РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.04.2020Справа № 910/2376/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 60629,19 грн.

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 60629,19 грн. штрафу за несвоєчасну доставку порожніх вагонів.

Ухвалою суду від 24.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

У відзиві на позов відповідач надав контррозрахунок розміру штрафу, зауваживши на наявності актів загальної форми щодо затримки вагонів не з вини залізниці. Також відповідач подав клопотання до відзиву щодо залучення отриманих зі станції Знам`янка актів загальної форми про дію конвенційних заборон, про які зазначав у відзиві.

У відповіді на відзив та запереченнях на клопотання відповідача позивач просив фактично зменшити розмір позовних вимог та стягнути 58808,67 грн. штрафу, зауважив на не надання залізницею актів загальної форми на підпис представникам позивача, а також вказав на не зазначення в графі 49 накладних причин затримки доставки.

Ураховуючи статті 46, 252 ГПК України, суд дійшов висновку про прийняття заявленого позивачем зменшення розміру позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

07.02.2018 між позивачем, як замовником, та відповідачем, як перевізником, укладено договір про надання послуг № 07244/ЦТЛ-2018, предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

У серпні-вересні 2019 року залізницею здійснювалося перевезення вантажу вагонними та маршрутними відправками, доставка якого згідно із відбитками календарного штемпелю на відповідних залізничних накладних здійснена із простроченням. У зв`язку з цим позивачем нарахований штраф у загальній сумі 58808,67 грн.

Як зазначив позивач, вантаж надійшов із запізненням, що зумовило нарахування 30 % штрафу, а саме: відповідно до залізничних накладних № 41599317, 41404120, 41818964, 41818980, 41818972, 41818956, 41818949, 41813593, 41813569, 41813551, 41813585, 42051383, 42047142, 42047159, 42047167, 42047175, 35479419, 35479294, 42405415. Також позивачем нарахований штраф у розмірі 20 % за залізничною накладною № 41813577, та 10 % штрафу за залізничними накладними № 42063370, 42063412, 42063388, 42063420, 42405431, 42405423.

Водночас, відповідачем до матеріалів справи долучено акти загальної форми щодо збільшення терміну доставки вантажу на термін затримки в процесі перевезення не з вини залізниці. Відповідні акти щодо затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта складені до залізничних накладних № 42405431, 42405415, 41599317 (на 4 вагони), 41404120 (на 3 вагони), 42063388, 42063420. До вказаних актів також складені акти загальної форми щодо відмови представників позивача від підписання актів загальної форми.

До залізничних накладних № 42063412, 42063370, 42051383 складені акти загальної форми щодо накопичення вагонів тих призначень, на які були введені та діяли конвенційні заборони.

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них.

Згідно з частинами 1, 3 статті 909 ЦК України за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язаний сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України встановлено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюється транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Аналогічний припис містить стаття 909 ЦК України.

Відповідно до статті 6 глави 1 Статуту залізниць України накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

За договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення. (стаття 22 Статуту).

Статтею 41 Статуту визначено, що Залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача - до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Відповідно до пункту 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом від 21.11.2000 № 644 Міністерства транспорту України (далі - Правила), термін доставки вантажу визначається виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Пунктами 1.1, 2.1 Правил визначено терміни, в які залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, відповідно до підпункту 1.1.1 наведеного пункту у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками у великотоннажних контейнерах термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 200 км та однієї доби на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок. Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Разом з тим, згідно з пунктом 2.4 Правил терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу, та в разі переадресування вантажів.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (пункт 2.9 Правил).

Відповідно до пункту 2.10 Правил вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача - до закінчення встановленого терміну доставки.

За приписами пункту 8 Правил видачі вантажів оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної і дорожньої відомості. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці, або дата подачі вагона під вивантаження, якщо вона здійснюється одержувачем на місцях загального або не загального користування.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб. Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув. Залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

Такі відмітки щодо збільшення терміну доставки вантажу на термін затримки в процесі перевезення не з вини залізниці проставлені в залізничних накладних № 42405431, 42405415, 41599317 (на 4 вагони), 41404120 (на 3 вагони), 42063388, 42063420. До вказаних накладних відповідачем надані акти загальної форми, які засвідчують затримку вагонів з вини клієнта на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції, та від підписання яких представники позивача відмовилися, що також засвідчено актами загальної форми.

Відповідно до пункту 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 N 334, акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами.

У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери (пункт 8 Правил користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.99 N 113).

Водночас, відповідно до графи 20 спірних залізничних накладних, позивач не є вантажовласником порожніх вагонів, а є вантажоодержувачем згідно з графою 4. Відтак, у залізниці був відсутній обов`язок надавати на підпис позивачу акти про затримку вагонів згідно з пунктом 8 Правил користування вагонами і контейнерами, оскільки позивач не виступав вантажовласником.

