Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2020 р. м. Житомир Справа № 906/191/20

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

секретар судового засідання: Антонова О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Кучменко С.В. - довіреність б/н від 18.01.2019;

від відповідача: не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Технологія"

до Приватного акціонерного товариства "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль"

про стягнення 722051,09 грн (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог до 53798,36 грн)

Засідання суду здійснювалось в режимі відеоконференції.

Приватне акціонерне товариство "Технологія" звернулося до суду з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" 722051,09грн, з яких 625799,42грн основного боргу, 87237,68грн пені та 9013,99грн 3% річних.

Ухвалою від 19.02.2020 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання суду на 19.03.2020.

Ухвалою від 19.03.2020 суд закрив підготовче провадження та призначив судове засідання для розгляду справи по суті на 16.04.2020.

10.04.2020 до суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, згідно якої останній зазначає, що відповідач погасив основну суму заборгованості у повному обсязі. Також позивач повідомив, що при визначенні розміру пені помилково здійснив її розрахунок, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період порушення, не врахувавши положення п. 7.4. договору поставки №219 від 16.04.2018, яким визначено пеню у розмірі одинарної облікової ставки НБУ. За вказаного, позивач зменшив свої позовні вимоги до 53798,36 грн, з яких 44784,37грн пені, 9013,99 грн 3% річних.

Згідно ч.2 ст.46 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання.

Враховуючи, що зменшення розміру позовних вимог не суперечить чинному законодавству та не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, суд ухвалив прийняти заяву про зменшення розміру позовних вимог до розгляду. Спір вирішується з урахуванням вказаної заяви.

15.04.2020 до суду електронною поштою від представника відповідача надійшов лист №255 від 15.04.2020, згідно якого відповідач повідомляє, що станом на 15.04.2020 заборгованість на користь позивача сплачена у повному обсязі. До вказаної заяви додано електрону копію Акта звірки станом на 15.04.2020, підписану відповідачем. Оскільки вказані документи не підписані електронним цифровим підписом, останні долучаються до матеріалів справи та судом не розглядаються.

Представник позивача позов підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог. Надав усні пояснення щодо договірних відносин між сторонами та вказав, що відповідачем сплачена лише сума основного боргу у розмірі 625799,42грн. Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 44784,37 грн пені та 9013,99 грн 3% річних підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, що вбачається з поштового повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 75).

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що явка представника відповідача в судове засідання обов`язковою не визнавалася, а надання письмового відзиву, відповідно до вимог ст. 178 ГПК України, є правом відповідача а не його обов`язком, суд вважає, що неявка представника відповідача та неподання відзиву на позовну заяву, не перешкоджає розгляду справи. Розгляд справи здійснюється за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

16.04.2018 між Приватним акціонерним товариством "Технологія" (позивач, постачальник) та Приватним акціонерним товариством "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" (покупець, відповідач) було укладено договір поставки товару №219 (далі - Договір (а.с. 13-16)), відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов`язався поставляти тестову продукцію виробничо-технічного призначення: тестові етикетки самоклеючі в асортименті, надалі "продукція", а покупець зобов`язався прийняти продукцію та сплатити її вартість на умовах цього Договору.

Позивач у позовній заяві вказує, що 23.07.2019, згідно видаткової накладної №0004094 від 22.07.2019 та ТТН №4094 від 22.07.2019, поставив відповідачу товар на суму 805799,42 грн, однак відповідач, в порушення умов Договору, провів лише часткову оплату, внаслідок чого загальна сума невиконаного відповідачем зобов`язання з оплати отриманого товару станом на час звернення до суду склала 625799,42грн. В процесі розгляду справи відповідач сплатив решту суми основного боргу, про що позивач вказав у заяві про зменшення позовних вимог (а.с. 67-68), згідно якої просить стягнути з відповідача лише 4784,37грн пені та 9013,99грн 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач зсилається на ст.ст. 16, 22, 256, 257, 530, 611, 612 ЦК України та ст. 193 ГК України.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, враховуючи наступне.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини між сторонами виникли на підставі Договору поставки №219 від 16.04.2018 (а.с. 13-17).

