код 40081237)

про стягнення за прострочення доставки вантажів

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Публічне акціонерне товариство "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх. №3319/19 від 26.07.2019р.), в якій просить стягнути з відповідача - Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 154 335 грн. 97 коп. - штрафу за прострочення доставки вантажів.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач, посилаючись на допущене відповідачем прострочення термінів доставки вантажу, що передбачені статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, на підставі статті 116 Статуту залізниць України нарахував та просив суд першої інстанції стягнути з відповідача штраф у загальному розмірі 154 335 грн. 97 коп.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2019 позов задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" 147 939 грн. 67 коп. - штрафу за прострочення доставки вантажів та 2 219 грн. 10 коп. - витрат по сплаті судового збору. В решті позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, вмотивовано тим, що саме умовами укладеного між сторонами Договору визначено розмір плати за перевезення, від якої в подальшому може здійснюватися нарахування штрафу за прострочення доставки вантажу залізницею. Отже, здійснений позивачем розрахунок штрафу визнаний судом першої інстанції обґрунтованим в сумі 147 939 грн. 97 коп.

Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково 147 939 грн. 97 коп. штрафу за прострочення доставки вантажів. В решті позову відмовлено.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" подало апеляційну скаргу, в якій, просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2019р. у справі №904/3201/19 частково, прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог на суму 4 144,77 грн. та зменшити розмір штрафу до 50 %.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Позивач не погоджується з рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2019 року у справі №904/3201/19 вважає його ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права в частині стягнення з AT «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» AT «Укрзалізниця» 4 144,77 грн. та відмови у задоволенні клопотання відповідача щодо зменшення розміру штрафу на 50%.

Апеляційна скарга обґрунтована, тим що компенсація витрат на перевезення у порожньому стані власних вагонів перевізника та плата за використання власних вагонів перевізника, є послугами, пов`язаними з перевезенням вантажів, які надаються за вільними тарифами, затвердженими AT «Укрзалізниця», і стягуються на договірних засадах.

Скаржник зазнач, що штраф за несвоєчасну доставку вантажів відповідно до статті 116 Статуту залізниць України, нараховується виключно від розміру провізної плати відповідно до Збірника тарифів без врахування договірних плат за використання вагона перевізника і компенсації витрат перевізника за перевезення вагона у порожньому стані.

Вважає, що судом першої інстанції неправомірно стягнуто суму у розмірі 4 144,77 грн. за накладними №№ 41206434, 41179771, 41274481, яку Позивачем було неправомірно здійснено з урахуванням компенсації витрат на перевезення у порожньому стані вагона Перевізника та плати за використання вагона перевізника у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки.

Щодо зменшення розміру штрафу відповідач наголошує, що судом першої інстанції не було належним чином оцінено доводи, що призвело до протиправної відмови у задоволенні клопотання Відповідача.

Посилаючись на відсутність в матеріалах справи доказів, що позивач поніс збитки внаслідок затримки доставки вантажу, на норми ст. 551 Цивільного кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу, відповідаач вважає, що судом першої інстанції було безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про зменшення штрафу до 50%.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Публічне акціонерне товариство "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" не надало відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк та не зазначено й не обґрунтовано поважності причин пропуску цього строку, Центральний апеляційний господарський суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.02.2020 року поновлено строк на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2019 у справі №904/3201/19. Розгляд апеляційної скарги ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження. Зупинено дію оскаржуваного рішення.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

15.02.2018р. між позивачем - Публічним акціонерним товариством "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь", як замовником, та відповідачем - Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця", як перевізником, було укладено договір про надання послуг №10429/ЦТЛ-2018/20/2018/365 (далі - Договір, а.с.15-25), відповідно до умов якого предметом Договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги (пункт 1.1. Договору).

Під час здійснення перевезень вантажів протягом січня-лютого 2019 року відповідачем на станцію Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці було допущено прострочення термінів доставки, що підтверджується календарними штемпелями на залізничних накладних №№ 40954380, 40858698, 40831216, 40975799, 40975823, 40978819, 40978827, 40978835, 40978843, 40990350, 41006461, 41006487, 41006495, 41084658, 41096660, 41108200, 41108218, 41093642, 41259524, 41274481, 41119017, 41049180, 41136334, 41158338, 41159906, 41161217, 41176405, 41179771, 41206434, 41231598, 41300211, 41347410, 40959025, 40961708, 40963167, 40963175, 40975146, 40975161, 40975179, 40975187, 41321118, 41139858, 41049859, 41263112, 41082900, 41082926, 41082934, 41082942, 41082959, 41082967, 41093592, 41093626, 41083239, 41083247, 41397027, 41662164, 41662172, 41662180, 41662198, 41662206, 41680356, 41680364,41680372, 41680380, 41455536, 41475435, 41485947, 41485954, 41502907, 41502915, 41520651, 41605585, 41738162, 41738170, 41738188, 41738196, 41738204, а саме: вантаж доставлено одержувачу з порушенням терміну доставки, визначеного статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644 (далі - Правила обчислення термінів доставки вантажу).