Поряд із цим, акт загальної форми щодо затримки вантажу за накладною № 42405431 містить обставини щодо затримки вагонів з 09.09.2019 по 11.09.2019, однак фактична видача вантажу відбулася 09.09.2019 згідно з графою 52 накладної; акт загальної форми щодо затримки вагонів за накладною № 42405415 містить обставини щодо затримки вантажу з 16.09.2019 по 18.09.2019, однак згідно з графою 52 накладної видача вантажу відбулася 16.09.2019; акти загальної форми № 945, 937 щодо затримки вагонів за накладними № 41599317 (2 вагони), 41404120 (1 вагон) містить обставини щодо затримки вантажу з 20.08.2019 до 22.08.2019, однак фактична видача вантажу згідно з графою 52 відбулася 20.08.2019; водночас акти № 929, 3457 взагалі не містять часу кінця затримки вагонів за накладними № 41599317 (на 4 вагони), 41404120 (на 3 вагони), 42063388, 42063420.

Отже, вказані вище акти не можуть бути доказами затримки вагонів, оскільки в них міститься інформація щодо затримки на час більший, ніж було фактично видано вантаж за відповідними накладними, або взагалі відсутній час затримки вагонів.

Разом із цим, суд дійшов висновку про обгрунтованість нарахованих позивачем сум штрафів за залізничними накладними № 42405431, 42405415, 41599317 (на 4 вагони), 41404120 (на 3 вагони), 42063388, 42063420 за прострочення термінів доставки порожніх вагонів, ураховуючи, що прострочення доставки вантажу за вказаними накладними, як слідує з відтисків календарних штемпелів на накладних у графах 51, 52, мало місце до складання вищезазначених актів про затримку вагонів.

У той же час, відповідно до пункту 4.3 розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, у разі складання акта в графі 49 "Відмітки залізниці" зазначаються його номер і коротко причина, з якої його складено (наприклад, "про нестачу ________ місць", "про нестачу маси _________ кг", "про відсутність пломб" тощо).

З урахуванням зазначеного, суд зауважує на тому, що зазначення у графі 49 накладних номерів та дат актів загальної форми, конкретних термінів, на які збільшується доставка, відповідає вимогам пункту 4.3 Правил оформлення перевізних документів. Разом із цим, у даному випадку має місце невідповідність поданих відповідачем актів до фактичних обставин доставки порожніх вагонів.

Згідно зі статтею 29 Статуту залізниць України Укрзалізниця має право запроваджувати, за погодженням з Мінтрансом, тимчасові обмеження щодо перевезень в окремі райони під час стихійного лиха, виникнення інших надзвичайних обставин, скупчення нерозвантажених транспортних засобів у пунктах призначення.

Відповідно до статті 29 Статуту залізниць України приймання вантажів до перевезення може бути тимчасово припинене або обмежене, про що залізниця повідомляє вантажовідправника, в порядку, визначеному договором про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги, форма якого наведена у додатку 1 до Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року № 644, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 року за № 864/5085. Після одержання повідомлення відправник протягом 12 годин повинен припинити або обмежити до встановлених залізницею розмірів відвантаження продукції (пункт 31 Правил перевезення вантажів).

Утім, відповідачем надані до залізничних накладних № 42063412, 42063370 складені акти загальної форми щодо накопичення вагонів тих призначень, на які були введені та діяли конвенційні заборони на станції Знам`янка. Дані акти містять два підписи осіб, посадове становище яких та прізвище не зазначено, що унеможливлює суд дійти висновку про підписання вказаних актів уповноваженими особами. Крім того, відповідачем не надано доказів надання повідомлення про припинення або обмеження відправлення вагонів внаслідок дії конвенційних заборон.

Отже, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем відсутності його вини щодо несвоєчасної доставки вагонів за залізничними накладними № 42063412, 42063370, 42051383.

Одночасно, відповідно до графи 51, 52 інших спірних залізничних накладних вантаж - порожні вагони, відповідачем доставлено позивачу після закінчення встановленого строку доставки, про що свідчить календарний штемпель видачі вантажу.

Здійснивши арифметичний перерахунок заявленого позивачем до стягнення штрафу, з урахуванням встановлених судом обставин та зменшення позивачем позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі в сумі 58808,67 грн.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судові витрати, які складаються зі сплаченої позивачем суми судового збору, відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" (04073, м. Київ, просп. С. Бандери, 8, корп. 6; ідентифікаційний код 40001366) 58808 (п`ятдесят вісім тисяч вісімсот вісім) грн. 67 коп. штрафу, а також 2102 (дві тисячі сто дві) грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.В. Полякова