ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року м. Черкаси справа № 925/1547/19

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Нестеренко А.М., за участі представників учасників справи: позивача Житнікової Т.А. за довіреністю, відповідача не з`явились, представника третьої особи не з`явились, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, справу за позовом Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради до приватного підприємства Приватне виробничо-комерційне підприємство Укрєвробуд 2013, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради про стягнення 391168 грн. 90 коп.,

ВСТАНОВИВ:

27.12.2019 року позивач Департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до відповідача - приватного підприємства Приватне виробничо-комерційне підприємство Укрєвробуд 2013 (далі - відповідач) про стягнення 391168 грн. 90 коп. штрафних санкцій за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором № 355 від 24.10.2016 року, відшкодування судових витрат.

Позов мотивований тим, що згідно з умовами договору № 355 від 24.10.2016 року фінансування у 2017 році по даному об`єкту було передбачено у розмірі 7700000 грн. (додаткова угода № 5 від 18.10.2017 року). Протягом 2017 року відповідачу, як підряднику, було профінансовано 6421670 грн. 25 коп., з урахуванням вартості виконаних робіт, що підтверджується додатковими угодами № 5 від 18.10.2017 року та № 6 від 30.05.2018 року. Таким чином, сума невиконаних відповідачем у 2017 році робіт, на виконання яких очікував замовник, складає 1278329 грн. 75 коп. Згідно з п. 7.2. договору № 355 від 24.10.2016 року, у разі несвоєчасного виконання робіт за договором, у тому числі при виконанні гарантійних зобов`язань, визначених розділом 8 договору, підрядник сплачує замовнику 2 пеню у розмірі 0,1 % від вартості невиконаних за договором робіт за кожний день затримки, а за прострочення виконання робіт за договором понад 30 днів, додатково, підрядник сплачує замовнику 2 штраф у розмірі 5% від вартості невиконаних за договором робіт. Додатковою угодою № 5 від 18.10.2017 року у п. 5.1. Договору слова та цифри «до 31 грудня 2017 року» змінено на «до 30 червня 2018 року». Листом від 14.02.2019 року № 653-01-14 позивач повідомив відповідача про прийняте рішення про дострокове розірвання договору № 355 від 24.10.2016 року. Лист позивача відповідач отримав 22.02.2019 року, отже, згідно з п. 6.2.1. договору № 355 від 24.10.2016 року, цей договір є розірваним з 14.03.2019 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 02.01.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, по ній відкрито провадження у справі № 925/1547/19 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Департамент економіки та розвитку Черкаської міської ради.

Ухвалою суду від 30.01.2020 року розгляд справи по суті відкладено на 20.02.2020 року внаслідок неявки представників відповідача і третьої особи.

В засідання суду 20.02.2020 року відповідач і третя особа повторно явку представників не забезпечили. Відповідач письмовий відзив на позовну заяву не подав, проти позову і проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін не заперечував. Поштові відправлення, направлені відповідачу, з ухвалою суду від 02.01.2020 року вручене йому 21.01.2020, а від 30.01.2020 - повернулось до суду з відміткою пошти про невручення - за закінченням терміну зберігання, третій особі вручені відповідно 03.01. і 03.02.2020 року.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців», якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою; якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні; відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу.

Відповідно до п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року № 3, в разі, якщо ухвалу було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Таким чином, суд продемонстрував достатню старанність, щоб дозволити відповідачу, який повинен був знати про правила, що застосовуються до надіслання судових повідомлень учасникам справи, визначитися з провадженням проти нього та скористатись правами і обов`язками, передбаченими статтями 42, 46 ГПК України і вважає його повідомленим належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними для спрощеного провадження.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 3 статті 202 ГПК України, суд розглядає справу за відсутності учасника справи або його представника, якщо їх було належним чином повідомлено про судове засідання, у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Представник позивача в засіданні суду позов з підстав і у розмірі, викладених в позовній заяві, підтримала і просила суд задовольнити повністю.

Враховуючи, що явка представників учасників справи судом обов`язковою не визнавалась, наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 202 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представників відповідача та третьої особи за наявними в ній матеріалами.

Згідно із ст.ст. 233 ч. 6, 240 ч. 1 ГПК України, у судовому засіданні судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з таких підстав.

24.10.2016 року Департамент економіки та розвитку Черкаської міської ради, як замовник-1, Департамент архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради, як замовник-2 та відповідач - приватне підприємство Приватне виробничо-комерційне підприємство Укрєвробуд 2013, як підрядник, за результатами проведеного тендеру, уклали договір № 355, за умовами п. 1.1. якого, підрядник зобов`язується виконати роботи з реконструкції із застосуванням щебенево-мастичного асфальтобетону бульв. Шевченка (від вул. Лазарєва до вул. Небесної Сотні) м. Черкаси (далі об`єкт), за переліком, обсягами робіт та, використовуючи матеріали, наведені у Додатках № № 1-3 договору, які є невід`ємними його частинами, а також згідно проектно-кошторисної документації на виконання цих робіт (далі Договір, а.с. 8-10).