Посилаючись на допущене відповідачем прострочення термінів доставки вантажу, що передбачені статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, на підставі статті 116 Статуту залізниць України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача штраф у загальному розмірі 154 335 грн. 97 коп. Відповідач з розміром штрафу не погоджується, що і є причиною спору.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

Відповідно до абзацу 4 пункту 3.12. Постанови № 18 від 26.12.2011р. Пленуму ВГСУ " Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Предметом позову є вимоги позивача про стягнення штрафу за прострочення термінів доставки вантажу у загальному розмірі 154 335 грн. 97 коп.

Згідно ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Оскільки сторонами не оспорюється правильність висновків суду першої інстанції, яким вирішено питання про відмову в задоволені позовних вимог про стягнення штрафу за затримку вантажу, який перевозився в залізних вагонах за залізничними накладними №№ №№ 40954380, 40858698, 40831216, 40975799, 40975823, 40978819, 40978827, 40978835, 40978843, 40990350, 41006461, 41006487, 41006495, 41084658, 41096660, 41108200, 41108218, 41093642, 41259524, 41119017, 41049180, 41136334, 41158338, 41159906, 41161217, 41176405, 41231598, 41300211, 41347410, 40959025, 40961708, 40963167, 40963175, 40975146, 40975161, 40975179, 40975187, 41321118, 41139858, 41049859, 41263112, 41082900, 41082926, 41082934, 41082942, 41082959, 41082967, 41093592, 41093626, 41083239, 41083247, 41397027, 41662164, 41662172, 41662180, 41662198, 41662206, 41680356, 41680364,41680372, 41680380, 41455536, 41475435, 41485947, 41485954, 41502907, 41502915, 41520651, 41605585, 41738162, 41738170, 41738188, 41738196, 4173820, колегія суддів не перевіряє відповідні висновки суду першої інстанції.

Вирішуючи питання щодо правильності висновків суду першої інстанції в частині визначення розміру штрафу у сумі 4 144,77 грн. за накладними № 41206434 (т.1 а.с.65), 41179771 (т.1 а.с.64), 41274481 (т.1 а.с.55) та відмову в задоволенні клопотання про зменшення загального розміру штрафу до 50%.

Колегія суддів виходить з наступного:

В лютому 2019 року на адресу позивача (одержувача) надійшли вагони за залізничними накладними: № 41206434 (т.1 а.с.65), 41179771 (т.1 а.с.64), 41274481 (т.1 а.с.55), за якими здійснено перевезення вантажів зі станції Херсон.

Наведені накладні є двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення спірного вантажу, яка фактично була укладена між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що накладні № 41206434 (т.1 а.с.65), 41179771 (т.1 а.с.64), 41274481 (т.1 а.с.55) містять, зокрема, дані про вантаж, відстань перевезення, дати відправлення, прибуття, видачі вантажу, тарифу тощо.

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до частини 2 статті 908 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (частина 3 статті 909 Цивільного кодексу України).

Відповідно до підпункту 8 пункту 6 розділу 1 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. №457 (далі - Статут), накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач є одержувачем за всіма транспортними накладними, які є у матеріалах справи.

При цьому, Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (стаття 2 Статуту). На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (стаття 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме пунктом 1.1. "Правил оформлення перевізних документів", затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.201р. №138) та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.06.2011р. за №765/19503, а також статтею 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Накладна згідно з вказаними Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Згідно зі статтею 22 Статуту за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відповідно до статті 41 Статуту залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами обчислення термінів доставки вантажів, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з пунктом 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажу (далі - Правила), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Пунктом 1.1. наведених Правил визначено терміни, в які залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, відповідно до підпункту 1.1.1. наведеного пункту, у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками у великотоннажних контейнерах термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 320, 200, 150 км відповідно.

Пунктом 2.1. вказаних Правил визначено, що обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Разом з тим, згідно з пунктом 2.4. наведених Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Відповідно до статті 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

- 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

- 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

- 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання, в силу статті 525 Цивільного кодексу України, не допускається.

Відповідно до частини 1 статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За вимогами Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної і дорожньої відомості. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці, або дата подачі вагона під вивантаження, якщо вона здійснюється одержувачем на місцях загального або не загального користування (пункт 8 Правил).

