ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2020 р. м.Київ Справа№ 925/1243/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Куксова В.В.

Розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги гаражно-будівельного автокооперативу «Олень-1»

на рішення Господарського суду Черкаської області від 11.02.2020, повний текст якого складено 11.02.2020

у справі №925/1243/19 (суддя Спаських Н.М.)

за позовом Черкаської міської ради

до гаражно-будівельного автокооперативу «Олень-1»

про стягнення 62 523,68 грн.

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2019 року Черкаська міська рада (далі-позивач) звернулась до Господарського суду Черкаської області з позовом про стягнення з гаражно-будівельного автокооперативу «Олень-1» (далі-відповідач) заборгованості в сумі 62 523,68 грн (упущеної вигоди) на підставі договору оренди землі від 28.02.2017, укладеного між сторонами у справі за період з дати прийняття рішення Черкаської міської ради від 30.06.2011 №2-677 до моменту державної реєстрації права оренди.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 11.02.2020 позов задоволено повністю.

Приймаючи вказане рішення суд першої інстанції виходив із того, що позивачем доведено обґрунтованість підстав на які він посилається заявляючи позовні вимоги.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить рішення Господарського суду Черкаської області від 11.02.2020 у справі №925/1243/19 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Крім того, скаржником заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження судового рішення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що оскаржуване судове рішення прийняте з порушенням норм матеріального права. Також скаржник стверджує, що при вирішення даного спору суд першої інстанції повинен був застосувати позовну давність.

Згідно із витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.03.2020, справу №925/1243/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Попікова О.В., судді: Корсак В.А., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2020 заяву суддів Попікової О.В., Корсака В.А. та Євсікова О.О. про самовідвід від розгляду справи №925/1243/19 задоволено та передано дану справу для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення іншого складу суддів відповідно до статті 32 ГПК України.

Так, за наслідками проведення перерозподілу справи №925/1243/19, відповідно до витягу з протоколу автоматизованого визначення складу колегії суддів від 23.03.2020 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Куксов В.В., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.03.2020 поновлено гаражно-будівельному автокооперативу «Олень-1» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Черкаської області від 11.02.2019 у справі №925/1243/19; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою гаражно-будівельного автокооперативу «Олень-1» на рішення Господарського суду Черкаської області від 11.02.2019 у справі №925/1243/19; зупинено дію рішення Господарського суду Черкаської області від 11.02.2020 до перегляду справи №925/1243/19 в апеляційному порядку; розгляд апеляційної скарги гаражно-будівельного автокооперативу «Олень-1» на рішення Господарського суду Черкаської області від 11.02.2019 у справі №925/1243/19 ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв (відзивів) та клопотань в письмовій формі протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

10.04.2020 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду представником відповідача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог законодавства України.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення не підлягає скасуванню чи зміні, з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Черкаської міської ради №2-677 від 30.06.2011 надано відповідачу земельну ділянку площею 1374 кв.м. по вул. Молоткова, 20 в оренду на 10років під існуючі гаражі за рахунок власного землекористування.

На виконання вказаного рішення 28.02.2017 між позивачем, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, був укладений договір оренди землі (далі-Договір), відповідно до умов якого орендодавець на підставі рішень Черкаської міської ради від 30.06.2011 № 2-677 та від 20.06.2013 № 3-1743 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, що за цільовим призначенням відноситься до категорії земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, яка знаходиться по вул. Молоткова, 20.

В оренду передається земельна ділянка площею 0,1374 га (кадастровий номер :03:019:0085) під існуючі гаражі. Цільове призначення земельної ділянки - для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства, код КВЦПЗ -12.04 (п.2 Договору).

На земельній ділянці знаходяться: існуючі гаражі (п.3 Договору).

Нормативно грошова оцінка земельної ділянки станом на 2017 рік становить 591 378,14 грн (п.5 Договору).

Відповідно до п.9 Договору за оренду земельної ділянки орендар сплачує орендну плату у грошовій формі. Річна орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється в розмірі 1% від її нормативної грошової оцінки і на час укладення договору становить 5 913,78 грн.

Згідно з п.10 Договору обчислення розміру грошової оцінки та орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням її цільового призначення, функціонального використання та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженою Кабінетом Міністрів України формою, що заповнюється під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії.

Орендна палата за землю вноситься орендарем щомісячно до 30 числа місяця наступного за звітним в розмірі 1/12 річної орендної плати шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на р/р 0002, одержувач платежу: УК у м. Черкасах, код платежу 18010600 банк: ГУДКС України у Черкаській області, МФО 854018, ЗКПО 38031150.

Орендар бере на себе обов`язок уточнення зміни розмірів орендної плати та банківських реквізитів через фінансові та податкові органи на місцях (п.11 Договору).

Пунктом 13 Договору сторонами було погоджено, що розмір орендної плати переглядається у разі:

- зміни умов господарювання, що тягне за собою зміну цільового призначення та (або) функціонального використання земельної ділянки або її частини;

- зміни розміру земельного податку, підвищення цін, тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством;

- погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами;

- невиконання орендодавцем обов`язків щодо повідомлення орендаря про права третіх осіб на орендовану земельну ділянку, якщо це спричинило перешкоди в користуванні орендованою земельною ділянкою;

- в інших випадках, передбачених законодавчими актами України.