Відповідно до частини 1 статті 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно частини 2 статті 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, видатковою накладною №прРН-0004094 від 22.07.2019 та ТТН №4094 від 22.07.2019 підтверджено, що на виконання умов Договору, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 805799,42грн. Вказаний товар був отриманий відповідачем 23.07.2019, що підтверджується підписом уповноваженого за довіреністю представника та відтиском печатки відповідача на накладних (а.с. 19,20).

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За п. 5.1. Договору, оплата продукції здійснюється покупцем у національній валюті України шляхом безготівкового перерахунку коштів на рахунок постачальника протягом 60 (шістдесяти) календарних днів від дня поставки. Зобов`язання покупця вважається виконаним після зарахування коштів на рахунок постачальника.

Суд встановив, що відповідач свій обов`язок по оплаті отриманого товару виконав з порушенням визначених Договором та Додатковою угодою строків, що підтвердив позивач у своїй заяві (а.с. 67) та не заперечувалося відповідачем. Так, останнім днем проведення розрахунків, згідно умов Договору, з урахуванням приписів ст. 254 ЦК України, є 23.09.2019, а фактично розрахунки у повному обсязі окремими платежами здійснено в період з 11.01.2020 по 12.02.2020.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Аналогічна норма закріплена і в статті 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 611 ЦК України визначає правові наслідки порушення зобов`язання, зокрема, сплату неустойки.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до п. 7.4. Договору, у разі запізнення виконання грошових зобов`язань у строк, що перевищує 5 (п`ять) календарних днів, покупець на вимогу постачальника зобов`язаний виплатити постачальнику неустойку в розмірі одинарної облікової ставки НБУ від вартості невиконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення.

За ч. 2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, згідно п. з 1.9. Постанови пленуму ВГСУ від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Згідно розрахунку позивача (а.с. 69-70), пеню у розмірі 44784,37грн останнім нараховано у розмірі одинарної облікової ставки НБУ за період з 22.09.2019 по 12.02.2020, з урахуванням здійснених проплат.

Згідно наданого позивачем розрахунку (а.с. 70), загальна сума 3% річних за період з 22.09.2019 по 12.02.2020, з урахуванням здійснених проплат, складає 9013,99грн.

Здійснивши перерахунок пені та 3% річних, суд встановив, що позивач помилково включав при їх нарахуванні по періодах до суми кожної попередньої заборгованості день її фактичної оплати та не врахував приписи ч.5 ст. 254 ЦК України, при визначенні початку періоду цих нарахувань. Однак, враховуючи, що вказане не призвело до завищення обґрунтованого розміру сум пені та 3% річних за вірний період - з 24.09.2019 по 12.02.2020, позов в частині їх стягнення у заявленому розмірі є таким, що підлягає задоволенню.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не подав суду доказів, які б спростовували доводи позивача.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, заявленими відповідно до вимог чинного законодавства та підлягають задоволенню у розмірі 53798,36грн, з яких 44784,37 грн пені та 9013,99 грн 3% річних.

Судовий збір, в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

При цьому суд вважає за доцільне звернути увагу, що відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір", в разі зменшення розміру позовних вимог, сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду за клопотанням особи, яка його сплатила.

Керуючись статтями 2, 73-79, 86, 123, 129, 233, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства "Технологія до Приватного акціонерного товариства "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Пиво-безалкогольний комбінат "Радомишль" (12201, Житомирська обл., Радомишльський р-н., м. Радомишль, вул. Микгород, буд. 71, ід. код 05418365) на користь Приватного акціонерного товариства "Технологія" (40031, Сумська обл., м. Суми, Ковпаківський р-н., пр-т Курський, буд. 147-А, ід. код 14022407):

- 44784,37 грн пені;

- 9013,99 грн 3% річних;

- 2102,00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 23.04.20

Суддя Вельмакіна Т.М.

1 - до справи;

2,3 - сторонам.