При подаванні вагонів під вивантаження засобами вантажоодержувача на місця загального користування, передача їх провадиться безпосередньо на місцях вивантаження і засвідчується підписами представників станції і одержувача в пам`ятці про подавання/забирання вагонів (абзац 1 пункту 10 Правил).

Також, позивачем дотримано вимоги статті 136 Статуту залізниць України, якими встановлюється можливість подання позовів до залізниць у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог статті 134 цього Статуту, зокрема, від дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу - для претензій з приводу прострочення доставки вантажу, багажу або вантажобагажу (пункт "д" абзацу 2 статті 134 Статуту залізниць України).

Відповідно до статті 916 Цивільного кодексу визначено, що за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами; якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата; плата за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти, що здійснюється транспортом загального користування, визначається за домовленістю сторін, якщо вона не встановлена тарифами, затвердженими у встановленому порядку; пільгові умови перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти транспортом загального користування можуть встановлюватися організацією, підприємством транспорту за їх рахунок або за рахунок відповідного бюджету у випадках, встановлених законом та іншими нормативно-правовими актами; робота та послуги, що виконуються на вимогу власника (володільця) вантажу і не передбачені тарифами, оплачуються додатково за домовленістю сторін; перевізник має право притримати переданий йому для перевезення вантаж для забезпечення внесення провізної плати та інших платежів, якщо інше не встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами або не випливає із суті зобов`язання.

Згідно ст. 130 Статуту залізниць України належним доказом прострочення доставки вантажу залізницею є накладна.

Оскільки вантаж за даними накладними доставлений з порушенням термінів, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення штрафу за даними перевезеннями, в зв`язку із чим доводи апелянта щодо неправомірного нарахування позивачем 4 144, 77 грн. за накладними № 41206434 (т.1 а.с.65), 41179771 (т.1 а.с.64), 41274481 (т.1 а.с.55), є безпідставними.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо відмови у задоволені клопотання про зменшення суми штрафу до 50% з огляду на наступне:

У своєму відзиві на позовну заяву (т.1 а.с. 168-174), Акціонерне товариство "Українська залізниця" посилалося і на те, що фінансово-економічний стан залізниці, як і Укрзалізниці в цілому, багато в чому визначаються тими тенденціями, які сформувалися у попередніх роках. За основними доходом і фінансоутворюючими показниками роботи (вантажообіг, відправлення вантажів) продовжується тенденція щодо їх зниження. Основною причиною є зниження обсягів промислового виробництва та непред`явлення вантажу до перевезень. Так, у 2018 році регіональною філією відправлено 96, 7 млн тонн вантажів, що менше 2017 року на 0, 9 млн тонн (-0, 9%) та 2016 року на 2, 7 млн тонн (-2, 7%).

При зниженні обсягів перевезень та значному зростанні вартості матеріалів та паливно-енергетичних ресурсів, які становлять третину у складі операційних витрат регіональної філії, залізниця має забезпечувати баланс доходів та витрат і, як наслідок, змушена переходити до жорсткого регулювання всіх видів ресурсів. В умовах дефіциту фінансових ресурсів, маючи гостру потребу у коштах для підтримання належного технічного стану основних засобів та виконання вимог щодо забезпечення безпеки руху поїздів, а також для оновлення рухомого складу, 2019 рік залізниця почала зі значними сумами заборгованості.

Разом з тим, що стосується збитків від несвоєчасної доставки вантажів самого позивача, то вони відсутні.

За доводами Акціонерного товариства "Українська залізниця", істотною у даному випадку є та обставина, що Придніпровська залізниця внесена до переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави.

АТ "Укрзалізниця" несе основний тягар у такому важливому соціальному питанні, як надання безоплатних послуг з перевезення пільгових категорій громадян.

АТ "Укрзалізниця" зазначало, що нарахований штраф є значним. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення, оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Відповідно до частини 1 статті 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню з відповідача, суд оцінює, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Відповідно до статей 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

До відзиву на позовну заяву відповідач не надавав належних і допустимих доказів на підтвердження доводів щодо наявності обставин, які б дозволили суду першої інстанції задовольнити клопотання щодо зменшення розміру заявленого штрафу в зв`язку із чим колегія суддів погоджується з тим, що судом першої інстанції встановлено відсутність доказів на підтвердження існування підстав для зменшення розміру штрафу, в зв`язку із чим відповідний висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання про зменшення штрафних санкцій ґрунтується на правильно встановлених обставинах справи, є обґрунтованим і законним.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду зміні або скасуванню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2019 у справі №904/3201/19 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2019 у справі №904/3201/19 - залишити без змін.

Витрати зі сплатти судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2019 у справі №904/3201/19 у сумі 2881,50 грн. покласти на Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених ч. 2 п. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.Г. Іванов

Суддя О.В. Березкіна