В разі проведення щорічної індексації нормативної грошової оцінки землі, внесення інших змін на підставі вимог діючого законодавства, а також в разі будь-яких змін Черкаською міською радою розмірів орендної плати та нормативної грошової оцінки, що діють в м. Черкаси, розмір грошової оцінки земельної ділянки та розмір щорічної орендної плати змінюватиметься без внесення змін та доповнень до цього договору.

Пунктом 31 п.з) Договору сторони погодили, що орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю суму упущеної вигоди (не отриманого прибутку) в розмірі орендної плати за весь період з дати прийняття рішення Черкаської міської ради від 30.06.2011 № 2-677 до моменту державної реєстрації права оренди.

Позивач на підставі даного пункту Договору просить суд стягнути з відповідача 62 523,68 грн за період з 30 червня 2011 (дата рішення Черкаської міської ради №2-677) по 23 березня 2017 року (24.03.2017 здійснено реєстрацію права оренди).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що позивачем доведено обґрунтованість підстав на які він посилається заявляючи позовні вимоги.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції зважаючи на наступне.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Права та обов`язки сторін у даній справі виникли на підставі укладеного між ними Договору, який за своєю правовою природою є договором оренди.

Договір укладений належним чином, підписаний повноваженими особами, у встановленому порядку не визнаний недійсним та не розірваний, отже був чинним і обов`язковим для сторін в період обрахунку позивачем боргу за позовними вимогами.

У відповідності до ст.2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

За змістом ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

У відповідності до положень ст.ст.759, 760, 762, 763, 795 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк; особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом; за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму; договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном; плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором; договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Використання землі в Україні є платним і землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

У відповідності до ч.1 ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Пунктом 31 п. з) Договору, як істотну умову, між сторонами передбачено, що орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю суму упущеної вигоди (не отриманого прибутку) в розмірі орендної плати за весь період з дати прийняття рішення Черкаської міської ради від 30.06.2011 № 2-677 до моменту державної реєстрації права оренди.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішення Черкаської міської ради прийнято 30.06.2011 та 24.03.2017 проведено державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку.

Отже, період за який орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю суму в розумінні підпункту 31 п. 3) Договору є: з 30.06.2011 по 23.03.2017.

Розрахунок позовних вимог з урахуванням змін нормативної грошової оцінки, ставки орендної плати та періоду заборгованості позивачем належним чином обґрунтовано та зроблено вірно.

Заперечень проти розрахунку позивача чи власного контррозрахунку матеріали справи не містять та відповідачем суду апеляційної інстанції не подано.

У відповідності до ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Відповідно до частин 1, 2 та 7 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Дана норма кореспондується зі ст.525, 526 Цивільного кодексу України.

В силу ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідачем відповідно до ст.ст.76, 77 ГПК України не надано належних та допустимих доказів на спростування наявності заборгованості за Договором у розмірі 62 523,68 грн.

Оскільки факт наявності боргу у відповідача перед позивачем в сумі 62 523,68 грн належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги колегією суддів визнаються обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вказане вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 11.12.2018 у справі №925/1646/17.

Посилання скаржника на те, що при вирішення даного спору суд першої інстанції повинен був застосувати позовну давність, колегією суддів відхиляються виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Проте, відповідач не реалізував своє право на подання заяви про застосування позовної давності до винесення судом першої інстанції оскаржуваного рішення (лише в апеляційній інстанції відповідач заявив відповідну заяву).

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що у суді апеляційної інстанції заявити про сплив позовної давності може сторона у спорі, яка доведе неможливість подання відповідної заяви в суді першої інстанції, зокрема у разі, якщо відповідну сторону не було належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи місцевим господарським судом.

Як свідчать матеріали справи, про час і місце розгляду справи відповідача було повідомлено завчасно та належним чином. Крім того, в усіх судових засіданнях від відповідача приймав участь його керівник - Яровий М.Н. Проте, відповідач не скористався правом звернення в суд першої інстанції із заявою про застосування строку позовної давності. Доказів протилежного матеріали справи не містять, а тому вказане виключає звернення сторони на стадії апеляційного перегляду справи з клопотанням про застосування строку позовної давності у справі.

Порушень або неправильного застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права колегією суддів під час перегляду справи не встановлено.

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст.277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає законодавству та матеріалам справи, а тому відсутні підстави для його скасування чи зміни. Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати (судовий збір) на підставі ст.129 ГПК України покладаються на скаржника.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8, 129, 252, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційну скаргу гаражно-будівельного автокооперативу «Олень-1» на рішення Господарського суду Черкаської області від 11.02.2020 у справі №925/1243/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 11.02.2020 у справі №925/1243/19 залишити без змін.

3.Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Матеріали справи №925/1243/19 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Є.Ю. Шаптала

В.В. Куксов