ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року Справа № 918/712/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Василишин А.Р. , суддя Філіпова Т.Л.

без виклику представників сторін

за апеляційною скаргою Державного підприємства "Клеванське лісове господарство" на рішення Господарського суду Рівненської області від 30 січня 2020 р. (ухваленого суддею Церковною Н.Ф., повний текст складено 31.01.2020 р.) у справі № 918/712/19

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Державного підприємства "Клеванське лісове господарство"

про стягнення в сумі 91 160,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

АТ «Українська залізниця» (надалі - позивач) звернулося в Господарський суд Рівненської області з позовом до ДП «Клеванське лісове господарство» (надалі - відповідач) про стягнення 91160грн. штрафу за невірно зазначену в накладній масу вантажу.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 30.01.20 року позов задоволено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що матеріалами справи підтверджується, що ДП "Клеванське лісове господарство" порушено Правила оформлення залізничної накладної №37995974 від 28.03.2019 року: неправильно зазначено вагу вантажу, правильність внесення відомостей щодо якого є обов`язком вантажовідправника, передбаченим додатком 3 до Правил оформлення перевізних документів, що є підставою для нарахування до стягнення з відповідача 91 160, 00 грн штрафу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 30.01.20 року та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що працівниками відповідача було зважено вантаж про, що складено відповідний акт № 1/03 від 27.03.19 р. В акті зазначено, що під час зважування вагою кранового типу 10ВК-РКМ, дата повірки 03.07.18 р. вантажу пиломатеріалів в кількості 61,6 м3, фактично становила 57100 кг, фактична вага упакувального матеріалу становила 2900 кг. Даний акт є первинним документом, на підставі якого було внесені відомості до накладної № 37995974 від 28.03.19 р., здійснено оплату відправлення.

Скаржник не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для зменшення суми штрафу, яка підлягає стягненню та стверджує, що позицію щодо можливості зменшення розміру штрафних санкцій викладено в постанові Верховного Суду від 16.10.19 р. у справі № 910/143/19.

Розглянувши матеріали та обставини справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.03.19 р. Державне підприємство "Клеванське лісове господарство" зі станції відправлення Клевань Львівської залізниці на станцію призначення Маріуполь - Сортувальний Донецької залізниці відправлений вагон №61811873 з вантажем пиломатеріали згідно накладної №37995974.

З накладної №37995974 вбачається, що маса вантажу становить 60000 кг; спосіб визначення ваги: на кранових вагах; вантаж зважено вантажовідправником.

При проходженні зазначеного вагону з вантажем через станцію Нижньодніпровськ - Вузол Придніпровської залізниці позивачем було проведено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу у вагоні не відповідає масі, вказаній відправником у накладній.

Про невідповідність маси вантажу у вагоні №61811873 тій масі, яка вказана вантажовідправником у перевізному документі складено комерційний акт №450003/58 від 02.04.2019 р.

Із наведеного комерційного акту вбачається, що під час переважування вагону №61811873, позивачем встановлено розбіжність фактичної маси вантажу із зазначеною в залізничній накладній № 37995974 (60000 кг) масою на 23500 кг менше. Комерційний акт підписано заступником начальника станції та працівниками станції.

Крім того, з акту загальної форми № 569 від 02.04.19 р. вбачається, що було проведено перевірку маси вантажу у вагоні, фактична маса брутто вагона склала 59200 кг тара вагона з ПД 22700 кг. Маса вантажу нетто за ПД 60000 кг. Фактична маса вантажу нетто 36500 кг, що менша документу на 23500 кг.

З матеріалів справи вбачається, що вагонні тензометричні ваги, заводський номер 032, що знаходяться на станції Нижньодніпровськ - Вузол Придніпровської залізниці та якими було зважено вагон №61811873 - 28.12.2018 року пройшли повірки та визначені придатними до застосування.

У зв`язку із неправильним зазначенням маси вантажу у накладній, позивачем на підставі ст. 118 Статуту залізниць України нараховано відповідачу штраф у п`ятикратному розмірі провізної плати, що становить 91 160, 00 грн.

Аналізуючи встановлені обставини справи, апеляційний господарський суд вважає за необхідне враховувати наступні положення чинного законодавства України.

Пунктом 5 ст. 307 ГК України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами; сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем; накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача; накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення; накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Згідно із ст. 37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса.

На підставі ч.ч. 1, 2, 3 ст. 23 Статуту залізниць України, відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. В разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій.

Статтею 24 Статуту залізниць України передбачено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній, а залізниця має право періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у залізничній накладній.

У ч. 4 ст. 52 Статуту залізниць України зазначено, що маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі - норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто.

Відповідно до ч. 2 п. 2.6. Правил оформлення перевізних документів, маса вантажу вважається правильною, якщо різниця між фактично виявленою масою і зазначеною в перевізних документах не перевищує 0,2 %.

В даному випадку різниця між зазначеною в перевізних документах і фактично виявленою масою склала 23500 кг від маси вказаної відповідачем (60000кг).

