УХВАЛА

21 квітня 2020 року

м. Київ

Справа № 907/373/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Губенко Н. М. - головуючий, Кролевець О. А., Студенець В. І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаворит - М"

на постанову Західного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Хабіб М. І., Дубник О. П., Матущак О. І.

від 11.02.2020

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаворит - М"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПМК - 77", Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування"

про стягнення 312 209,67 грн матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 15.10.2019 у справі №907/373/19 позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаворит-М" 99 000,00 грн матеріальної шкоди, 1 485,00 грн судового збору та 3 170,95 грн на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПМК - 77" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаворит - М" 212 209,67 грн матеріальної шкоди, 3 183,15 грн судового збору та 6 797,02 грн на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. В решті позову відмовлено.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 11.02.2020, рішення Господарського суду Закарпатської області від 15.10.2019 у справі № 907/373/19 скасовано. Прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

05 березня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фаворит - М" звернулось до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду через Західний апеляційний господарський суд на постанову Західного апеляційного господарського суду від 11.02.2020 у справі № 907/373/19.

Дослідивши матеріали касаційної скарги, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

08.02.2020 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" від 15.01.2020 № 460 - ІХ, згідно з яким, зокрема, введено нові процесуальні фільтри для касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на момент звернення з касаційною скаргою) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з частиною 7 статті 12 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 08.02.2020) для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Пунктом 1 частини 1 статті 163 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом спору у цій справі є стягнення 312 209,67 грн, що значно менше, ніж п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020 (1 051 000,00 грн).

Водночас в касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Фаворит - М" посилається на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, та посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені, зокрема, у постановах від 01.02.2018 у справі № 203/1019/16, від 06.03.2019 у справі № 394/512/16, від 16.04.2019 у справі № 927/623/18 про те, що непритягнення водія до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може звільняти володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, що вину особи в дорожньо-транспортній пригоді може бути підтверджено, у тому числі, висновком судової експертизи. Також скаржник посилається на правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц, що протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не можуть бути єдиними доказами вини особи у завданні шкоди майну особи внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Втім, правові позиції, викладені у вищезазначених постановах Верховного Суду, колегією суддів не приймаються, з огляду на те, що правовий висновок у цій справі, не доводить наявності неоднакового застосування судами одних і тих самих норм права, а свідчить лише про наявність у цих справах різних істотних обставин, підтверджених/непідтверджених належними та допустимими доказами, в залежності від яких і були постановлені відповідні судові рішення.

До того ж, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 16.08.2019 у справі № 927/120/18, вказав, що "суди попередніх інстанцій, врахувавши те, що: головною умовою для покладення на особу цивільно-правової відповідальності у вигляді зобов`язання відшкодувати заподіяну шкоду є наявність повного складу цивільного правопорушення; встановивши, що вина водія не підтверджена будь-яким судовим рішенням, прийнятим відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення чи іншим доказом; непідтвердження протиправної поведінки Відповідача - 1, наявності причинно-наслідкового зв`язку між такою поведінкою та шкодою, - дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для покладення на Відповідача - 1 відповідальності у вигляді відшкодування шкоди, заподіяної майну Позивача, та про відсутність у Відповідача - 2 як страховика цивільно-правової відповідальності Відповідача - 1 зобов`язання відшкодувати Позивачу шкоду, заподіяну його майну внаслідок ДТП".

Господарським процесуальним законом визначені процесуальні механізми забезпечення єдності судової практики, що полягають у застосуванні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду. Логіка побудови й мета існування цих процесуальних механізмів указує на те, що в цілях застосування норм права в подібних правовідносинах за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції слід виходити з того, що висновки, які містяться в судових рішеннях судової палати Касаційного господарського суду, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки об`єднаної палати Касаційного господарського суду - над висновками палати чи колегії суддів цього суду, а висновки Великої Палати Верховного Суду - над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів Касаційного господарського суду (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 914/261/18).

Посилання скаржника на постанову Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц також не береться до уваги, оскільки при винесенні оскаржуваної постанови суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні позову з урахуванням усіх наявних у матеріалах справи доказів в їх сукупності, а не тільки з огляду на відсутність постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, а отже, у даному випадку, не відступив від правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц.

Враховуючи вищезазначене, розглянувши доводи, викладені у касаційній скарзі, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для перегляду у касаційному порядку справи з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на відмову Товариству з обмеженою відповідальністю "Фаворит - М" у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на Західного апеляційного господарського суду від 11.02.2020 у справі № 907/373/19, клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Фаворит - М" про зупинення виконання судового рішення, що надійшло на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного суду 02.04.2020 не розглядається.

Керуючись статтею 234, пунктом 2 частини 3 статті 287, пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 08.02.2020), Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Фаворит - М" у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на Західного апеляційного господарського суду від 11.02.2020 у справі № 907/373/19.

2. Копії ухвали надіслати учасникам справи.

3. Надіслати скаржнику касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами. Копію касаційної скарги залишити у Верховному Суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Н. М. Губенко

Судді О. А. Кролевець

В. І. Студенець