Сторони Договору погодили усі істотні умови цього договору, зокрема, домовилися про наступне:

п. 3.1. ціна договору становить 15760000,00 грн. з ПДВ. При цьому: фінансування 2016 року 12744420,55 грн.; фінансування 2017 року 3015579,45 грн.;

п. 5.1. підрядник зобов`язаний розпочати роботи за договором протягом трьох днів з моменту отримання від замовника 2 документів, передбачених п. 6.1.1. договору, та завершити виконання робіт до 31 грудня 2017 року. При цьому, у 2016 році мають бути виконані роботи передбачені локальними кошторисами №2-1-2, №7-1-1 та частина робіт, передбачена у локальному кошторисі № 2-1-1 у межах фінансування 2016 року. Виконання робіт за договором здійснюється із дотриманням графіку виконання робіт (Додаток № 4). Датою закінчення робіт вважається дата їх прийняття замовником. Виконання робіт може бути здійснено достроково;

п. 5.3. здавання й приймання робіт, після закінчення їх виконання, здійснюється у відповідності до чинного законодавства України і оформляється актом здавання виконаних робіт (форма КБ-2в, КБ-3);

п. 6.2.1. замовник 2 має право достроково розірвати договір, у разі невиконання підрядником зобов`язань, визначених договором, повідомивши його про це протягом 5 днів з моменту прийняття такого рішення. Договір вважається розірваним на двадцятий день з моменту повідомлення;

п. 7.2. - у разі несвоєчасного виконання робіт за договором, у тому числі при виконанні гарантійних зобов`язань, визначених розділом 8 договору, підрядник сплачує замовнику 2 пеню у розмірі 0,1 % від вартості невиконаних за договором робіт за кожний день затримки, а за прострочення виконання робіт за договором понад 30 днів, додатково, підрядник сплачує замовнику 2 штраф у розмірі 5% від вартості невиконаних за договором робіт.

Відповідно до додаткової угоди № 2 від 23.11.2016 року до договору № 355 від 24.10.2016 року, сторони дійшли згоди змінити в преамбулі, тексті, реквізитах договору та усіх додатках до нього найменування «Департамент архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради» у всіх відмінках замінити на «Департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради» у відповідних відмінках (а.с. 11, зворотній бік).

16.10.2017 року сторони договору уклали Додаткову угоду № 5 до договору № 355 від 24.10.2016, у якій пункт 3.1. договору виклали у наступній редакції: «Ціна договору становить 14379776,4 грн. з ПДВ. При цьому: фінансування 2016 року 5180849,77 грн.; фінансування 2017 року 7700000,0 грн., фінансування 2018 року 1498926,63 грн. У пункті 5.1. договору слова та цифри «до 31 грудня 2017 року» змінити на «до 30 червня 2018».

У Додатковій угоді № 6 від 03.05.2018 року до договору № 355 від 24.10.2016 року сторони договору пункт 3.1. договору виклали у наступній редакції: «Ціна договору становить 14379776,4 грн. з ПДВ. При цьому: фінансування 2016 року 5180849,77 грн., фінансування 2017 року 6421670,25 грн., фінансування 2018 року 2777256,38 грн. Додаток № 4 до договору «Графік виконання робіт» - в редакції, яка додається до цієї додаткової угоди.

Як вбачається з Виписок по рахунку позивача від 27.10.2017 року, від 31.08.2017 року, від 19.06.2017 року, від 06.09.2017 року, від 15.09.2017 позивач перерахував відповідачу за виконані роботи за договором № 355 від 24.10.2016 року 6421670 грн. 25 коп.

Як вбачається з листа від 29.05.2018 року № 2548-01-14 позивач запрошував відповідача на нараду з питань продовження виконання робіт, в тому числі на об`єкті Договору, з питань, зокрема, щодо необхідності усунення виявлених на об`єктах недоліків та надто повільних темпів виконання робіт на них (а.с. 14).

Листом від 14.02.2019 року № 653-01-14 позивач повідомив (повторно) відповідача про прийняте рішення достроково розірвати, у тому числі, договір № 355 від 24.10.2016 року (а.с. 16). Цей лист позивача був отриманий відповідачем 22.02.2019 року (а.с. 17).

Відповідно до Звіту про виконання договору про закупівлю, причина розірвання договору систематичне порушення підрядником строків виконання робіт.