Згідно із ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із ст. 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до ст. 118 Статуту залізниць України за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Пунктом 5.5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, встановлено, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України; при цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли; цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт" від 04.07.1996 № 273/96-ВР передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів засвідчуються актами.

Згідно із ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача під час залізничного перевезення засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; порядок складання актів загальної форми та комерційних актів встановлено Правилами складання актів.

Згідно вимог п. 10 Правил складання актів комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Як вбачається зі змісту комерційного акту №450003/58 від 02.04.19 р. він підписаний заступником начальника станції Нижньодніпровськ-Вузол - Клюєвим А.С. та уповноваженими працівниками станції Плітченко І. П. , Здор Ю.Ю.

Згідно з посадової інструкції заступника начальника станції Нижньодніпровськ-Вузол, заступник начальника станції належить до категорії «керівники»; здійснює керівництво вантажною та комерційною роботою. З інструкції вбачається, що до обов`язків заступника начальника станції віднесено обов`язки передбачені п. 10 вищевказаних Правил, зокрема, на зважування вагонів, що потребують перевірки ваги в статичному режимі.

Колегія суддів звертає увагу на те, що якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів, і такими доказами можуть підтверджуватися повноваження осіб на підписання комерційного акта.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суб`єктний склад підписантів та комерційний акт відповідає вимогам Правил до складання актів.

Враховуючи норми чинного законодавства України, апеляційний суд констатує, що оскільки накладна є письмовою формою договору перевезення вантажу, що укладається вантажовідправником із залізницею згідно зі статтею 24 Статуту і вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, то й відповідачем за позовами про стягнення штрафу за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача має бути відправник вантажу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо правомірності вимог позивача про стягнення з відповідача суми штрафу за неправильне зазначення відомостей у залізничній накладній.

В ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Підставою для застосування до відповідача штрафу в розмірі згідно із статтею 118 Статуту залізниць України було порушення, встановлене залізницею та зазначене у комерційному акті № 450003/58 від 02.04.19 р., яке стосувалось неправильного зазначення маси вантажу у залізничній накладній № 37995974 від 28.03.19 р.

Таким чином, оскільки відповідно до залізничної накладної № 37995974 провізна плата становить 18 232, 00 грн. за вагон від станції Клевань Львівської залізниці до станцію Маріуполь - Сортувальний Донецької залізниці, то відповідно до ст. 118 Статуту залізниць України позивачем правильно нараховано суму штрафу в розмірі 91160 грн.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем правомірно застосовано штрафні санкції на підставі статей 118, 122 Статуту залізниць України, оскільки, відповідачем порушені вимоги Статуту залізниць України в частині неправильного зазначення у накладній маси вантажу та вказане порушення відповідачем не спростовано. А отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Апеляційний суд оцінює критично посилання відповідача в апеляційній скарзі на акт зважування №1/03 від 27.03.2019 року та лист №1 від 20.01.2020 року, оскільки, вказані документи не є належними та допустимими доказами в силу вимог ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України та не спростовують висновків суду про наявність підстав для нарахування до стягнення з відповідача штрафу за невірно зазначену в накладній масу вантажу.

Щодо твердження відповідача про зменшення розміру штрафу, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.

Посилання скаржника на те, що позивачем не доведено завдання реальної майнової шкоди позивачу, ані іншим учасникам господарських відносин є безпідставним, оскільки відповідно до п. 6.2 Роз`яснення від 29.05.2002 за № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" у застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки.

Натомість, згідно із абз. 2 зазначеного пункту, збитки (додаткові витрати), завдані залізниці через допущені відправником порушення, зазначені у статтях 118 та 122 Статуту, підлягають відшкодуванню відправником незалежно від сплати ним штрафу, оскільки згідно із статтею 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

Також, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує те, що для застосування норм ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України щодо зменшення розміру неустойки, відповідач повинен довести наявність тих обстави, з якими законодавець пов`язує можливість такого зменшення.

Однак, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами у розумінні ст. 76, 77 ГПК України наявності обставин, зокрема, тяжкого фінансового становища відповідача, на підставі яких суд би міг дійти висновку щодо наявності підстав з якими законодавець пов`язує можливість такого зменшення.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що нарахування штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у залізничних накладних згідно із ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України, не ставиться у залежність до завдання реальної майнової шкоди.

Крім того, посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 16.10.19 р. у справі № 910/143/19 є безпідставним, оскільки, вказана постанова не містить висновок про обов`язкове зменшення суми штрафу у подібних правовідносинах.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Відповідно до ст.. 129 ГПК України, судові витрати слід залишити за відповідачем.

Керуючись ст. ст. 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Клеванське лісове господарство" на рішення Господарського суду Рівненської області від 30 січня 2020 р. у справі № 918/712/19 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Рівненської області від 30 січня 2020 р. у справі № 918/712/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №918/712/19 повернути Господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "14" квітня 2020 р.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Філіпова Т.Л.