У зв`язку з невиконанням відповідачем у строк, встановлений у Договорі № 355 від 24.10.2016 року, робіт на суму 1278329 грн. 75 коп. (7700000 грн. встановлене фінансування 2017 року - 6421670 грн. 25 коп. оплати), позивач на підставі п. 7.2. Договору просить стягнути з відповідача 327252 грн. 42 коп. пені та 63916 грн. 48 коп. штрафу. Вимога про їх стягнення є предметом позову у справі, що розглядається.

Отже, спірні правовідносини сторін виникли із договору № 355 від 24.10.2016 року, вимоги позивача витікають із прав та обов`язків сторін за цим договором.

За правовою природою спірні правовідносини сторін віднесені до договірних зобов`язань підряду, загальні положення про підряд визначені параграфом 1 глави 61 ЦК України, про зобов`язання і договір розділом І і ІІ книги 5 ЦК України, главою 20 ГК України, загальні положення про правочини главою 16 розділу IV книги 1 ЦК України, правові наслідки порушення зобов`язання, відповідальність за порушення зобов`язання главою 51 розділу I книги 5 ЦК України, розділом V ГК України.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

За змістом з ст.ст. 11, 15, 16 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, припинення правовідношення, відшкодування збитків та іншим способом відшкодування майнової шкоди або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України, кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом, зокрема, застосування штрафних санкцій.

За змістом положень ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ч. 1 ст. 173 ГК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 510 ЦК України, якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст.ст. 193, 202 ГК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 598, ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За приписами статті 837ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 846 ЦК України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Згідно частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Право встановити у договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною 4 статті 231 ГК України.

Відповідно до ст. 610, ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 612 ЦК України: порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання; у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

За приписами ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У п. 7.2. договору № 355 від 24.10.2016 року сторони договору погодили, що у разі несвоєчасного виконання робіт за договором, у тому числі при виконанні гарантійних зобов`язань, визначених розділом 8 договору, підрядник сплачує замовнику 2 пеню у розмірі 0,1 % від вартості невиконаних за договором робіт за кожний день затримки, а за прострочення виконання робіт за договором понад 30 днів, додатково, підрядник сплачує замовнику 2 штраф у розмірі 5% від вартості невиконаних за договором робіт.

Суд погоджується із позивачем, що прострочення виконання відповідачем робіт починається із 01.07.2018 року, оскільки згідно п. 5.1. Договору (зміненого Додатковою угодою № 5 до договору № 355 від 24.10.2016), підрядник зобов`язаний завершити виконання робіт до 30.06.2018 року. Позивач нарахував пеню за період з 01.07.2018 року по 13.03.2019 року (до розірвання договору) в розмірі 0,1% від вартості невиконаних за договором робіт (1278329,75 грн.) , що становить 327252 грн. 42 коп.

Також, позивач нарахував штраф в розмірі 5% від вартості невиконаних робіт за договором (1278329,75 грн.) за прострочення виконання робіт за договором понад 30 днів, що становить 63916 грн. 48 коп.

Нарахування пені та штрафу відповідає умовам Договору та обставинам справи. Прострочення підрядника доведено позивачем належними та достатніми доказами. Відповідачем не спростоване.

Розрахунки позивача пені та штрафу судом перевірені, вони є методологічно та арифметично правильними.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною 2 статті 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати у договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 08.08.2018 у справі № 908/1843/17, постанові Верховного Суду України від 09.04.2012 у справі № 3-88гс11, постанові Верховного Суду України від 27.04.2012 у справі № 3-24гс12, постанові Верховного Суду від 09.02.2018 у справі № 911/2813/17, постанові Верховного Суду від 22.03.2018 у справі № 911/1351/17, постанові Верховного Суду від 17.05.2018 у справі № 910/6046/16, постанові Верховного Суду від 25.05.2018 у справі № 922/1720/17.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь якій стадії судового процесу;

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відтак, з огляду на встановлені обставини справи та викладені норми законодавства суд вважає позов обґрунтованим і доказаним, таким, що підлягає задоволенню повністю.

На підставі статті 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати - сплачений судовий збір у розмірі 5867,53 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 185, 191, 233, 236-240, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з приватного підприємства Приватне виробничо-комерційне підприємство Укрєвробуд 2013, , місцезнаходження: 53300, Дніпропетровська обл., м. Орджонікідзе, вул. Тельмана, 14 на користь

Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради, , місцезнаходження: 18001, м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 36, рахунок № 6302, банк отримувача ГУДКСУ України у Черкаській області, МФО 854018 - 327252 грн. 42 коп. пені, 63916 грн. 48 коп. штрафу, 5867,53 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту.

Повне рішення складене 10.04.2020 року.

Суддя В.М. Грачов